Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

12 листопада 2025 року Львівський національний університет імені Івана Франка, код ЄДРПОУ - 02070987, звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , та просить суд стягнути з [PERSON] на користь Львівського національного університету імені Івана Франка заборгованість за договором позики у розмірі 160 919, 59 грн. та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову посилається на те, що 22.11.2012 року між Університетом банківської справи Національного банку України та [PERSON] було укладено Договір №226/365 про надання грошової позики на придбання (будівництво ) житла працівникові Національного банку України, який перебуває на обліку для поліпшення житлових умов (з квартобліку). За умовами цього договору, Університет протягом п`яти робочих днів з дня набрання ним чинності надав відповідачу грошову позику (довгострокову) для придбання (будівництва) житла (квартобліку) в сумі 409 000, 00 грн. строком користування 20 років з дати виникнення заборгованості на рахунку з обліку наданої грошової позики. Для забезпечення виконання Договору позики між Університетом банківської справи Національного банку України та [PERSON] було укладено також договір іпотеки від 22.11.2012 року. З 2015 року відповідач перестала дотримуватись схеми погашення грошової позики та заборгувала Університету банківської справи Національного банку України кошти. На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1806-р «Про реорганізацію Університету банківської справи» та Наказу Міністерства освіти і науки України від 14.02.2022 №165 Університет банківської справи було реорганізовано шляхом приєднання його до Львівського національного університету імені Івана Франка. Відтак, Львівський національний університет імені Івана Франка є правонаступником Університету банківської справи Національного банку України. Відповідно до схеми погашення грошової позики заборгованість [PERSON] станом на 01.11.2025 року становить 160 919, 59 грн. Відтак, позивач змушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Невойта П.С. від 14 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 03 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Гудза Б.Д. надійшла заява про збільшення позовних вимог. Заява, мотивована тим, що пунктом 5.1. Договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання Позичальником зобов`язань з повернення грошової позики, оплати за користування нею (за відсутності письмової домовленості про відстрочення повернення грошової позики) нараховується пеня у розмірі 0,05 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення, яку позичальник повинен сплатити університету. Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, позивач Львівський національний університет імені Івана Франка просить вважати остаточними наступні позовні вимоги: стягнути [PERSON] на користь Львівського національного університету імені Івана Франка - 174 529, 99 грн. (сто сімдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять дев`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок), в тому числі 160 919,59 (сто шістдесят тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять гривень п`ятдесят дев`ять копійок) - сума основного боргу, 2027,96 грн. (дві тисячі двадцять сім гривень дев`яносто шість копійок) - пеня, 2842,69 грн. (дві тисячі вісімсот сорок дві гривні шістдесят дев`ять копійок) - 3% річних та 8739,75 грн. (вісім тисяч сімсот тридцять дев`ять гривень сімдесят п`ять копійок) інфляційних втрат. 04.12.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] адвоката Кусого А.В. поступив відзив на позовну заяву, у якому заперечив позовні вимоги повністю. У випадку якщо суд прийде до висновку про задоволеня позовних вимог, просив застосувати строк позовної давності. Відзив мотивований тим, що Львівський національний університет імені Івана Франка не є належним правонаступником Університету банківської справи Національного банку України, тому не може звертатися до суду із даним позовом з огляду на таке. Із матеріалів позовної заяви вбачається, що у відповідача виникла заборгованість, яку вона не погашає, а згідно з схеми погашення грошової позики заборгованість становить 160919,59 грн. Проте, жодного підтвердження (акту прийому-передачі) саме за Договором №226/365 про надання грошової позики на придбання (будівництво) житла працівникові Національного банку України, який перебуває на обліку для поліпшення житлових умов (з квартобліку) від 22.11.2012 року не додано. Ще одним підтвердженням є те, що Договір №226/365 був забезпечений іпотекою. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.12.2025 року іпотекодержателем є і надалі Університет банківської справи Національного банку України (м. Київ), Код: 34716922, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 1. Тобто жодних відомостей про правонаступництво Львівського національного університету імені Івана Франка в Державні реєстри не внесено. У судовому засіданні, яке відбулося 23.12.2025 року, представник позивача Гудз Б.Д. надав пояснення, підтримав доводи, які викладені у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог та просив задоволити такі. Представник відповідача адвокат Кусий А.В. підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 22.11.2012 року між Університетом банківської справи Національного банку України та [PERSON] було укладено Договір №226/365 про надання грошової позики на придбання (будівництво ) житла працівникові Національного банку України, який перебуває на обліку для поліпшення житлових умов (з квартобліку). За умовами цього договору, Університет протягом п`яти робочих днів з дня набрання ним чинності надав відповідачу грошову позику (довгострокову) для придбання (будівництва) житла (квартобліку) в сумі 409 000, 00 грн. строком користування 20 років з дати виникнення заборгованості на рахунку з обліку наданої грошової позики /арк. спр. 21-24/. Відповідно до п. 2.1. Договору Університет надає Позичальнику грошову позику на умовах повернення, платності, забезпечення її повернення,строковості та цільового використання. Згідно з п. 3.1 Договору повернення грошової позики здійснюється Позичальником шляхом: уповноваження Університетом цим договором щомісячно відраховувати кошти із отриманого доходу Позивальника для здійснення повернення грошової позики в сумі 1704,17 грн., починаючи з першого місяця (з 22.12.2012 року), а в останній місяць користування грошовою позикою у сумі 1703, 37 грн. Положеннями п.4.1. Договору, передбачено обов`язок Позичальника щомісяця, не пізніше останнього робочого дня, повертати одержану грошову позику та здійснювати оплату за користування нею відповідно до умов цього договору зі строком повернення до 22.11.2032 року. Для забезпечення виконання Договору позики між Університетом банківської справи Національного банку України та [PERSON] було укладено також договір іпотеки від 22.11.2012 року /арк. спр. 12-20/. Відповідно до п.1.2 Договору, іпотекодавець з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань перед іпотеко держателем, викладених у основному зобов`язанні, передає в іпотеку належне йому, на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Квартира в цілому складається з двох кімнат, житловою площею 46, 3 кв.м. та кухні. Загальна площа квартири 78, 0 кв.м. Реєстраційний номер майна: 30371929. Вищевказана квартира належить іпотекодавцю на праві особистої приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Попович Г.І., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 22 листопада 2012 року за реєстровим номером 2075. На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1806-р «Про реорганізацію Університету банківської справи» та Наказу Міністерства освіти і науки України від 14.02.2022 №165 Університет банківської справи було реорганізовано шляхом приєднання його до Львівського національного університету імені Івана Франка. Відтак, Львівський національний університет імені Івана Франка є правонаступником Університету банківської справи Національного банку України /арк. спр. 7-11/. Сторони визнали, що до лютого 2016 року відповідач дотримуватись схеми погашення грошової позики та після цього перестала сплачувати і заборгувала Університету банківської справи Національного банку України кошти. Відповідно до схеми погашення грошової позики №226-(2)/365 заборгованість відповідача станом на 01.11.2025 року становить 160 919, 59 грн. /арк. спр. 41/. Суд встановив, що позивач направляв відповідачу претензії щодо повернення суми заборгованості /арк. спр. 31, 26, 37-40/. Згідно заяви про збільшення позовних від 03.12.2025 року позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Львівського національного університету імені Івана Франка - 174 529, 99 грн. (сто сімдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять дев`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок), в тому числі 160 919,59 (сто шістдесят тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять гривень п`ятдесят дев`ять копійок) - сума основного боргу, 2027,96 грн. (дві тисячі двадцять сім гривень дев`яносто шість копійок) - пеня, 2842,69 грн. (дві тисячі вісімсот сорок дві гривні шістдесят дев`ять копійок) - 3% річних та 8739,75 грн. (вісім тисяч сімсот тридцять дев`ять гривень сімдесят п`ять копійок) інфляційних втрат. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позику, а саме: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 5.1. Договору позики - у разі несвоєчасного виконання Позичальником зобов`язань з повернення грошової позики, оплати за користування нею (за відсутності письмової домовленості про відстрочення повернення грошової позики) нараховується пеня у розмірі 0,05 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення, яку Позичальник повинен сплатити Університету. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання». Відповідно до частини першої статті 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом. Відповідно до бухгалтерської довідки, наданої позивачем в розпорядження суду, заборгованості за договором позики складає 174 529, 99 грн., з яких: - 160 919, 59 грн. основна сума боргу, - 2 027, 96 грн. пеня, - 2 842, 69 грн. 3 % річних, - 8 739, 75 грн. інфляційні втрати. Суд погоджується з розрахунком, який проведений позивачем, вважає його законним, обґрунтованим та здійсненим з урахуванням вимог діючого законодавства. Відповідачем доказів на спростування нарахувань не наданий. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував, а тому суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 3028, 00 грн.

Outcome: approved