Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему «Електронний суд» подала позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1536-3092 від 05.04.2025 в розмірі 37098,40 грн., з яких: 12000,00 грн. заборгованості за кредитом, 17298,40 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 6000,00 грн. заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України та 1800,00 грн. заборгованості за комісією, а також покласти на нього судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.04.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою вебсайту було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1536-3092. Зазначений кредитний договір разом з правилами надання споживчих кредитів, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення реальної річної процентної ставки за договором складають єдиний договір, в якому визначають всі його істотні умови, та з якими позичальник був попередньо ознайомлений. На виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування", Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей Закону України "Про електронну комерцію" зі споживачем було укладено кредитний договір у письмовій формі у вигляді електронного документа, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор А5249. Без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт кредитора до особистого кабінету, без отримання одноразового ідентифікатора для підписання угоди кредитний договір не був би укладений. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту 11000,00 гривень, строк кредитування - 365 днів, базовий період - 30 днів, знижена % ставка 1,00 % в день, стандартна % ставка 1,00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору та 0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Також додатковою угодою № 1 від 07.04.2025 кредитодавець та позичальник домовилися про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору та додаткової угоди. Однак відповідач, отримавши кредитні кошти, не повернув у повному обсязі кредит та не виконав свої інші грошові зобов`язання, у зв`язку з чим у нього перед кредитодавцем станом на 15.12.2025 виникла заборгованість у розмірі 37098,40 грн., з яких: 12000,00 грн. заборгованості за кредитом, 17298,40 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 6000,00 грн. заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України та 1800,00 грн. заборгованості за комісією. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити частково, стягнути з нього суму основного боргу в межах фактично отриманих коштів з урахуванням здійснених платежів, обмежити нарахування відсотків строком первинного користування кредитом (30 днів) або зменшити їх до розумного розміру, у задоволенні вимог про стягнення 3% річних та комісії відмовити, судові витрати покласти позивача. Свій відзив мотивує тим, що він не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання грошових коштів, однак заперечує розмір заборгованості заявлений позивачем, як такий, що є необґрунтованим, непропорційним та таким, що порушує принципи справедливості, розумності та добросовісності, закріплені у ст. 3 Цивільного кодексу України. Нарахування значної суми відсотків та додаткових платежів призвело до істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін, що суперечить засадам цивільного законодавства та усталеній судовій практиці. Він визнає заборгованість у межах суми основного боргу 12000 грн., оскільки саме ця сума була фактично отримана. Кредит був отриманий на первинний строк 30 днів, що відповідає економічній суті правовідносин та умовам мікрокредитування. Подальше нарахування відсотків за період до 360 днів не відповідає правовій природі процентів, як плати за користування коштами та фактично має характер санкції, а не плати за користування кредитом. У зв`язку з цим вважає безпідставним нарахування відсотків за період, що перевищує 30 днів, та просить суд обмежити їх нарахування строком первинного користування кредитом або зменшити до розумного розміру. Сума відсотків заявлена до стягнення перевищує суму основного боргу, що порушує баланс інтересів сторін. Він здійснив платежі на користь позивача на загальну суму 6120 грн. Відповідно до вимог цивільного законодавства, здійснені платежі підлягають обов`язковому врахуванню при визначенні остаточного розміру боргу. Одночасне стягнення договірних відсотків та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України призводить до подвійної відповідальності відповідача за одне і те саме порушення. З урахуванням здійснених платежів та спроб досудового врегулювання, вимога про стягнення 3% річних є необґрунтованою та такою, що підлягає відхиленню. Комісія за надання кредиту не є оплатою окремої послуги, а фактично дублює виконання основного зобов`язання позивача. Вказана комісія є прихованими відсотками та несправедливою умовою договору, у зв`язку з чим не підлягає стягненню. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 22.12.2025 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 05.01.2026 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно з договором про відкриття кредитної лінії № 1536-3092 від 05.04.2025 (далі договір) сторони погодили, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавець) відкриває для [PERSON] (позичальника) кредитну лінію на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені цим договором у порядку, передбаченому цим договором. Загальний розмір кредиту за цим договором становить 11000,00 грн. Дата видачі кредиту 05.04.2025 (п.п. 2.2, 4.1, 4.2 договору). Відповідно до п. 4.8 договору базовий період складає 30 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду крім наступного випадку: якщо у поточному базовому періоді позичальник не має заборгованості зі сплати процентів, комісії та суми кредиту (тобто позичальником здійснено дострокове повернення кредиту) перебіг базового періоду припиняється в дату повного виконання грошових зобов?язань позичальника за договором. Якщо у позичальника відсутня будь-яка заборгованість за договором, то в дату отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит у порядку, передбаченому п. 4.5. цього договору, починається перебіг нового базового періоду, за виключенням випадку якщо у позичальника наявна заборгованість зі сплати процентів, комісії або суми кредиту, у такому разі перебіг базового періоду продовжується відповідно до умов договору. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору. Згідно з п. 4.10 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною процентною ставкою: - 1.00% (одна ціла, нуль сотих процентів) за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього договору. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою та/або пільговою процентною ставкою; - 0.74% (нуль цілих, сімдесят чотири сотих процентів) за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Відповідно до п. 4.11 договору комісія за видачу кредиту становить 15.00 % від суми виданого кредиту. Нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за цим договором кредиту у день видачі кредиту. Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 365 (триста шістдесят п?ять) календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 04.04.2026 (п. 4.14 договору) Порядок і умови відкриття ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" кредитної лінії, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору, визначено у Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), які підписані позичальником відповідачем 05.04.2025 одноразовим ідентифікатором А5249. Загальна вартість кредиту та реальна річна процентна ставка за договором № 1536-3092 від 05.04.2025 визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за вказаним договором, яка підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А5249. Крім того, 07.04.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та = [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 1536-3092 від 05.04.2025, відповідно до п. 2.1 якої кредитодавець забов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти у розмірі 1000,00 грн., а комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 15,00 % від суми додаткових грошових коштів (п. 2.6 додаткової угоди). Відповідно до п. 2.11 додаткової угоди сторони домовилися продовжити строк кредитування до 365 днів з дня укладення цієї додаткової угоди. Згідно з довідкою про перерахування суми кредиту № 1536-3092 від 05.04.2025, [PERSON] за допомогою платіжної системи EasyPay на підставі вказаного кредитного договору видано кредитні кошти, а саме: 05.04.2025 у розмірі 11000,00 гривень та 07.04.2025 у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1536-3092 від 05.04.2025 станом на 15.12.2025 у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 37098,40 грн., з яких: 12000,00 грн. заборгованості за кредитом, 17298,40 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 6000,00 грн. заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України та 1800,00 грн. заборгованості за комісією. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання, тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, [PERSON] 05.04.2025 підписав договір про відкриття кредитної лінії № 1536-3092, а 07.04.2025 він підписав додаткову угоду до договору № 1536-3092 від 05.04.2025, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримав від ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" суму позики в загальному розмірі 12000,00 гривень, що визнається відповідачем. Умови кредитування визначені у Правилах відкриття кредитної лінії, договорі про відкриття кредитної лінії та додатковій угоді, про що вказано вище, де, серед іншого, обумовлений і розмір відсотків, які нараховуються на кредит, а також розмір комісії за надання кредиту, з чим [PERSON] погодився, підписавши їх. Як встановлено з розрахунку заборгованості, позивач надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, а тому станом на 15.12.2025 має заборгованість у розмірі 37098,40 грн., з яких: 12000,00 грн. заборгованості за кредитом, 17298,40 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 6000,00 грн. заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України та 1800,00 грн. заборгованості за комісією. При цьому, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі) (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17, в постановах Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 201/13593/19, від 11 грудня 2024 року у справі № 725/5919/19 та інших). А тому суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідачапро безпідставність нарахування відсотків за період, що перевищує 30 днів, оскільки вони спростовуютьсяп. 4.14 договору № 1536-3092 від 05.04.2025 відповідно до якого строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику становить 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику та п. 2.11 додаткової угоди від 07.04.2025 згідно з яким сторони домовилися продовжити строк кредитування до 365 днів з дня укладення цієї додаткової угоди, які підписані позичальником без застереження, враховуючи той факт, що пункти спірного договору та додаткової угоди, яким встановлено строк кредитування, відповідачем в судовому порядку не оскаржувалися та недійсними не були визнані. Аналогічно, суд вважає неспроможними доводи відповідача про непропорційність заявлених до стягнення відсотків, оскільки їх розмір розрахований відповідно до п. 4.10 договору № 1536-3092 від 05.04.2025 та п. 2.8 додаткової угоди від 07.04.2025 у відповідності до вимог ЗУ «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки. Водночас, комісія пов`язана з виданням кредиту, відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору (п. 4.11), а також додаткової угоди (п. 2.6) та згідно з Законом України «Про споживче кредитування» відноситься до платежів, передбачених договором про споживчий кредит. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2024 року в справі № 331/2974/23. Крім того, суд звертає увагу, що здійсненні відповідачем платежі за спірним кредитним договором на загальну суму 6120,00 грн., а саме: 26.05.2025 у розмірі 120,00 грн., 11.08.2025 у розмірі 1000,00 грн. та 10.11.2025 у розмірі 5000,00 грн. були зараховані в рахунок погашення нарахованих, але не сплачених відсотків, що знайшло своє відображення у розрахунку заборгованості, який долучений до матеріалів справи. Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 грудня 2020 року по справі №127/23910/14-ц (провадження №61-3084св19) зазначив, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому, відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Таким чином позовні вимоги про стягнення 6000,00 грн. заборгованості за відсотками на підставі статті 625 ЦК України є безпідставними у зв`язку зі звільненням позичальника від відповідальності, визначеної вказаною статтею у період дії воєнного стану. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного з позивачем договору № 1536-3092 від 05.04.2025, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит, проценти за користування ним та комісію за надання кредиту, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 31098,40 грн., з яких: 12000,00 грн. заборгованості за кредитом, 17298,40 грн. заборгованості за нарахованими процентами та 1800,00 грн. заборгованості за комісією, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. А тому, позовні вимоги необхідно задоволити частково. Розподіл судових витрат: відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією від 12.12.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с. 9). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2030,62 грн. (31098,40 грн. х 2422,40 грн. / 37098,40 грн.). На підставі викладеного, ст.ст. 509, 526, 527, 610, 626, 628, 639, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 12 «Про електронну комерцію» та

Outcome: partial