Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Балли Владислава Володимировича звернувся до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд», до [PERSON] про зміну розміру або звільнення від сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ від 27.05.2025, за яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26.05.2025 та до повноліття дитини. З 02 вересня 2022 року позивач перебуває у новому шлюбі з [PERSON] , у них [INFO] народилася донька [PERSON] . У зв`язку із народженням доньки дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 02 лютого 2024 року по 11 грудня 2026 року до досягнення нею трирічного віку. Окрім цього зазначає, що від попереднього шлюбу [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] , рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 18.03.2020 року з колишнього чоловіка [PERSON] стягнуло аліменти на утримання [PERSON] на утримання сина [PERSON] , в розмірі з усіх видів заробітку (доходів) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Проте колишній чоловік та батько не приймає участі у вихованні, та не сплачує аліменти на дитину, станом на 01.06.2025 заборгованість становить 172397,02 грн. З 24.02.2022 до теперішнього часу позивач перебуває на військовій службі. Виконуючи завдання із забезпечення оборони держави, національної безпеки та оборони, відсічі й стримування широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, [PERSON] отримав поранення, внаслідок чого у нього погіршився стан здоров`я. З 14.10.2024 по 25.10.2024 позивач знаходився на лікуванні у КП «КНП ХОР «ОКЛ» з діагнозом: «Недиференційований артрит, серонегативний за РФ та АССР, з ураженням правого колінного, правого ліктьового суглобу, дрібних суглобів правої кисті, ПФС ІІ ст., лівого колінного, кульшових суглобів. ПФС І ст. Двобічна плоскостопість. Стан після артроскопії правого колінного суглобу (грудень 2022 року). Застаріле пошкодження менісків колінних суглобів (Stoller I-II ст.), передньої хрестоподібної зв`язки з обох сторін І ст. Хондромаляція правого наколінника 4 ст. Больовий синдром. Остеохондроз поперекового відділу хребта. Протрузії L3-LA. L4-LS. LS-S. Люмбалгія. Радикулопатія LI-L2. Неврит стегново-статевого нерву, лівобічна люмбоішіалгія, міотонічний варіант, помірно виражений. Синдром карпального каналу з обох сторін. Мігреноподібний головний біль. Пролабування мітрального клапану І-го ступеню з мітральною регургітацією)-1 ступеню. ХСН стадія А за АСС/АНА зі збереженою ФВ ЛШ (64%).» 02.09.2021 Позивач [PERSON] пройшов у Краматорському обласному Центрі медико-соціальної експертизи МСЕК №1 та отримав Довідку до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією, відповідно до якої [PERSON] встановлена 3 група інвалідності з 02.09.2021 по 01.10.2022. Також позивач отримав Довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, відповідно до якої встановлено 64% втрати працездатності. На підставі вищенаведеного просить зменшити розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом від 27.05.2025 Галицького районного суду м. Львова з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини - до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення [PERSON] повноліття. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 01.07.2025, відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 13.11.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. До суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що позивач та малолітній [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами. Через війну відповідачка [PERSON] була змушена покинути своє звичне місце проживання, заново облаштовувати свій побут, житло, маючи на руках новонароджену дитину. Від батька дитини, який створив нову сім?ю, [PERSON] не отримує допомоги і підтримки, і тому була змушена звертатися до суду за видачею судового наказу по стягнення аліментів. [PERSON] вважає, що позивач не вказав чітко з якого саме доходу він вираховує цю частину і скільки вона становить. Також не надав жодних чеків, квитанцій тощо на підтвердження того, що в нього збільшились витрати після видачі судового наказу про стягнення аліментів. На підставі наведеного зазначає, що позивач не довів та не підтвердив наявність підстав для зменшення розміру аліментів, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Балла В.В. в судове засідання не з`явились. У матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позов просять задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у її відсутності. У задоволенні позову просить відмовити. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ від 27.05.2025 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 26.05.2025 та до повноліття дитини. Крім того з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 02.09.2022 перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Чутівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства (м.Суми) , актовий запис № 125. Від даного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 18.03.2020 року з [PERSON] - колишнього чоловіка [PERSON] (нині - [PERSON] ) стягнуло аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки № 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень п.4 розділу XV від 10.06.2025 заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] становить 172397,02 грн. Відповідно до Довідки [INFO] від 07.06.2025 №1120 старший солдат [PERSON] дійсно перебуває на військовій службі у [INFO] з 24.02.2022року. Згідно виписки з медичної картки №9.19701, [PERSON] з 14.10.2024 по 25.10.2024 знаходився на лікуванні у КП «КНП ХОР «ОКЛ» з діагнозом: недиференційований артрит, серонегативний за РФ та АССР, з ураженням правого колінного, правого ліктьового суглобу, дрібних суглобів правої кисті, ПФС ІІ ст., лівого колінного, кульшових суглобів. ПФС І ст. Двобічна плоскостопість. Стан після артроскопії правого колінного суглобу (грудень 2022 року). Застаріле пошкодження менісків колінних суглобів (Stoller I-II ст.), передньої хрестоподібної зв?язки з обох сторін І ст. Хондромаляція правого наколінника 4 ст. Больовий синдром. Остеохондроз поперекового відділу хребта. Протрузії L3-LA. L4-LS. LS-S. Люмбалгія. Радикулопатія LI-L2. Неврит стегново-статевого нерву, лівобічна люмбоішіалгія, міотонічний варіант, помірно виражений. Синдром карпального каналу з обох сторін. Мігреноподібний головний біль. Пролабування мітрального клапану І-го ступеню з мітральною регургітацією)-1 ступеню. ХСН стадія А за АСС/АНА зі збереженою ФВ ЛШ (64%). Згідно довідки до Акту огляду медико-соціальної експертної комісії, виданої Краматорським обласним Центром медико-соціальної експертизи МСЕК №1, [PERSON] встановлена 3 група інвалідності в результаті захворювання, отриманого під час проходження військової служби. Однак строк її дії сплив 01.10.2022 року. Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, [PERSON] встановлено 64% втрати працездатності. На підтвердження погіршення стану свого здоров`я, під час проходження військової служби, [PERSON] до суду надано: Свідоцтво про хворобу № 55, Довідку про обставини травми (порання, контузії, каліцтва); Витяг з наказу Міністерства Оборони України про підсумки службового розслідування за фактом поранення [PERSON] , виписки з медичних карт, консультаційні висновки. Відповідачкою [PERSON] на підтвердження наявних хвороб у малолітнього сина [PERSON] надано медичну документацію: довідка консультації лікаря, результати імпедансної аудіометрії, результати дослідження, виписку КНП Львівської обласної ради «Клінічний центр дитячої медицини», згідно якої встановлений діагноз: Гострий синусит, неуточнений коментар: аденоїдит, загострення рецидивуючого. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що він одружився вдруге, та в нього народилась дочка, дружина не працює, у зв`язку з тим що перебуває у відпустці за доглядом за дитиною, та на його утриманні перебуває неповнолітній син дружини від попереднього шлюбу, тобто змінився сімейний стан, що є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. У постанові від 16 вересня 2020 року у справі №56/2017/19 Верховний Суд виснував, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Крім того, у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21) зазначено, що зменшення розміру раніше стягнутих аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц (провадження №61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 22 липня 2024 року у справі №688/4308/23 (провадження №61-5168св24). Висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні іншу малолітню дитину, та знаходження на утриманні теперішньої дружини та її сина без доведення погіршення майнового становища, само по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Матеріали справи не містять доказів погіршення матеріального стану позивача (зміну місця служби, розміру доходу). Суд зазначає також, що погіршення стану здоров`я [PERSON] підтверджується наданими та дослідженими судом відповідними медичними документами, однак позивачем не доведено, що у зв`язку із зазначеним його матеріальний стан погіршився. Визначений судовим наказом Галицького районного суду м. Львова від 27.05.2025 року розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 26.05.2025 року та до повноліття дитини, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення на підставах, зазначених позивачем, суперечитиме інтересам дитини. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частиною 1,2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивачем належними та достатніми доказами не доведено факту того, що зміна його сімейного стану та погіршення стану здоров`я спричинили значне погіршення його матеріального стану, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявлених вимог [PERSON]

Outcome: dismissed