Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою в якій просила визнати дійсним договір №4777 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , який діяв від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на підставі витягу із рішення Корабельного районного виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 18.12.2001р. за №115, [PERSON] , яка діяла від свого імені, як продавцями, з однієї сторони, та [PERSON] , [INFO] , яка діяла від свого імені, як покупцем, з іншої сторони, укладений 20 грудня 2001 року на Товарній Біржі Нерухомість Південь, зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №4777, зареєстрований 10 січня 2002 року в Комунальному підприємстві Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради в реєстровій книзі №136 за реєстровим №4985. Мотивуючи тим позов тим, що позивачка, якою є [PERSON] , [INFO] , на підставі договору №4777 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2001р. придбала у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений 20.12.2001р. на Товарній Біржі Нерухомість-Південь, зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №4777. 10.01.2002р. право приватної власності на вказану квартиру було зареєстровано на її ім`я, [PERSON] , [INFO] , в Комунальному підприємстві Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради в реєстровій книзі №136 за реєстровим №4985. Квартира [ADDRESS] має загальну площу - 47,00 кв. м, складається із двох житлових кімнат житловою площею - 27,10 кв. м. Вказала, що із доданої до цієї позовної заяви копії витягу про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №19.04-06/57299/2025 від 03.10.2025р., що видана Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що вона дійсно з 29.01.2002р. і по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент вчинення правочину від 20.12.2001р. квартира [ADDRESS] належала (як ціла частка) - 1/3 [PERSON] , 1/3 [PERSON] , 1/3 [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 05 грудня 2001р., виданого згідно з розпорядженням від 05.12.2001р. за №3500-р, зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №136, реєстровий №4985 від 20.12.2001р. Зазначила, що згідно з пунктом 1 договору №4777 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2001р. [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 04.09.1995р. Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , діючий від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на підставі витягу з рішення Корабельного районного виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 18.12.2001р. за №115, [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 16.09.1996р. Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , продали, а [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 08.08.2000р. Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , купила квартиру за адресою: [ADDRESS] , як цілу ідеальну частку. Зауважила, що із копії довідки Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради №2-1715 від 18.09.2025р. вбачається, що відповідно до архівних матеріалів бюро технічної інвентаризації право власності на нерухоме майно - на квартиру [ADDRESS] - станом на 28.12.2012р. дійсно зареєстровано за [PERSON] (частка - 1/1) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна за №4777 від 20.12.2001р., укладеного на Товарній Біржі Нерухомість-Південь та зареєстрованого в Комунальному підприємстві Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради за реєстровим №4985. Наголосила, що назва вулиці Артема змінена на назву вулиця Океанівська на підставі розпорядження Миколаївського міського голови від 19.02.2016р. №28р. Згідно пункту 5 договору №4777 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2001р. квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , продана за 1 700 гривень, які одержані продавцями від покупця до підписання цього договору, і належить як ціла ідеальна частка новому власнику [PERSON] , яка придбала цей об`єкт нерухомості на біржових торгах згідно зі ст. 9 ЖК України, тобто продаж вказаної квартири було вчинено за 1 700 гривень, які при укладанні договору були передані відповідачам в повному обсязі, про що і зроблено відповідний запис у договорі. Крім цього, в договорі №4777 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2001р. вказано, що угода нотаріальному посвідченню не підлягає (пункт 11 договору). Пояснила, що на даний час вона має намір розпорядитися належною їй квартирою - [ADDRESS] . Вказала, що 03 жовтня 2025 року в Департаменті з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області позивач зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на підставі договору №4777 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2001р., укладеного на Товарній Біржі Нерухомість-Південь, та технічного паспорту на квартиру, виданого 18.09.2025р. Комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради, що підтверджується доданою до цієї позовної заяви копією витягу з Державного реєстру речових прав №452413066, сформованого 17.11.2025р. в Департаменті з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області державним реєстратором Мельник Ганною Олександрівною (ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3202456.4685644.20250624.45.1633.73; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3237465748060, номер відомостей про речове право: 62357897). Вказала, що в листопаді 2025 року вона звернулась за консультацією до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Козленок С.І. на предмет посвідчення договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, яка пояснила, що існують перешкоди у праві розпорядження цією квартирою, оскільки на неї неналежним чином оформлені правовстановлюючі документи, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) оформлено на товарній біржі та нотаріально договір не посвідчено. Нотаріусом мені було роз`яснено, що при реєстрації договору №4777 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2001р. біржею не були дотримані всі вимоги законодавства України, а тому для приведення договору у відповідність до діючого на даний час законодавства України необхідно звернутися до суду для визнання цього правочину дійсним. Нотаріус акцентував увагу на те, що у договорі №4777 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2001р. продавцями є кілька осіб, в тому числі і малолітня (на той час) дитина. Вказані обставини є порушенням Закону України Про товарну біржу, яким передбачено, що відчуження кількома особами, а також відчуження батьками від імені дітей до 18-ти років неможливе, таким чином, біржовий договір укладено з порушенням статті 15 Закону України Про товарну біржу На підставі вищевикладеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.12.2025 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано сторонам. Одночасно запропоновано відповідачам у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва, заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. 10.12.2025 року від позивача до канцелярії суду подана заява, в якій остання просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. . У поштових повідомленнях від 30.12.2025 року листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідачів за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Третя особа, повідомлена своєчасно та належним чином, пояснень до суду не надала. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на підставі договору №4777 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2001р. придбала у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений 20.12.2001р. на Товарній Біржі Нерухомість-Південь, зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №4777. 10.01.2002р. право приватної власності на вказану квартиру було зареєстровано на ім`я, [PERSON] , [INFO] , в Комунальному підприємстві Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради в реєстровій книзі №136 за реєстровим №4985. Квартира [ADDRESS] має загальну площу - 47,00 кв. м, складається із двох житлових кімнат житловою площею - 27,10 кв. м. Із доданої до цієї позовної заяви копії витягу про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №19.04-06/57299/2025 від 03.10.2025р., що видана Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що вона дійсно з 29.01.2002р. і по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент вчинення правочину від 20.12.2001р. квартира [ADDRESS] належала (як ціла частка) - 1/3 [PERSON] , 1/3 [PERSON] , 1/3 [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 05 грудня 2001р., виданого згідно з розпорядженням від 05.12.2001р. за №3500-р, зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №136, реєстровий №4985 від 20.12.2001р. Згідно з пунктом 1 договору №4777 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2001р. [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 04.09.1995р. Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , діючий від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на підставі витягу з рішення Корабельного районного виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 18.12.2001р. за №115, [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 16.09.1996р. Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , продали, а [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 08.08.2000р. Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , купила квартиру за адресою: [ADDRESS] , як цілу ідеальну частку. Із копії довідки Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради №2-1715 від 18.09.2025р. вбачається, що відповідно до архівних матеріалів бюро технічної інвентаризації право власності на нерухоме майно - на квартиру [ADDRESS] - станом на 28.12.2012р. дійсно зареєстровано за [PERSON] (частка - 1/1) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна за №4777 від 20.12.2001р., укладеного на Товарній Біржі Нерухомість-Південь та зареєстрованого в Комунальному підприємстві Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради за реєстровим №4985. Згідно пункту 5 договору №4777 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2001р. квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , продана за 1 700 гривень, які одержані продавцями від покупця до підписання цього договору, і належить як ціла ідеальна частка новому власнику [PERSON] , яка придбала цей об`єкт нерухомості на біржових торгах згідно зі ст. 9 ЖК України, тобто продаж вказаної квартири було вчинено за 1 700 гривень, які при укладанні договору були передані відповідачам в повному обсязі, про що і зроблено відповідний запис у договорі. Правочин обома сторонами був повністю виконаний, відповідачі звільнили квартиру та передали ключі. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв, договір відповідав дійсним намірам та волевиявленню сторін. В договорі №4777 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2001р. вказано, що угода нотаріальному посвідченню не підлягає (пункт 11 договору). Після укладення договору сторони по справі жодних зв`язків не підтримують, а тому не мають змоги нотаріально посвідчити даний договір. Назва вулиці Артема змінена на назву вулиця Океанівська на підставі розпорядження Миколаївського міського голови від 19.02.2016р. №28р. Пояснила, що на даний час вона має намір розпорядитися належною їй квартирою - [ADDRESS] . 03 жовтня 2025 року в Департаменті з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області позивач зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на підставі договору №4777 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2001р., укладеного на Товарній Біржі Нерухомість-Південь, та технічного паспорту на квартиру, виданого 18.09.2025р. Комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради, що підтверджується доданою до цієї позовної заяви копією витягу з Державного реєстру речових прав №452413066, сформованого 17.11.2025р. в Департаменті з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області державним реєстратором Мельник Ганною Олександрівною (ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ: 01.3202456.4685644.20250624.45.1633.73; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3237465748060, номер відомостей про речове право: 62357897). Стаття 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст.ст.57,58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п.4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Договір купівлі-продажу від 20.12.2001 року укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року(далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири (житлового будинку), якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу, недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. При укладанні договору купівлі-продажу від 20.12.2001 року сторони керувались ч.2ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. У відповідності до ч.2 ст.47ЦК УРСР та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. В укладеному 20.12.2001 року договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови договору. Усі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору не оскаржено і ніким не оспорюється. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України (редакція від 2003 року), якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У зв`язку з тим, що сторони за договором купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконали свої обов`язки по цьому договору, однак не мають можливості його нотаріально посвідчити, то суд вважає необхідним вказаний договір визнати дійсним. З матеріалів справи вбачається, що дана угода була виконана сторонами повністю. За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, вимог щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Outcome: approved