Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, а також 1211,20 грн судового збору. У обґрунтування позову зазначено, що заочним рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука від 29.01.2025 по справі № 537/4837/24 розірваний шлюб, укладений 29.06.2011 між [PERSON] із [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Мар`їнського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 64. У подружжя [INFO] народився син [PERSON] . 20.09.2024 судовим наказом Мар`їнського районного суду Донецької області по справі № 237/3704/24 стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2024 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Судовий наказ оскарженню не підлягає. При подачі судового наказу заявником [PERSON] до суду не подані докази про його доходи та стан здоров`я. 27.02.2025 рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука по справі № 536/2351/24 стягнуто з [PERSON] на користь його матері [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки від всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів щомісячно, починаючи 16.09.2024 і довічно. Зазначає, що станом на сьогоднішній день стосовно нього відкрите кримінальне провадження № 12024170000000525 від 09.07.2024 по підозрі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, справа № 524/11251/24 розглядається Автозаводським районним судом міста Кременчука. Перебуває у Полтавській установі виконання покарань № 23 (довідка № 104 від 02.10.2024), до праці не залучався та заробітку не має. Посилається на те, що не проти сплачувати аліменти на утримання дитини, однак не погоджуєтьсь із розміром частки, що стягується із нього, оскільки на сьогоднішній день у нього погіршилося та змінилося матеріальне становище по причині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявною заборгованістю по сплаті аліментів на суму 54779,20 грн. Має ряд захворювань згідно медичної довідки, виданої 19.06.2013 ТОВ «ДЦ МРТ». З 15.09.2022 являється особою з інвалідністю третьої групи. Захворювання отримав шляхом отруєння, працюючи протягом 13 років у шкідливих умовах праці у ПТА «Шахтоуправління «Покровське» (медичний висново № 873 від 04.04.2019). Зазначеі вище обставини свідчать про неможливість ним сплачувати розмір аліментів, присуджений за судовим наказом відповідача по цій справі. 31.10.2025 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача по справі, яка являється внутрішньо переміщеною особою. 04.11.2025 відкрите провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 17.11.2025 відповідач ознайомилася із матеріалами справи на підставі поданої нею заяви від 14.11.2025. 24.11.2025 представником відповідача до суду поданий відзив, згідно якого просять поновити строк, пропущений з поважних причин, для подання відзиву, що приймається судом. У відзиві просить відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому та стягнути з позивача на користь відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 08.12.2025 представником позивача подане до суду клопотання про долучення доказів по справі, а саме: копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 77960233 від 02.05.2025 із примусового виконання виконавчого листа № 2/537/235/2025, виданого 27.02.2025 Крюківським районним судом міста Кременчука про стягнення із позивача на користь [PERSON] аліментів на її утримання. Суд погоджується із доводами сторони відповідача із тим, що вказане клопотання подане з порушенням порядку та строків його подання, передбачених ст. 83 ЦПК України, тому останнє не приймається судом. Клопотання про неможливість подання цього доказу у визначений ЦПК України строк суду не подавалося. У поданому клопотанні, а також у судовому засіданні стороною позивача не обґрунтовано неможливість подання зазначеного доказу у строк, передбачений ч. 2 ст. 83 ЦПК України з причин, що не залежали від них. Посилання на те, що мати позивача (третя особа по справі) після отримання зазначеної копії постанови передала її позивачу для пред`явлення до суду, критично оцінюються судом, оскільки мати позивача та позивач, як безпосередні учасники справи № 536/2351/24 та зацікавлені особи, були обізнані про постановлення 27.02.2025 рішення Крюківським районним судом міста Кременчука про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання, як наслідок і про відкриття 02.05.2025 виконавчого провадження з приводу виконання цього рішення. Згідно ч. ч. 2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. 08.12.2025 судове засідання не відбулося за письмовим клопотанням представника відповідача, поданим до суду 08.12.2025 через систему «Електронний суд». 21.01.2026 у судове засідання з`явились позивач та його представник, відповідач та її представник, які підтримали відповідно свої вимоги та заперечення з підстав, викладених у заявах по суті справи. Треті особи у судове засідання не з`явилися. 14.11.2025, 05.12.2025, 15.12.2025, 22.12.2025 від Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли письмові клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Третя особа [PERSON] повідомлена про дату, час, місце розгляду справи. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Заслухавши учасників справ, з`ясувавши обставини, на які посилається сторона позивача, як на підставу своїх позовних вимог та сторона відповідача, як на підставу своїх заперечень, дослідивши докази на їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом 21.01.2026 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення на підставі ст. 244 ЦПК України, відклавши його ухвалення та проголошення на 16 год 30 хв 26.01.2026. Судом установлено, що 29.06.2011 між сторонами по справі укладений шлюб, подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 09.08.2024 позивачу повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 12024170000000525 від 09.07.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Суд погоджується із доводами представника позивача та не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо обставин, за яких позивачу повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 12024170000000525 від 09.07.2024, оскільки згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Згідно довідки № 104, виданої 02.10.2024 ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» позивач [PERSON] перебуває з 09.08.2024 у ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», до праці не залучається та заробітку не має. 20.09.2024 судовим наказом Мар`їнського районного суду Донецької області по справі № 237/3704/24 стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2024 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Судом враховані пояснення сторони позивача про те, що згідно ч. ч. 1, 7 ст. 170 ЦПК України боржник не мав право на подання заяви про скасування зазначеного судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, а тому звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Щодо пояснень сторони позивача, що під час подання заяви [PERSON] про видачу судового наказу, нею не долучено доказів про доходи [PERSON] та стан його здоров`я задля врахування зазначеного при постановленні цього наказу, суд зазначає, що зі змістом заяви про видачу судового наказу суд не ознайомлений, матеріали справи зазначеного не містять, відповідного клопотання про огляд у судовому засіданні зазначеної справи суду не заявлялося. Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно змісту зазначеного судового наказу під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу, судом не розглядалась обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. 29.01.2025 заочним рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука від 29.01.2025 по справі № 537/4837/24 розірваний шлюб, укладений 29.06.2011 між [PERSON] із [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Мар`їнського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 64. 27.02.2025 рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука по справі № 536/2351/24 стягнуто з [PERSON] на користь його матері [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки від всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів щомісячно, починаючи 16.09.2024 і довічно. Згідно інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень, що є відкритою та загальнодоступною, за посиланням reyestr.court.gov.ua/Review/125763877, вказане рішення набрало законної сили 11.04.2025. Станом на 01.10.2025 за боржником [PERSON] рахується заборгованість на суму 54779,20 грн відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 76374001 (стягувач [PERSON] ). Суд погоджується із доводами сторони відповідача, що наявність заборгованості зі сплати аліментів не свідчить про зміну матеріального становища платника аліментів та не дає підстав для зменшення розміру стягнення аліментів за таких обставин, оскільки обов`язок утримувати дитину є першочерговим. Суд приймає рішення про зміну розміру виплат лише за наявності істотних доказів погіршення здоров`я або майнового стану. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 Сімейного кодексу України, далі - СК України). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття (ст. ст. 150, 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (постанови Верховного Суду від 29.08.2024 по справі № 759/14761/22, від 19.12.2022 по справі № 643/3223/21 та ін.). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується із конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ч. 1 ст. 192 СК України). Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за омовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.03.2025 по справі № 522/8836/23, від 27.11.2024 по справі № 613/1404/23 та ін. Звертаючись до суду із позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на його матеріальне становище та стан здоров`я, про які не зазначено [PERSON] у заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів з нього на утримання дитини, зокрема того, що останній є особою з інвалідністю IIІ групи з 15.09.2022 по причині професійного захворювання, втрати 65 % працездатності, у зв`язку із чим має ряд захворювань із протипоказаннями важкої фізичної праці, вимушеного положення тулуба, підземних та шкідливих умов праці, потребує медикаментозного та санаторно - курортного лікування (довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 781919, довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 119707, що видані безстроково 15.09.2022 Міжрайонною травматологічною МСЕК м. Покровськ Донецької області). Позивач перебуває з 09.08.2024 в установі виконання покарань, на його утриманні перебуває мати згідно рішення суду від 27.02.2025. Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено суттєве погіршення його майнового стану та стану здоров`я, у тому числі у зв`язку із перебуванням на його утриманні матері. Крім того, у судовому засіданні позивачем зазначено, що він отримує 11000,00 грн пенсії та орієнтовно 27000,00 29000,00 грн соціальної виплати по втраті працездатності щомісяця. Розмір цих виплат не змінився. Його мати [PERSON] постійно проживала разом із ним, перебувала неофіційно на його утриманні орієнтовно з 2011 року. Зазначає, що наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини виникла у зв`язку із проблемами щодо працевлаштування за станом здоров`я, оскільки йому протипоказана важка фізична праця. Має ряд захворювань згідно медичної довідки, виданої 19.06.2013 ТОВ «ДЦ МРТ». З 15.09.2022 являється особою з інвалідністю третьої групи. Захворювання отримав шляхом отруєння, працюючи протягом 13 років у шкідливих умовах праці у ПТА «Шахтоуправління «Покровське» (медичний висновок № 873 від 04.04.2019). З урахуванням наведеного, наданих пояснень позивача у судовому засіданні, судом не встановлено, а стороною позивача не доведено такої зміни майнового стану та стану здоров`я позивача, що виникли після видачі судового наказу, оскільки як підтвердив сам позивач зазначені обставини існували ще до видачі 20.09.2024 Мар`їнським районним судом Донецької області судового наказу по справі № 237/3704/24 про стягнення із нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. Зменшення розміру аліментів з підстав зміни матеріального стану та стану здоров`я, що існували до видачі 20.09.2024 Мар`їнським районним судом Донецької області судового наказу по справі № 237/3704/24 про стягнення із нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, без підтвердження іншими належними та достатніми доказами не буде спрямоване на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України (ст. 8 3акону України «Про охорону дитинства»). Разом з тим, суд враховує, що позивач перебуває у ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», як наслідок останній до праці не залучається, заробітку не має, отримає лише пенсію та соціальні виплати, працевлаштуватися не має змоги. З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , із 1/4 на 1/6 частини заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір щомісячного утримання дитини, суд вважає достатнім для забезпечення потреб дитини, її розвитку, не буде порушувати права та інтереси дитини, а також права позивача по цій справі, є розумним, не суперечить нормам матеріального права та буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини. При цьому, за правилами ст. 191 СК України для стягнення аліментів встановлений час з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, тобто з моменту набрання рішенням суду законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст. ст.12,13, 81 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог (постанови Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17). Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014, потрібно стягнути 50 % судового збору, сплаченого за подання позову до суду. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 по справі № 815/1479/18, від 15.07.2020 по справі № 640/10548/19, від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20. З урахуванням відсутності клопотання сторони позивач про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з позивача на користь відповідача на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014, потрібно стягнути понесені витрати на правничу допомогу, що стверджується доданими копіями договору про надання правничої допомоги № 24-Д/25 від 21.11.2025, додаткової угоди до договору від 21.11.2025, платіжної інструкції від 21.11.2025 про оплату послуг адвоката. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України та п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014, із позивача на користь відповідача підлягає стягненню 50 % витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial