Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Представник позивача Донцова Є.О. звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з [PERSON] на користь АТ "ПУМБ" заборгованість за кредитним договором №200984068601 від 19.02.2018 у розмірі 35269,70 грн з тих підстав, що відповідачка порушила свої зобов`язання, які передбачені кредитним договором. Позовна заява обґрунтовувала тим, що 19.02.2018 між АТ "ПУМБ" та [PERSON] , на підставі заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №200984068601, укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачці видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 1000 грн, який надалі було збільшено до 20300,00 грн. Оскільки відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, виникла кредитна заборгованість за договором у розмірі 35269,70 грн, з яких: 18791,86 грн - заборгованість за кредитом, 16477,84 грн - заборгованість за процентами. Вказану суму боргу та судові витрати позивач просив стягнути з відповідачки в судовому порядку. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.11.2025 відкрито спрощене провадження у справі без повідомленням сторін (а.с. 43). Відповідачка повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця її проживання, який повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідачки відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.02.2018 між АТ "Перший український міжнародний банк" та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви №200984068601 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого відповідачці видано кредитну картку № [NUMBER] з кредитним лімітом в сумі 1000 грн. У паспорті споживчого кредиту зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с. 7). Згідно довідки про збільшення кредиту за договором №200984068601 від 19.02.2018 [PERSON] 19.02.2018 встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000,00 грн. Кредитний ліміт неодноразово збільшувався, станом на 26.05.2023 його розмір становив 20300,00 грн (а.с.17). Випискою з особового рахунку [PERSON] за період з 19.02.2028 по 17.08.2025 підтверджується факт користування відповідачкою кредитними коштами та здійснення фінансових операцій (а.с. 22-30). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №200984068601 від 19.02.2018 АТ «ПУМБ» нарахувало [PERSON] заборгованість у розмірі 35269,70 грн, з яких: 18791,86 грн - заборгованість за сумою кредиту, 16477,84 грн - заборгованість за процентами (а.с. 17 зворот - 21). Положеннями статті 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( стаття 626 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору ( частина перша статті 634 ЦК Україна). Договір відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання згідно статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У частині другій статті 627 ЦК України закріплено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Положеннями частини четвертої статті 16 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Враховуючи, що позивач надав відповідачці обумовлені договором грошові кошти, шляхом перерахування суми кредиту на картковий рахунок, вказаний у договорі, натомість відповідачка свої зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором не виконала, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] , на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 35269,70 грн, з яких: 18791,86 грн - заборгованість за сумою кредиту, 16477,84 грн - заборгованість за процентами Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із ухваленням рішення суду про задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 2422,40 грн. по сплаті судового збору.

Outcome: approved