Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.04.2021 між первісним кредитором АТ «TАСКОМБАНК», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та [PERSON] в електронній формі укладено Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту "Sportbank" №002/10064603-SP, підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «TАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку та Лендинговій сторінці та беззастережно приєднався до умов Договору. Строк дії Кредитного ліміту за Кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення Кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії Кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо Банк прийняв рішення не продовжувати строк дії Кредитного ліміту; направлення Клієнтом до Банку письмової заяви про відмову від користування лімітом Кредитної лінії та/або про закриття Поточного рахунку. 15.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 Реєстру прав вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 35674.23 грн., з яких: 14990.9 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 20683.33 грн. -загальна заборгованість за відсотками. Оскільки відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 002/10064603-5Р від 23 квітня 2021 р. в розмірі 35674.23 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Вказану ухвалу 18.08.2025 разом з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с. 35). 27.08.2025 на адресу суду повернувся конверт з довідкою про причини повернення, у якій вказано, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 36). Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Частиною 10 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про вирішення спору за наявними у справі матеріалами. Досліджені судом докази. Згідно позовної заяви 23.04.2021 між АТ «TАСКОМБАНК» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту "Sportbank" №002/10064603-SP, підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «TАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку та Лендинговій сторінці та беззастережно приєднався до умов Договору, що стверджується заявою-анкетою №309172 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту "Sportbank" На підтвердження своїх позовних вимог позивачем додано заяву-анкету від 23.04.2021 №309172 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту "Sportbank", відповідно до якої [PERSON] просить відкрити поточний рахунок та встановити кредит лімітування, розмір якого не зазначено (а.с.4). 15.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги (а.с.8-12). Відповідно до п. 4.2.2. Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 клієнт зобов`язаний передати Фактору Документи, що підтверджують Права Вимоги, протягом 270 календарних днів з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог, але в будь-якому разі не раніше дня сплати Фактором Клієнту Суми Фінансування. Передача Документів здійснюється шляхом укладення між Сторонами Акту прийому-передачі Документів, за формою, встановленою в Додатку №5 до цього Договору. При цьому. Сторони визначили, що Документи по 20% Кредитних договорів, перелічених в Реєстрі Прав Вимог, передаються протягом 180 календарних днів з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог. Фактор самостійно визначає перелік Кредитних договорів, що складуть 20% від загальної кількості Кредитних договорів, перелічених в Реєстрі прав вимог, та направляє його письмо Клієнту. Відповідно до п. 4.2.3. Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 клієнт зобов`язаний передати Фактору копії Кредитних договорів, засвідчені Клієнтом, перелік яких зазначено у Додатку №6 до цього Договору, протягом 270 календарних днів з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог, але в будь-якому разі не раніше дня сплати Фактором Клієнту Суми Фінансування. Оригінали Кредитних договорів, перелік яких зазначено у Додатку №6 до цього Договору, передаються Клієнтом Фактору після спливу одного року з дати закриття поточного рахунку Позичальника, відкритого у Клієнта, на підставі Акту прийому-передачі документів. Сторони погодили проведення щоквартальних звірок, після сплину одного року з дати укладання цього Договору, щодо закриття поточного рахунку Позичальника, відкритого у Клієнта. Відповідно до п. 4.4.2 Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 фактор зобов`язаний прийняти документи за актом прийому-передачі документів та підписати акт прийому-передачі документів в строки та у порядку, передбачені цим договором. Однак будь-яких документів щодо виконання кредитного договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту "Sportbank" №002/10064603-SP позивачем до позовної заяви не долучено та матеріали справи не містять. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 Реєстру прав вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 35674.23 грн, з яких: 14990.9 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 20683.33 грн. -загальна заборгованість за відсотками (а.с. 13). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», сума заборгованості за кредитним договором №002/10064603-SP від 23.04.2021 за період з 15.05.2024 по 30.06.2025 складає 35674,23 грн. Зазначений розрахунок не містить детального розрахунку заборгованості первісного кредитора, з якого б прослідковувася факт користування кредитними коштами, нарахування відсотків (а.с. 7). До матеріалів справи позивачем долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с. 17-18), копії банківської ліцензії №84 від 25.10.2011 АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с. 19). Крім цього, до матеріалів справи позивачем долучено копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 14), свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 15), розпорядження від 23.03.2017 № 691 «Про видачу ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (а.с. 16), статуту ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 21-23), протоколу № 41 загальних зборів засновників ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 24), наказу ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 02.07.2014 № ФК125-к щодо початку виконання [PERSON] обов`язків генерального директора ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 25), довіреності від 05.12.2024 про уповноваження Грибанова Д.В. представляти інтереси ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 26). Інших доказів сторони не надали та матеріали справи не містять. Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду щодо заявлених позовних вимог. Зазначеними вище нормами цивільного законодавства встановлено вимоги до договорів позики та кредитних договорів. Зокрема, вони мають бути укладені в письмовій формі. Договір позики, як і кредитний договір, є укладеними з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином, до предмету доказування у цій справі, серед іншого, належить доведення факту відкриття відповідачу відповідного рахунку, встановлення на нього кредитного ліміту та факт користування кредитними коштами. Обов`язок доведення зазначених обставин, відповідно до вимог ст. 12, 13, 81, 83 ЦПК України, покладено на сторону, яка заявляє свої вимоги, зокрема, у даній справі, на позивача. Однак, позивач будь-яких доказів відкриття відповідачу відповідного рахунку, встановлення на нього кредитного ліміту та факт користування кредитними коштами на виконання умов договору №002/10064603-SP від 23.04.2021 суду не надав. Клопотань про витребування доказів через неможливість їх подання до суду від позивача до суду також не надходило. Копія анкети-заяви позичальника, надана позивачем, жодним чином не підтверджує існування боргу. Додатково потрібно зазначити, що в зазначеній анкеті-заяві відсутні будь- які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання: в анкеті сума грошових коштів відсутня та відповідна відсоткова ставка за користування кредитними коштами відсутня. Позивачем зазначається, що кредит відповідачу надано у формі встановленого кредитного ліміту (кредитної лінії), однак будь-яких доказів встановлення кредитного ліміту та користування ним відповідачем матеріали справи не містять, оскільки не долучались позивачем до позовної заяви. Водночас, положеннями п. 4.2.2., 4.2.3. договору факторингу, укладеного між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ЄАПБ", передбачено передачу документів, що підтверджують права вимоги. У постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/564/18 вказано, що доказами які підтверджують наявність заборгованості та підтверджують її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з вказаними положеннями Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписка по рахунку може бути належним доказом наведених у позові обставин, яка досліджується судом у сукупності з іншими доказами. Суд звертає увагу, що згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. У своїй позовній заяві ТОВ "ФК "ЄАПБ" просило розглянути справу за його відсутності та відсутності його представника на підставі наявних у справі матеріалів, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляли. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19. Отже, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду достатніх доказів на доведення тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, зокрема, доказів, які доводять факт встановлення кредитного ліміту та користування відповідачем кредитними коштами, а також доказів, які підтверджують розмір заборгованості. За таких обставин суд дійшов переконання про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з недоведенням позивачем тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Щодо розподілу судових витрат. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 22.07.2025 № 125172 (а.с. 27). Інших судових витрат не підтверджено. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed