Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Представник позивача - Юхименко Ю.Ю. звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування зазначає, що 22.03.2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» було укладено Кредитний договір №10200748914, згідно умов якого сума кредиту складає 17898,80 грн. Заборгованість відповідача перед ТОВ «Сучасний факторинг» за кредитним договором станом на 05.08.2025 року включно становить 26849,91 грн., з яких 13099,01 грн. загальна заборгованість за тілом кредиту; 13750,90 грн. загальна заборгованіть за сумою комісії. Просить суд стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати по справі - судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. У судове засідання сторони не з`явились, належним чином повідомлені. У позовній заяві зазначено, що позивач просить розгляд справи проводити без виклику представника позивача, наполягає на позовних вимогах, проти винесення заочного рішення не заперечує. На адресу суду повернувся конверт на ім`я [PERSON] з судовою повісткою, яка направлялась за вказаною адресою з відміткою «адресат відсутній». Судом здійснено виклик відповідача шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. 06 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 22.03.2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» було укладено Кредитний договір №10200748914. Згідно п.3.1 Договору, вартість товару складає 18098,80 грн. Згідно п.3.2 Договору, перший внесок за товар складає 200,00 грн., та сплачується покупцем продавцю в момент придбання товару. Згідно п.3.6 Договору, сума кредиту складає 17898,80 грн. Згідно п. 3.7 Договору, строк користування кредитом складає 24 календарних місяців Згідно п.3.8 Договору, плата за користування кредитом складається з: річних відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% від суми кредиту. Річна реальна процентна ставка встановлюється на рівні 40,45% річних від загальної суми кредиту; щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 4,5% від суми кредиту. Згідно п.3.9 Договору, розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 745,82 грн., з моменту укладання договору включно (а.с.21-29). Сторонами підписано також лист зобов`язання про прийняття рішення про надання споживчого кредиту (а.с.30). Згідно рахунку-фактури №КРНД-1060-5286518 від 22 березня 2020 року, видаткової накладної №КРНД-1060-5286518 від 22 березня 2020 року, чека, [PERSON] отримала товар (а.с.31-33). Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №10200748914 від 22.03.2020 року, заборгованість за кредитним договором складає 26849,91 грн., з яких 13099,01 грн. загальна заборгованість за тілом кредиту; 13750,90 грн. загальна заборгованіть за сумою комісії; отримано оплати 4800,00 грн (а.с.39-40). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, сторонами були визначені істотні умови договору, в тому числі: сума кредиту, процентна ставка за кредитом, розмір комісії, строк надання кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані позивачем. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором кредиту, а також щодо розміру заборгованості - не надав. Обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та оскільки судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується наступним. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до приписів ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постановіВеликої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до матеріалів справи, судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 10000,00 грн., які підтверджуються Договором про надання правничої допомоги №20/06-СФ від 20 червня 2025 року, Актом №134 прийому-передачі наданих послуг, який є невідємною частиною договору від 20 червня 2025 року (а.с.9-20). Встановлено, що правова допомога позивачу фактично була надана, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності, а тому такі витрати позивача підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved