Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 02.11.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику №5910551124. Як вбачається із змісту договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 23.04.2024, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Вказує, що договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» ТОВ «Іннова Фінанс», як позикодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу (позичальнику) грошові кошти у розмірі 14000 грн. Зауважує, що відповідач усупереч умовам договору позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Станом на дату підготовки позовної заяви (включно) заборгованість відповідача перед позивачем складає 34580 грн, з яких: 14000 грн заборгованість за тілом кредиту; 20580 грн заборгованість за процентами (14000*1%*238). На підставі наведеного, представник позивача у прохальній частині позову просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова Фінанс» загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 20580 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.08.2025 представником відповідача адвокатом Пачутою О.М. подано відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні докази надання відповідачу позики, а тому, вважає, що в задоволені позовних вимог про стягнення 20580 грн заборгованості за процентами за користування позикою слід відмовити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому у прохальній частині позову просить розглянути справу без його участі. 19.01.2026 від адвоката Пачути О.М. до суду надійшла заява, у якій повідомлено про закінчення строку дії договору про надання правничої допомоги [PERSON] , у зв`язку з чим на даний час у неї відсутні повноваження для представлення його інтересів. Відповідач у дане судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами частини першої, другої та восьмої статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.11.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику №5910551124. Згідно з п. 2.1 договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в товаристві (в т.ч через месенджери). На умовах, встановлених договором, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 2.2). Згідно з п. 2.3 договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 14000 грн. Тип кредиту кредит (п. 2.4 договору). Пунктом 2.5 договору обумовлено, що строк кредиту (строк дії договору) 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Договір про надання грошових коштів у позику №5910551124 від 02.11.2024 та додаток №1 (графік платежів) до договору підписано відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора «3306», який відправлявся відповідачу для підписання договору. У договорі зазначено, що електронний платіжний засіб: [NUMBER] . Згідно з інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 01.12.2025 у даній справі, повідомлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Додатково направлено виписку по рахунку № [NUMBER] за період 02.11.2024 - 02.11.2024, яка містить зарахування на суму 14000 грн у додатку. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період 02.11.2024 - 02.11.2024. Згідно зі статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Така пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет магазину) вказує особа, яка створила замовлення. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12 січня 2021 року в справі №524/5556/19. Крім того, Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 зазначив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Також, як неодноразово наголошував у своїх постановах Верховний Суд, згідно зі статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З матеріалів справи убачається, що 02.11.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику №5910551124, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «3306», тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору в електронній формі. Матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо відомостей, вказаних у договорі, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, сума бажаного кредиту, електронна адреса позичальника, фінансовий номер телефону, номер банківського рахунку/банківської картки для перерахування коштів. Також матеріали справи не містять доказів, що укладений між сторонами договір на підставі судового рішення визнаний недійсним. У даній справі відповідач не звертався із зустрічним позовом про визнання недійсним договору. Сукупний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що між сторонами укладено договір про надання грошових коштів у позику в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12-ц, від 4 липня 2018 року в справі №14-154цс18, від 31 жовтня 2018 року в справі №202/4494/16-ц. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Відповідно до наданого позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідача за договором надання грошових коштів у позику №5910551124 від 02.11.2024 станом на 27.06.2025 становить 34580 грн, з яких: за тілом кредиту 14000 грн; за процентами 20580 грн. Відповідач не надав доказів на спростування твердження ТОВ «Іннова Фінанс» про невиконання ним зобов`язання з повернення позики та сплати процентів за користування позикою. Позивачем у прохальній частині позову заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова Фінанс» загальної суму заборгованості за договором позики у розмірі 20580 грн, тобто заборгованості за процентами. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України). Беручи до уваги, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 20580 грн є підставними. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором, належним чином не виконав, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з нього заборгованості за договором надання грошових коштів у позику №5910551124 від 02.11.2024 підлягають задоволенню повністю у розмірі 20580 грн. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved