Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 13 червня 2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору купівлі продажу, в якій позивач просить суд розірвати договір купівлі-продажу відеокарти, стягнути з відповідача на свою користь сплачені грошові кошти у сумі 47 582 грн., а також стягнути витрати на правову допомогу та судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [PERSON] , [INFO] на сайті інтернет-магазину «Enko.ua» (https://enko.com.ua/) було придбано відеокарту GIGABYTE Radeon RX7900XTX 24 Gb GAMING OC (GV-R79XTXGAMING OC-24 GD) серійний номер 230941053587 вартістю 47 582.00 грн (вартість вказана на момент покупки з урахуванням сплаченої передплати у розмірі 4758 грн.). Доставка товару відбувалася за рахунок позивача засобами перевезення відправлення ТОВ «Нова-Пошта». Відповідно до гарантійного талону № 487359, на вказаний товар встановлено гарантійний термін строком 36 міс. Таким чином, гарантійний термін на придбання товару закінчується у серпні 2026 року. Позивач зазначає, що перед використанням товару, уважно ознайомився з правилами експлуатації товару, та дотримувався останніх. В процесі користування відеокартою, позивачем було виявлено несправності товару. У зв`язку з цим він звернувся до представників інтернет-магазину «Enko.ua» для гарантійного обслуговування. 26 лютого 2024 року позивач відправив відеокарту засобами перевезення відправлення ТОВ «Нова Пошта», сплативши вартість доставки у розмірі 468 грн. 15 березня 2024 року представники інтернет-магазину «Enko.ua» повідомили позивачу, що сервісний центр провів діагностику та вирішив, що вказаний випадок є гарантійним та підлягає ремонту, тобто поломка не відбулася з вини позивача. Після проведеного ремонту 20 березня 2024 року позивачу повернули відеокарту засобом перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта», за що позивачем знову було сплачено доставку за пересилання у розмірі 338 грн. У комплекті з нібито відремонтованою відеокартою йшла довідка про проходження ремонту № SC0050088 від 15 березня 2024 року, підписана інженером з ремонту обладнання ТОВ «МТІ» [PERSON] . Позивачем самостійно було здійснено пошук інформації щодо товару, та знайдено оголошення виробника на офіційному сайті, що товар GIGABYTE Radeon RX7900XTX 24 Gb GAMING OC (GV-R79XTXGAMING OC-24 GD) із серійним номером 230941053587 має фактичні недоліки, які неможливо самостійно усунути. Позивач звернувся із зайвою до Інтернет-магазину «Enko.ua» на площадці якого Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , тобто фактичним продавцем, продано товар з фактичними недоліками, з вимогою, на підставі ст. ст. 6,7,8 ЗУ «Про захист прав споживачів», розглянути скаргу по суті та вирішити питання щодо повернення грошових коштів сплачених за товар неналежної якості, у повній сумі в розмірі 47 582, 00 грн., проте відповіді не отримав. У той же час позивач звернувся до Єдиного сервісного центру по вул. Михайла Коцюбинського, 1, де було проведено експертну оцінку, та видано технічний висновок від 06 червня 2024 року № А23031, де зазначено, що: «Виконана перевірка відеокарти в застосунках Superposition BenchMark і Furmark на різних налаштуваннях. Відмічено випадання «артефактів» під час одного зі стартів, далі відеокарта працювала стабільно... Температура GPU не піднімалася вище 78 градусів, але в застосунку AMD GPU Hotpoint температурний показник становить 110 градусів. Температура hotspot більше 100. Не працює на високих частотах. При роботі більше декількох годин «сипле артефакти». Отже, GIGABYTE Radeon RX7900XTX 24 Gb GAMING OC (GV-R79XTXGAMING OC-24 GD) серійний номер 230941053587 має справжній недолік, і цей недолік робить неможливим використання товару відповідно до його цільового призначення, і він є виник з вини виробника. У той же час, усунути його неможливо, про що заявив сам виробник. Не погодившись з позовними вимогами відповідач 07 жовтня 2024 року надав відзив, в якому зазначив, 26 лютого 2024 позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення гарантійного обслуговування шляхом направлення придбаної відеокарти до інтернет-магазину «Енко» перевізником Нова Пошта, що не заперечується відповідачем. Одразу ж після отримання даної відеокарти GIGABYTE відповідачем, вона була відправлена до офіційного сервісного центру ТОВ «МТІ». За результатами гарантійного обслуговування була здійснена заміна вентилятора та здійснений ремонт на компонентному рівні, про що свідчить довідка про проходження ремонту№SC0050088 від 15 березня 2024, долучена до поданої позовної заяви, що не оспорюється відповідачем. Після проведеного гарантійного ремонту, відеокарту GIGABYTE одразу ж було відправлено позивачу, що не заперечується останнім. Співробітник інтернет-магазину «Енко» після кожного його звернення перетелефоновував йому на зазначений номер телефону [NUMBER] та намагався вирішити виниклу ситуацію, в т.ч. і пропонував направити відеокарту GIGABYTE для встановлення сервісним центром ТОВ «МТІ» наявності істотного недоліку товару та можливості повернення грошей у разі встановлення даного факту. На підтвердження даного факту додаються аудіорозмови сторін. 20 березня 2024 року та 10 квітня 2024 року в телефонній розмові між представником відповідача та позивачем була досягнута згода про передачу даної відеокарти GIGABYTE до сервісного центру ТОВ «МТІ» для виявлення наявності істотних недоліків в роботі вищевказаного товару. Однак, до сьогоднішнього дня вищевказаний товар так і не був отриманий відповідачем для встановлення наявності або відсутності істотного недоліку у відеокарти GIGABYTE Radeon RX7900XTX 24Gb GAMING OC (GV-R79XTXGAMING OC 24 GD), серійний номер 230941053587. Обов`язок організації проведення експертизи продукції покладено на продавця. Проте вказані дії продавцем мають бути вчинені за згодою покупця та при його зверненні з приводу втрати якості продукції. Саме на споживача покладається обов`язок довести, що протягом гарантійного строку виявлено недолік товару, а тягар встановлення причин виникнення недоліку товару покладений на продавця. Позивач у позовній заяві, як на підставу розірвання договору купівлі-продажу відеокарти, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] вказує на наявність у відеокарті істотного недоліку. Разом з тим, долучені до позову докази не містять даних про наявність у товарі відеокарті, придбаній у відповідача, істотних недоліків, які виникли з вини виробника (продавця, виконавця), а доводи позивача про протилежне ґрунтуються лише на його поясненнях, які не є доказами. Більше того, відповідач пропонував позивачу здати товар на технічне обслуговування для встановлення наявності виявленого позивачем недоліку, однак, незважаючи на вказану пропозицію, [PERSON] не надав придбаний товар, чим не погодився на таку пропозицію, чим унеможливив з`ясування чи має товар недолік, а якщо має - то чи є такий недолік істотним. Таким чином, тільки експертиза у справі зможе довести наявність або відсутність у відеокарті GIGABYTE Radeon RX7900XTX 24Gb GAMING OC (GV-R79XTXGAMING OC 24 GD), серійний номер 230941053587 істотного недоліку. Враховуючи той факт, що позиція відповідача щодо даної карти не змінилася, і у разі виявлення істотного недоліка даного товару, готова розірвати укладений договір купівлі-продажу з відповідачем та повернути сплачені грошові кошти, але бажає уточнити питання, поставленні в поданому представником позивача клопотанні про проведення експертизи. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13 червня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Демидовій С.О. (а.с.24-25). 17 червня 2024 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача. (а.с.26-27). 17 червня 2024 року надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача. (а.с.26-27). Ухвалою судді від 17 червня 2024 року відкрито спрощене провадження без виклику сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору купівлі продажу. (а.с.28-29). 21 червня 2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. (а.с.34-36). Ухвалою суду від 24 червня 2024 року призначено справу до розгляду з викликом сторін. (а.с.38). Представником відповідача 07 жовтня 2024 року подано клопотання про проведення експертизи. (а.с.60-61). 22 жовтня 2024 року від представник позивача надійшло клопотання про неприйняття відзиву. (а.с.67-69). В судовому засіданні від 18 грудня 2024 року, суд на місці ухвалив прийняти відзив до матеріалів справи. (а.с.102). Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року призначено експертизу по справі, на час проведення експертизи провадження по справі зупинено. (а.с.104-105). 21 січня 2025 року від експертної установи надійшов лист про неможливість проведення експертизи в даній установі. (а.с.116-117). 22 січня 2025 року ухвалою суду поновлено провадження по справі. (а.с.119). 30 січня 2025 року від представника позивача надійшла заява про проведення експертизи. (а.с.127-130). 10 квітня 2025 року ухвалою суду призначено експертизу по справі, на час проведення експертизи провадження по справі зупинено. (а.с.168-173). 15 жовтня 2025 року з експертної установи надійшов висновок разом з матеріалами справи. (а.с.217-229) 16 жовтня 2025 року ухвалою суду провадження по справі поновлено. (а.с.230). 14 січня 2026 від представника відповідача надійшла заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав, позовну заяву просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні визнала позовні вимоги. Фактичні обставини встановленні судом 05 серпня 2023 на сайті інтернет-магазину «Enko.ua» (https://enko.com.ua/) позивачем було придбано відеокарту GIGABYTE Radeon RX7900XTX 24 Gb GAMING OC (GV-R79XTXGAMING OC-24 GD) серійний номер 230941053587 вартістю 47 582.00 грн. (а.с.13). 26 лютого 2024 року позивач у зв`язку з виявленою несправністю відправив відеокарту засобами перевезення відповідачу. 15 березня 2024 року представники інтернет-магазину «Enko.ua» повідомили позивачу, що сервісний центр провів діагностику та вирішив, що вказаний випадок є гарантійним та підлягає ремонту, тобто поломка не відбулася з вини позивача. Після проведеного ремонту 20 березня 2024 року позивачу повернули відеокарту засобом перевезення відправлень. У комплекті з нібито відремонтованою відеокартою йшла довідка про проходження ремонту № SC0050088 від 15 березня 2024 року, підписана інженером з ремонту обладнання ТОВ «МТІ» [PERSON] (а.с.12). Позивачем самостійно було здійснено пошук інформації щодо товару, та знайдено оголошення виробника на офіційному сайті, що товар GIGABYTE Radeon RX7900XTX 24 Gb GAMING OC (GV-R79XTXGAMING OC-24 GD) із серійним номером 230941053587 має фактичні недоліки, які неможливо самостійно усунути. (а.с.18-19). Позивач звернувся до Єдиного сервісного центру по вул. Михайла Коцюбинського, 1, де було проведено експертну оцінку, та видано технічний висновок від 06 червня 2024 року № А23031, де зазначено, що: «Виконана перевірка відеокарти в застосунках Superposition BenchMark і Furmark на різних налаштуваннях. Відмічено випадання «артефактів» під час одного зі стартів, далі відеокарта працювала стабільно... Температура GPU не піднімалася вище 78 градусів, але в застосунку AMD GPU Hotpoint температурний показник становить 110 градусів. Температура hotspot більше 100. Не працює на високих частотах. При роботі більше декількох годин «сипле артефакти». (а.с.11). У висновку судового експерта зазначено, що експлуатація карти неможлива, оскільки спостерігаються невідповідності у роботі. (а.с.217-226). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, ЦК України, ГК України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, серед іншого, на належну якість продукції та обслуговування; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Таким чином саме на продавця покладається безпосередньо обов`язок перед споживачем перевірити належну якість товару. Статтею 708 ЦК України передбачено, що у разі придбання ним товару неналежної якості протягом гарантійного та інших строків, визначених обов`язковими для сторін правилами чи договором, при виявленні недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару за своїм вибором вимагати від продавця або виробника заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком різниці в ціні. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; Істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 статті 1 Закону). Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п`ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) та їх повернення споживачеві здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті). Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред`явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті. При цьому відповідно до пункту 3, ч. 7ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Відповідно до пунктів 1,2 ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів здати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та пункту 29 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року № 104, за наведених умов позивачу надано право вибору: розірвати договір та вимагати повернення оплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару на такий же товар, або аналогічний, з числа наявних у продавця. Положення щодо прав покупців на отримання товару належної якості, яка гарантується продавцем, закріплено у статтях 673 та 675 ЦК України. Згідно частини 1 статті 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає вимогам договору купівлі - продажу. Відповідно ч. 1статті 675 ЦК України передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення і відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі - продажу, а частина 2 цієї статті встановлює, що договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Правові наслідки передання товару неналежної якості та права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені також статтями 678 ЦК України та і статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів». У висновку судового експерта зазначено, що експлуатація карти неможлива, оскільки спостерігаються невідповідності у роботі. (а.с.217-226). Враховуючи вищевказане, а також факт визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, слід заначити наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.» Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: договір №01/07062024 від 07 червня 2024 року; акт про надання правової допомоги від 05 грудня 2025 року де визначно, що варість послуги виконавця складає 15 000,00 грн. У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17. «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄCIIJI. присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те. що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи. Аналогічним чином тлумачить це питання і ЄСПЛ, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (latridis v. Greece, заява № 31107/96) свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода є юридично дійсною. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не може зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але ураховуючи також те, чи були вони розумними. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. За наведених обставин, суд, вважає справедливим відшкодування позивачу розмір його судових витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. Таким чином, суд дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності, надав їм належну оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений за Законом України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір окремо за вимоги майнового та немайнового характеру, що загалом становить 2 422,40 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial