Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

17.06.2024 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В обгрунтування позовних вимог, після їх уточнення, позивач посилалася на те, що починаючи з 25 грудня 2009 року позивач почала проживати однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , і під час спільного проживання у них народилося четверо спільних дітей : - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька кожного з дітей внесені відповідно до ст.135 СК України . Під час життя [PERSON] не заперечував своє батьківство щодо дітей, позивач та відповідач проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, утримували та виховували дітей. [PERSON] визнавав себе батьком, проводив з дітьми дозвілля. Позивач з [PERSON] мали намір подати спільні заяви до органу реєстрації актів цивільного стану про визнання батьківства щодо дітей , однак не встигли цього зробити, так як [INFO] [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання. Тому позивач просила встановити факт батьківства [PERSON] щодо її дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому порядку. Встановлення факту батьківства [PERSON] щодо дітей позивача має юридичне значення, оскільки надасть можливість дітям позивача отримати одноразову грошову допомогу, у зв`язку із загибеллю [PERSON] , а також можливість отримання пенсії по втраті годувальника. Крім того, позивачу стало відомо про те, що мати [PERSON] - відповідач [PERSON] відповідно до ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наразі здійснює збір документів ,на підставі яких має намір отримати одноразову грошову допомогу ,при цьому заперечуючи факт батьківства свого сина [PERSON] щодо дітей позивача. При цьому позивач зауважує про той факт , що рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 06 листопада 2003 року відповідач була позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] , а відомості про батька останнього записані на підставі заяви матері. Оскільки між позивачем та відповідачем існує спір про право на отримання одноразової грошової допомоги, а також відповідач заперечує батьківство свого сина [PERSON] щодо дітей позивача, то позивач звернулася до суду в порядку позовного провадження. Ухвалою від 21.06.2024 року позовна заява була залишена без руху. 08.07.2024 року до суду надійшли усунення недоліків позовної заяви. Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою від 23.07.2024 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 06.09.2024 року призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження по справі. Проведення експертизи доручено КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи». 10.12.2024 року з КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» до суду повернулася ухвала про призначення експертизи без виконання, через відсутність можливості відповісти на поставлені судом запитання. 20.12.2024 року провадження по справі поновлено. 23.01.2025 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства оборони України до суду надійшли заперечення проти задоволення позову [PERSON] , які обгрунтовані тим, що єдиним науковим методом точного встановлення батьківства щодо конкретної дитини є висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Тому Міністерство оборони вважає, що за наданими позивачем документами не можна прийти до висновку про встановлення факту, що має юридичне значення, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити /т.1 а.с.130-131/. 28.01.2025 року судом постановлена ухвала про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручено експертам ТОВ «Мама Папа», а також про зупинення провадження по справі. 19.05.2025 року від ТОВ «Мама Папа» до суду надійшло повідомлення про залишення без виконання ухвали про проведення експертизи, у зв`язку з неявкою [PERSON] на здачу біологічних зразків, тоді як для проведення експертизи на встановлення батьківства через передбачувану бабусю-онуків необхідно мати зразки як від дітей, так і від бабусі, а від [PERSON] зразки відсутні. У період з 12 по 26 травня 2025 року суддя Чеботаренко О.Л. перебувала у відпустці. Ухвалою від 04.06.2025 року поновлено провадження по справі. Ухвалою від 25.07.2025 року призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» та зупинено провадження у справі. 29.10.2025 року до суду надійшов висновок експерта. 30.10.2025 року провадження по справі поновлено. Ухвалою від 16.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні частково підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві , і просили встановити факт батьківства [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актових записів про народження дітей, а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Витрати за проведення експертизи просили залишити за позивачем. Щодо дитини [PERSON] , то у зв`язку з результатами експертизи в цій частині позовні вимоги не підтримують та просили їх не задовольняти. Крім того, позивач повідомила, що вона проживала з [PERSON] у цивільному шлюбі з 2009 по 2023 р.р. В цей період у них народилось четверо дітей. Деякий період вони з [PERSON] розходились, у неї були відносини з іншим чоловіком, потім знову зійшлись, тому у неї були сумніви щодо того, хто є батьком [PERSON] , але [PERSON] не сумнівався та визнавав дитину. Разом з тим, оскільки експертиза підтвердила, що [PERSON] не є сином [PERSON] , то вона не підтримує позовні вимоги щодо [PERSON] . Коли [PERSON] був ще живий, у них були не дуже гарні відносини, іноді він викрадав у неї дитину, тому вона боялась і не погоджувалась, щоб [PERSON] визнавав батьківство. В подальшому, коли останнього призвали на військову службу, то він просив її приїхати та оформити його батьківство щодо дітей, але вона не встигла. Його відправили на позицію і він не повернувся, загинувши під час бойових дій. Відповідачу направлялися судові повістки про виклик в судове засідання за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак до суду повернулися конверти з довідками Укрпошти: «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому ч.1 ст.131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, справа розглянута у відсутність відповідача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свою позицію по суті спору не висловила. Тому справа розглянута у її відсутність, що не суперечить положенням ст.223 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність. Також просив врахувати заперечення Міністерства оборони України від 23.01.2025 року. Тому справа розглянута у його відсутність, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N5 від 31.03.95, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, заява розглядається в порядку окремого провадження. Згідно з п.п.1 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Відповідно до п.п.3 п.15 вказаної Постанови заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства, про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Тобто в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, належним способом захисту може бути лише встановлення факту батьківства (така правова позиція викладена в ухвалі ВССУ від 16 грудня 2015 року в справі № 6-24384св15). Згідно п.9 ППВСУ №3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ст.130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частина 5 ст.263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.02.2024 року по справі №506/1049/23 (провадження №2-о/506/1/24) за заявою [PERSON] про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи: Служба у справах дітей Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, [INFO] , [PERSON] , Міністерство оборони України, заяву [PERSON] залишено без розгляду на підставі ч.6 ст.294 ЦПК України у зв`язку з наявністю спору про право та роз`яснено заявнику її право подати позов на загальних підставах /а.с.81-82/. Тому позивач звернулася до суду з даним позовом в порядку позовного провадження. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] /т.1 а.с.27, 53-54/. [PERSON] народилася [INFO] . Матір`ю дитини записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Народження дитини /актовий запис №119/ зареєстроване Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області 09 грудня 2010 року /т.1 а.с.14/. [PERSON] народилася [INFO] . Матір`ю дитини записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Народження дитини /актовий запис №148/ зареєстроване Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції Одеської області 19 червня 2014 року /т.1 а.с.17/. [PERSON] народилася [INFO] . Матір`ю дитини записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Народження дитини /актовий запис №93/ зареєстроване Красноокнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 31 травня 2016 року /т.1 а.с.20/. [PERSON] народився [INFO] . Матір`ю дитини записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Народження дитини /актовий запис №84/ зареєстроване Окнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) /т.1 а.с.24/. Згідно з Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану, відомості про батька дітей записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України /т.1 а.с.16, 19, 22-23, 26/. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 28.04.2023 року, [PERSON] входив до складу сім`ї позивача та зазначений як «цивільний чоловік» /т.1 а.с.42/. Відповідно до довідки Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області від 28.04.2023 року, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації місця проживання. До складу його сім`ї входять: співмешканка [PERSON] , дочки співмешканки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та син співмешканки - [PERSON] , [INFO] . Підстава: акт обстеження матеріально-побутових умов, складений депутатом Окнянської селищної ради Островським Г.М. від 28.04.2023 року /т.1 а.с.43/. Також позивачем надано спільні фото [PERSON] з дітьми /т.1 а.с.32-41/. Як вбачається з листа Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 08.07.2025 року №3639, в архіві біологічного матеріалу судово-медичної лабораторії зберігається матеріал [PERSON] , реєстраційний номер 5293 від 22.07.2023 року Дніпропетровського ОБ СМЕ, який може бути використаний для проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи по встановленню факту батьківства. Додатково вказаною установою повідомлено, що молекулярно-генетичні експертизи по встановленню факту батьківства проводяться в судово-медичній лабораторії ДСУ «Дніпропетровське ОБСМЕ», яка акредитована на відповідність вимогам ДСТУ EN ISO/EC 17025:2019 (Атестат про акредитацію №202133, дійсний до 10.06.2026 року) /а.с.187/. Згідно з висновком експерта №320-МГ ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 20.10.2025 року: - Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини [PERSON] , серед досліджених локусів виявлені алелі умовно батьківського (нематеринського) походження, які виявились у припустимого батька. Таким чином встановлено, що загиблий громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що загиблий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%; - Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини [PERSON] , серед досліджених локусів виявлені алелі умовно батьківського (нематеринського) походження, які виявились у припустимого батька. Таким чином встановлено, що загиблий громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що загиблий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%; - Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини Віолетти, серед досліджених локусів виявлені алелі умовно батьківського (нематеринського) походження, які виявились у припустимого батька. Таким чином встановлено, що загиблий громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що загиблий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%; - Відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини [PERSON] серед досліджених локусів виявлені алелі, які не виявляються у припустимого батька, тобто отримані від іншого чоловіка. Таким чином встановлено, що загиблий [PERSON] , [INFO] не може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Тобто батьківство загиблого громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , виключається /т.1 а.с.212-219/. Таким чином, в ході розгляду справи судом підтверджено факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , запис про народження яких вчинено на підставі ч.1 ст.135 СК України. Матір`ю [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про його народження є [PERSON] , [INFO] /т.1 а.с.69-70/. Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 06.11.2003 року позов служби у справах неповнолітніх Красноокнянської районної державної адміністрації задоволено та позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішення набрало законної сили 09.12.2003 року /т.1 а.с.44/. Також [PERSON] значиться матір`ю [PERSON] , [INFO] /т.1 а.с.55-56/, [PERSON] , [INFO] /т.1 а.с.57-58/, [PERSON] , [INFO] /т.1 а.с.59-60/, [PERSON] , [INFO] /т.1 а.с.61-62/, [PERSON] , [INFO] /т.1 а.с.63-64/, [PERSON] , [INFO] /т.1 а.с.65-66/. Тобто [PERSON] мав рідних братів та сестру, однак інформації про те, що вони входили у склад його сім`ї , або перебували на його утриманні , суду не надано. У зв`язку з реєстрацією шлюбу 23.09.2015 року з [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.67/. За інформацією Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеса від 15.11.2023 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , Приморською державною нотаріальною конторою у м.Одеса спадкова справа не заводилась, посвідчені заповіти від імені [PERSON] та видані свідоцтва про право на спадщину відсутні /а.с.48/. Як вбачається зі сповіщення сім`ї №428 від 24.07.2023 року, [PERSON] був військовослужбовцем механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , призваний на військову службу по загальній мобілізації 26.04.2023 року [INFO] , [INFO] загинув під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Серебрянка Донецької області /т.1 а.с.30/. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Відповідно до ч.1 ст.16-1 вказаного Закону, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Згідно з ч.4 ст.16-1 зазначеного Закону, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав. П.2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через три роки після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Крім того, згідно з ч.3 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Відповідно до ч.5 ст.2 вказаного Закону, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії в разі втрати годувальника призначаються незалежно від тривалості служби. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.30 зазначеного Закону, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Відповідно до п.а) ч.4 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», непрацездатними членами сім`ї вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків. Крім того, відповідно до ст.134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Таким чином, судом встановлено, що факт, який просить встановити позивач, має юридичне значення, оскільки надасть можливість отримання її доньками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пенсії по втраті годувальника та одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця [PERSON] під час виконання ним обов`язків військової служби. Тому позов в частині встановлення факту батьківства [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з внесенням відповідних змін в актові записи про народження дітей підлягає задоволенню. Що стосується частини позову щодо дитини [PERSON] , [INFO] , суд дійшов до наступного висновку. Ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вказаного Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. П.1 ч.2 ст.49 ЦПК України встановлено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі. Сторона позивача в судовому засіданні не підтримала частину позовних вимог щодо дитини [PERSON] , [INFO] та просила їх не задовольняти, посилаючись на те, що батьківство [PERSON] щодо дитини [PERSON] не підтвердилось. Таким чином, так як позивач фактично відмовилась від частини позовних вимог щодо встановлення факту батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , то суд приймає відмову позивача від позову в цій частині, у зв`язку з чим провадження по справі в цій частині слід закрити на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Так як позов задоволено частково (три позовні вимоги щодо трьох дітей), то з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3633,60 грн (1211,20 грн. * 3). Витрати за проведення експертизи сторона позивача просила залишити за позивачем, а тому, виходячи із принципу диспозитивності, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача вказаних витрат немає. Заперечення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства оборони України проти задоволення позову, які обгрунтовані тим, що єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини є висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, а за наданими позивачем документами не можливо дійти висновку про встановлення факту, який просила встановити позивач, суд відхиляє, оскільки в ході розгляду справи за клопотанням позивача була призначена та проведена вказана експертиза, яка і підтвердила батьківство [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: partial