Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Соборного районного суду міста Дніпра 09 червня 2025 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради , про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною в якій просив суд: ?Зобов`язати [PERSON] [INFO] , не чинити перешкод, [PERSON] [INFO] , щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з сином - [PERSON] [INFO] . ?Визначити, [PERSON] [INFO] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] [INFO] , а саме: ?? -у вихідні дні кожного місяця року в суботу та неділю з 10.00 год. до 13.00 год., поза місцем проживання сина, без присутності матері дитини - [PERSON] : прогулянки в парках, на вулиці, відвідування дитячих закладів, кінотеатрів, в інших місцях, де дозволено перебувати дітям;? -без обмеження спілкуватися із сином [PERSON] [INFO] , засобами зв`язку; ?Зобов?язати матір дитини - [PERSON] [INFO] , надавати [PERSON] [INFO] , підтверджену інформацію про стан здоров`я сина [PERSON] [INFO] , інформацію про зміну місця проживання або навчання. В обґрунтування доводів позову позивач зазначив, що 26 липня 2020 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від сімейних стосунків мають сина [PERSON] [INFO] . 3 травня 2024 року між ними припинені сімейні відношення, та 18 вересня 2024 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано. Син залишився проживати разом з матір`ю. З травня 2024 року Відповідачка перешкоджає йому бачитись та спілкуватись із сином. Його намагання врегулювати даний спір мирним шляхом не призвели до позитивного результату. Тривалий час він позбавлений можливості бачитись та спілкуватись із сином, приймати участь у його вихованні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Відповідно до рішення суду він сплачує аліменти на утримання сина. Бажає бути частиною життя сина - не тільки на словах чи в документах, а в реальних щоденних моментах, які формують його характер і світогляд. Відповідач правом на подання відзиву не скористалася Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 червня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 24-25). Згідно із вимогами ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.26-27). До суду 10 червня 2025 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.26-27). 11 червня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради , про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною (а.с. 28-29). Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі і та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.43-44). Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач про день та час повідомлялася належним чином причин неявки суду не повідомила, тому суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення суду. Фактичні обставини встановленні судом 26 липня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Від сімейних стосунків сторони мають сина [PERSON] [INFO] . Відповідно до наданої інформації ВДВС [PERSON] станом на 29 травня 2025 рік не має заборгованості зі сплати аліментів. 22 жовтня 2025 року адміністрацією Соборного району Дніпровської міської ради міською радою надано пояснення в тім, що 15 жовтня 2025 року на комісії з питань захисту прав дитини адміністрації Соборного району ДМР було розглянуто питання про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Встановлено що з 26.07.2020 по 18.09.2024 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі. [INFO] народився син, [PERSON] . Відповідно до довідки від 29.05.2025 №7064/14, наданої Соборним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість з сплати аліментів у [PERSON] , [INFO] , станом на 29.05.2025 відсутня. 13.10.2025 спеціалістами управління-служби у справах дітей складено акт обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Санітарно-житловий стан приміщення хороший, наявні всі комунікації. Зі слів батька, [PERSON] , дитина разом з матір`ю [PERSON] , на теперішній час проживає в Німеччині. З матір?ю дитини спеціалісти управління-служби у справах ді адміністрації Соборного району ДМР зв?язалися в телефонному режимі. Жінка зазначила, що батько не займався вихованням сина і під час спільного проживання, грошей на одяг не давав, за дитячий садок сплачувала інша жінка [PERSON] . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини був присутній [PERSON] , якому було запропоновано долучити до справи документи: довідку про несудимість, характеристику з місця роботи, пояснення свідків, довідку про виплату аліментів. Станом на 22.10.2025 вищезазначені документи до адміністрації Соборного району ДМР не надходили. У зв?язку з відсутністю необхідних для всебічного розгляду справи документів та у зв?язку з тим, що дитина, [PERSON] [INFO] , не проживає на території Соборного району міста Дніпр надати висновок про визначення батьку, [PERSON] [INFO] , порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , не виявляється можливим(а.с. 67-68). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачами, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовів. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Згідно наданих пояснень представника адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, у зв`язку з відсутністю необхідних документів для всебічного розгляду справи документів та у зв`язку з тим що дитина [PERSON] [INFO] не проживає на території Соборного району, тому надати висновок про розв`язання спору в порядку ст. 19 СК України адміністрація Соборного району ДМР не має можливості. В судовому засіданні позивач пояснив що відповідач разом з дитиною знаходять за кордом проте де саме йому не відомо, наполягав на задоволенні позову, оскільки бажає приймати участь у вихованні сина. Враховуючи неможливість надання суду висновку Органом опіки та піклування щодо можливої участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, та не надання відповідачем жодних доказів на підтвердження того, що відповідач дійсно перешкоджає йому у вихованні та спілкуванні з сином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed