Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.05.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1203-6478, який підписано електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5800,00 грн, строком кредитування 300 днів, зі сплатою зниженої процентної ставки в розмірі 2,50% в день і стандартної процентної ставки в розмірі 3,00% в день. Відповідач отримав кошти, але умови договору не виконав, грошові кошти не повернув, його заборгованість становить 57391,00 грн, яка складається із: 5800,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 51591,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами в загальній сумі 29000,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 29000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 29000,00 грн, яка складається із: 5800,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 23200,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Рух справи та процесуальні рішення 20.11.2025 позовна заява надійшла до суду та була передана на розгляд судді. 21.11.2025 у справі відкрите провадження. Ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позов суду не направив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Встановлені судом обставини та застосовані норми права Судом встановлено, що 10.05.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1203-6478, який підписано електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора А2284, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 5800,00 грн, строком кредитування 300 днів до 04.03.2024, зі сплатою зниженої процентної ставки в розмірі 2,50% в день (у період першого базового періоду) і стандартної процентної ставки в розмірі 3,00% в день (а.с. 11-16, 17-23, 24-26, 26, 27, 28). Відповідач умови зазначеного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 07.10.2025 його заборгованість становить 57391,00 грн, яка складається із: 5800,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 51591,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 29-39). Проте кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами в загальній сумі 28391,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 29000,00 грн, а тому, з урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1203-6478 від 10.05.2023 у розмірі 29000,00 грн, яка складається з: 5800,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 23200,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, в передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту (5800,00 грн) і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає таке. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Судом установлено, що договір між сторонами укладено 10.05.2023, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023. Водночас, починаючи з 24.12.2023, правовідносини сторін підлягають регулюванню з урахуванням пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким установлено тимчасове обмеження максимального розміру денної процентної ставки за договорами, укладеними до цієї дати, а саме: не більше 2,5 % на день протягом перших 120 днів прострочення та не більше 1,5 % на день протягом наступних 120 днів. Отже, нарахування процентів за ставкою 3 % на день після 24.12.2023 суперечить вимогам закону та не може бути прийняте судом до уваги. Крім того, незалежно від умов договору та перехідних положень, частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено імперативне обмеження загального розміру процентів, комісій та інших платежів за договором споживчого кредиту, відповідно до якого для мікрокредитів їх сукупний розмір не може перевищувати потрійний розмір суми кредиту, отриманої споживачем. За встановлених судом обставин сума кредиту становить 5 800 грн, а отже гранично допустима сума процентів складає 17 400 грн. Суд критично оцінює доводи позивача щодо застосування так званої «програми лояльності», в межах якої, після нарахування 51 591 грн процентів, позивач просить стягнути 28 391 грн, оскільки добровільне зменшення заявлених вимог не усуває факту первинного порушення імперативних норм закону та не може легалізувати перевищення встановленої законом межі відповідальності споживача. При цьому суд виходить із того, що визначальним є не спосіб формування позовних вимог, а дотримання гранично допустимого розміру фінансової відповідальності, встановленого законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що проценти за договором споживчого кредиту підлягають урахуванню виключно в межах, визначених пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень та частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», а будь-які нарахування понад зазначені межі не підлягають судовому захисту, незалежно від їх найменування та подальшого «зменшення» позивачем. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним договором у розмірі 17400,00 грн (потрійна сума тіла кредиту: 5800,00 Х3). Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував та жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором відкриття кредитної лінії № 1203-6478 від 10.05.2023в розмірі 23200,00 грн, з яких: 5800,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 17400,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Оскільки позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково, суд стягує з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 937,92 грн, з розрахунку: 23200,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 422,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 29000,00 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial