Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У серпні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.08.2020 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір № 2060089 за умовами якого остання отримала кредит у сумі 14 999,00 гривень на строк та сплатою процентів за користування кредитними коштами, які визначені умовами договору. 23.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладено договір відступлення прав вимог №67-МЛ за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2060089 від 12.08.2020 року. Станом на час подання позову заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2060089 від 12.08.2020 року становить 31 407,94 гривень і складається з: 7 493,00 гривень тіло кредиту, 22 415,04 гривень прострочена заборгованість за відсотками та 1499,90 гривень заборгованість за комісією. На підставі викладеного ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь 31 407,94 гривень заборгованості за кредитним договором. У поданому відзиві відповідач позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що дійсно 12.08.2020 року між нею і ТОВ «Мілоан» був укладений договір кредиту за яким вона отримала у кредит 14 999,00 гривень. Умовами договору визначено, що строк кредитування становить 30 днів та закінчується 11.09.2020року та в цю дату вона була зобов`язана погасити кредит та сплатити відсотки за його користування у розмірі 5 624,63 грн. (які розраховуються за ставкою 1,25 % на день) та 1499,00 грн. комісії за надання кредиту, а всього 29 328,00 гривень. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення всього за період з 14.09.2020 року по 10.03.2021 рік нею, в погашення кредитної заборгованості було сплачено 29 328,00 гривень. Просила врахувати, що із цієї суми кредитодавцем в рахунок сплати комісії за пролонгацію було зараховано 3 312,00 гривень, хоча така плата умовами договору визначена не була. Також заборгованість за процентами, яку просить стягнути позивач, нарахована в тому числі за період з 12.09.2020 по 12.04.2021 рік, тобто поза межами погодженого кредитним договором строку кредитування, що є незаконним. Також зазначила, що заявлена позивачем сума до відшкодування витрат на правничу допомогу є завищеною та не відповідає складності справи та обсягу фактично наданих правничих послуг. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Представником відповідача подане клопотання, в якому останній просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі рішення на підставі наявних матеріалів. Фактичні обставини встановлені судом. 12 серпня 2020 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №20600898, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надало останній кредит у розмірі 14999,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а та, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором (пункти 1.1, 1.2 договору). Пунктами 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 12.08.2020 року; термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 11.09.2020 рік; комісія за надання кредиту 1499,00 гривень, яка нараховується за ставкою 10% відсотків від суми кредиту; проценти за користування кредитом 1,25 % на день; стандартна процентна ставка за користуванням кредитом 5,0% на день. Пунктом 2.2.3 Договору визначено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, що зазначена в п.1.6 Договору, яка є незмінною протягом усього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватися кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальній пропозиції, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена в п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору, щодо своєчасного повернення кредиту та сплати усіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п.1.4 продовжують нараховуватись за базовою процентною ставкою згідно п.1.6 Договору. Пунктом 2.4.1 Договору визначено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4 Договору. Кредитний договір укладений сторонами дистанційно та підписаний Бичковою електронним підписом (одноразовим ідентифікатором Z24875). У день укладення кредитного договору (12.08.2020) ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти у сумі 14 999,00 на указаний [PERSON] у договорі картковий рахунок. 22 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимог № 67-МЛ за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №20600898 від 12.08.2020 року. Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №67-МЛ від 23.04.2021 року станом на час відступлення прав вимог заборгованість [PERSON] за кредитним договором №20600898 від 12.08.2020 року становила 31 407,94 гривень і складається з: 7 493,00 гривень тіло кредиту, 22 415,04 гривень прострочена заборгованість за відсотками та 1499,90 гривень заборгованість за комісією. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що 12.08.2020 року [PERSON] уклала з ТОВ «Мілоан» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого вказана фінансова компанія перераховувала на рахунок відповідача кредитні кошти у загальному розмірі 14 999,00 гривень, а та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором. Умови укладеного договору [PERSON] належним чином не виконала у визначений договором строк не повернула у повному обсязі суму виданого кредиту а також нараховані відсотки за його користування. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №20600898 від 12.08.2020 року становить 31 407,94 гривень і складається з: 7 493,00 гривень тіло кредиту, 22 415,04 гривень прострочена заборгованість за відсотками та 1499,90 гривень заборгованість за комісією. Як вбачається із представленого розрахунку заборгованість за кредитним договором в тому числі за процентами розрахована за період з 12.08.2020 року по 12.04.2021 рік, тобто за період, який перевищує визначений договором строк кредитування. При цьому позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. З цього приводу суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Щодо посилань позивача на те, що відповідачем неодноразово продовжувався строк користування кредитними коштами у порядку визначеному п.2.3.1 Договору, оскільки остання здійснювала відповідні платежі за таке продовження, суд зазначає наступне. Так, п.2.3.1 Договору визначено, що позичальник за наявної відповідної пропозиції Позикодавця маж право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Згідно умов договору (пункти 1.3. та 1.4 ) сторонами погоджено, що строк кредитування становить 30 днів та повернення кредиту, сплата відсотків за його користування повинно бути здійснено 11.09.2020 року. Відповідно до представленої відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №2060089 відповідачем [PERSON] були здійснені наступні платежі за кредитним договором: 14.09.2020 року на суму 3372,00 грн., з яких 1874,00 грн. зараховано позикодавцем в рахунок погашення процентів по кредиту, 749,00 грн. в рахунок сплати комісії за пролонгацію та 749,00 грн.- погашення тіла кредиту; 21.09.2020 року на суму 1728,00 грн. з яких 874,00 грн. зараховано позикодавцем в рахунок погашення процентів по кредиту, 427,00 грн. в рахунок сплати комісії за пролонгацію та 427,00 грн. - погашення тіла кредиту; 25.09.2020 року на суму 2186,00 грн. - з яких 500,00 грн. зараховано позикодавцем в рахунок погашення прострочених процентів, 858,00 грн. зараховано позикодавцем в рахунок погашення процентів по кредиту, 414,00 грн. в рахунок сплати комісії за пролонгацію та 414,00 грн. - погашення тіла кредиту; 30.09.2020 року на суму 1760,00 гривень з яких 956,00 грн. зараховано позикодавцем в рахунок погашення процентів по кредиту, 402,00 грн. в рахунок сплати комісії за пролонгацію та 402,00 грн. - погашення тіла кредиту; 06.10.2020 року на суму 3510,00 гривень з яких 2210,00 грн. зараховано позикодавцем в рахунок погашення процентів по кредиту, 650,00 грн. в рахунок сплати комісії за пролонгацію та 650,00 грн. - погашення тіла кредиту; 29.10.2020 року на суму 2705,00 гривень з яких 1965,00 грн. зараховано позикодавцем в рахунок погашення процентів по кредиту, 370,00 грн. в рахунок сплати комісії за пролонгацію та 370,00 грн. - погашення тіла кредиту; 21.11.2020 року на суму 4689,00 гривень з яких 3091,00 грн. зараховано позикодавцем в рахунок погашення процентів по кредиту, 100,00 грн. в рахунок сплати комісії за пролонгацію та 1498,00 грн. - погашення тіла кредиту; 07.12.2021 року на суму 4689,00 гривень з яких 3091,00 грн. зараховано позикодавцем в рахунок погашення процентів по кредиту, 100,00 грн. в рахунок сплати комісії за пролонгацію та 1498,00 грн. - погашення тіла кредиту; 27.01.2021 року на суму 4689,00 гривень з яких 3091,00 грн. зараховано позикодавцем в рахунок погашення процентів по кредиту, 100,00 грн. в рахунок сплати комісії за пролонгацію та 1498,00 грн. - погашення тіла кредиту. Із представленої відомості встановлено, що відповідач [PERSON] вперше здійснила погашення боргу за кредитом лише 14.09.2020 року, тобто поза межами визначеного договором строку кредитування. Доказів того, що сторонами у встановленому порядку було погоджено продовження строку кредитування, матеріали справи не містять. З огляду на викладене сплата [PERSON] коштів не може вважатися фактом ініціювання продовження нею строку кредитування, а є звичайною оплатою заборгованості за кредитом. З огляду на погоджений сторонами строк кредитування (30 днів) [PERSON] повинна була сплатити 22 123,53 гривень з яких 14 999,00 грн. тіло кредиту, 5624,63 грн. проценти за користування кредитом та 1499,90 грн. комісію. В рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] внесено коштів на загальну суму 29328,00 гривень, що підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №2060089. Отже оскільки сума внесених відповідачем [PERSON] коштів в погашення кредитної заборгованості перевищує суму, яку остання повинна була сплатити відповідно до умов договору, у задоволенні поданого позову слід відмовти.

Outcome: dismissed