Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Адвокат Примаков К.О., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою 02.09.2024, в подальшому уточнивши коло учасників та зміст вимог в редакції позову від 31.10.2024, просив суд: визнати недійсною довіреність від 05.12.2014, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І., зареєстровану в реєстрі за № 2557, видану [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] на представництво його інтересів; витребувати від [PERSON] як у добросовісного набувача, квартиру [ADDRESS] , та повернути її у власність [PERSON] ; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення квартири у власність правонаступникові [PERSON] , який помер [INFO] - спадкоємцю першої черги в порядку спадкування за законом [PERSON] в порядку спадкування. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] у відповідності до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] , виданого 12.05.1998 органом приватизації УЖКГ Криворізької міської ради та свідоцтва про право на спадщину за законом НАК 148996, виданого 11.12.2014 Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою належала квартира [ADDRESS] . У середині листопада 2014 року, [PERSON] (який помер [INFO] ) за попередньою змовою з [PERSON] та [PERSON] вирішили заволодіти належною [PERSON] квартирою, поза його волею. З цією метою вони, знаходячись в будинку [ADDRESS] , шляхом заміни фотознімка [PERSON] на фотознімок [PERSON] , підробили раніше викрадений [PERSON] у [PERSON] паспорт серії [NUMBER] , виданий 28.08.1997 Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області. Після цього вони, продовжуючи реалізувати свої злочинні наміри, згідно попередньої домовленості, прибули до приміщення приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., розташованого за адресою: вул. Костенко, буд.25, приміщення №1, м. Кривий Ріг. Там, з метою виготовлення від імені [PERSON] підробленої довіреності, [PERSON] надав приватному нотаріусу завідомо підроблений паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 28.08.1997 Центрально-Міським на ім`я [PERSON] з вклеєною фотографією [PERSON] , переконавши приватного нотаріуса Кучман І.І., що він дійсно є [PERSON] . У свою чергу, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., будучи переконаною в достовірності наданих їй документів, виготовила довіреність на право представляти інтереси [PERSON] в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу належної йому на праві приватної власності квартири [ADDRESS] ; при цьому, [PERSON] вніс завідомо неправдиві відомості про те, що він є [PERSON] та він уповноважує [PERSON] та [PERSON] (які не були обізнаними в скоєнні злочину) представляти його інтереси в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу вищезазначеної квартири, після чого підписав вказану довіреність від [PERSON] , тим самим виготовив підроблений офіційний документ. У подальшому, [PERSON] разом з [PERSON] , [PERSON] , передали вищезазначену підроблену довіреність [PERSON] , який не був повідомлений про злочинні наміри останніх, тим самим збувши підроблений офіційний документ. Крім того, повторно, 05.12.2014, у денний час, [PERSON] умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з [PERSON] , [PERSON] , з метою придбання права на майно шляхом обману - квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , після підробки паспорта останнього та виготовлення підробленої довіреності від імені [PERSON] на [PERSON] і [PERSON] на продаж вищезазначеної квартири, запевнили останніх в тому, що [PERSON] має наміри продати належну йому на праві приватної власності зазначену квартиру та передали [PERSON] і [PERSON] підроблену [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність від імені [PERSON] на право представництва його інтересів та розпорядження спірною квартирою, зареєстровану приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. в реєстрі за №2557. [PERSON] та [PERSON] , будучи необізнаними у злочинних намірах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , впевненими у справжності нотаріально посвідченої довіреності і про наміри [PERSON] продати належну йому квартиру, передали [PERSON] гроші в сумі 7 200 доларів США, тим самим придбавши право на зазначене майно. У подальшому [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] розподілили між собою виручені грошові кошти на власний розсуд. Виступаючи від імені [PERSON] на підставі вищезазначеної довіреності, 16.12.2014 [PERSON] реалізував зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. та зареєстрованого в реєстрі за №2636, продавши квартиру [PERSON] . Таким чином, спірна квартира вибула з власності [PERSON] поза його волею в результаті протиправних дій третіх осіб. Відносно вищевказаних осіб, які позбавили [PERSON] права власності на квартиру, a також інших мешканців м. Кривого Рогу, були порушені кримінальні провадження, які були об`єднані в одне провадження за №12013040770003034 від 19.08.2013. Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2019 у справі №214/9296/15-к [PERSON] та [PERSON] було визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст.190 КК України, які шляхом підробки документів, заволоділи квартирою [PERSON] . У зв`язку з тим, що довіреність від імені [PERSON] від 05.12.2014, посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., зареєстрована в реєстрі за №2557, вчинена поза волевиявленням [PERSON] та не відповідала його внутрішній волі, так як він вказаний правочин не вчиняв, не підписував, його вчинила інша особа по підробленому паспорту [PERSON] , про що останній нічого не знав, то вказана довіреність судом має бути визнана недійсною. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2024 позов [PERSON] задоволено повністю: визнано недійсною довіреність від 05.12.2014, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І., зареєстровану в реєстрі за №2557, видану [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] ; витребувано у [PERSON] як у добросовісного набувача, квартиру [ADDRESS] та повернуто її у власність [PERSON] ; відновлено становище, яке існувало до порушення та визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м.; стягнуто з [PERSON] на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1529 грн. 92 коп. Однак, заочне рішення суду було оскаржене в апеляційному порядку [PERSON] , який посилався на те, що він є добросовісним набувачем квартири, оскільки 29.12.2020 він придбав її у [PERSON] за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. У ході апеляційного перегляду було встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , після його смерті про свої права на спадщину заявив його син [PERSON] , а інший син [PERSON] - відмовився від прийняття спадщини. За цих підстав ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.08.2024 провадження у справі було закрите у зв`язку зі смертю [PERSON] . Позивач за життя свого батька не знав про пред`явлення ним позову з приводу спірної квартири, а дізнався вже пізніше. Вважаючи, що квартира вибула з володіння батька всупереч його волі в результаті протиправних дій третіх осіб, вона має бути включена в обсяг спадкової маси із визнанням прав на неї за позивачем. Ухвалою суду від 24.09.2024 позовну заяву було залишено без руху. На виконання ухвали суду 31.10.2024 від представника позивача - адвоката Примакова К.О. надійшла заява з долученням позовної заяви в уточненій редакції, а також квитанції про доплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (за 2 немайнові вимоги). Ухвалою суду від 08.11.2024 позовну заяву (в уточненій редакції) прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 06.02.2025 закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду. У ході розгляду справи представник позивача [PERSON] - адвокат Примаков К.О. на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, викладених в уточненій редакції позову. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шемет І.О. заперечував проти задоволення позовних вимог в частині витребування майна від добросовісного набувача [PERSON] , виклавши свої заперечення у відзиві. Представник зауважив, що спірну квартиру [PERSON] набув у власність за договором купівлі-продажу, укладеним з [PERSON] 29.12.2020. Договір було укладено з узгодженням усіх істотних умов, з нотаріальним посвідченням та дотриманням усіх вимог закону та внесенням відомостей про реєстрацію права власності за [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При посвідченні правочину приватним нотаріусом було встановлено відсутність обтяжень на відчужуваній квартирі, жодних сумнівів щодо правомочності продавця на володіння квартирою та її відчуження не було. Відтак, [PERSON] не міг та не повинен був передбачити наявність ризики щодо можливого припинення прав на квартиру з підстав оспорювання довіреності від 05.12.2014, за якою квартиру було відчужено вперше. Оскільки [PERSON] є добросовісним набувачем спірної квартири, то витребування майна з володіння відповідача призведе до порушення його прав, покладе індивідуальний та надмірний тягар із захисту пав та не відповідатиме засадам розумності і справедливості. Інші учасники справи правом на подання заперечень, письмових пояснень не скористались. У подальшому жоден з учасників справи не заявив про свою участь в судовому засіданні, у зв`язку з чим суд завершує розгляд справи з ухваленням рішенням у письмовому порядку. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів судом не вживались. Суд, дослідивши зміст та вимоги позовної заяви (в уточненій редакції), письмові матеріали справи, встановивши предмет спору та визначивши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в сукупності, доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Підстави для ухвалення такого рішення обумовлені наступним. Судом встановлено, що [PERSON] у відповідності до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] , виданого 12.05.1998 органом приватизації УЖКГ Криворізької міської ради та свідоцтва про право на спадщину за законом НАК 148996, виданого 11.12.2014 Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою належала квартира [ADDRESS] змінено на « [ADDRESS] » відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19.05.2026 №Р-223/0/3-16. Вказана обставина є загальновідомою, а тому в силу ч.3 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. У середині листопада 2014 року [PERSON] (який помер [INFO] ) за попередньою змовою з [PERSON] та [PERSON] вирішили заволодіти належною [PERSON] квартирою, поза його волею. З цією метою вони, знаходячись в будинку [ADDRESS] , шляхом заміни фотознімка [PERSON] на фотознімок [PERSON] , підробили раніше викрадений [PERSON] у [PERSON] паспорт серії [NUMBER] , виданий 28.08.1997 Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області. Після цього вони, продовжуючи реалізувати свої злочинні наміри, згідно попередньої домовленості, прибули до приміщення приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., розташованого за адресою: вул. Костенко, буд.25, приміщення №1, м. Кривий Ріг. Там, з метою виготовлення від імені [PERSON] підробленої довіреності, [PERSON] надав приватному нотаріусу завідомо підроблений паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 28.08.1997 Центрально-Міським на ім`я [PERSON] з вклеєною фотографією [PERSON] , переконавши приватного нотаріуса Кучман І.І., що він дійсно є [PERSON] . У свою чергу, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., будучи переконаною в достовірності наданих їй документів, виготовила довіреність на право представляти інтереси [PERSON] в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу належної йому на праві приватної власності квартири [ADDRESS] ; при цьому, [PERSON] вніс завідомо неправдиві відомості про те, що він є [PERSON] та він уповноважує [PERSON] та [PERSON] (які не були обізнаними в скоєнні злочину) представляти його інтереси в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу вищезазначеної квартири, після чого підписав вказану довіреність від [PERSON] , тим самим виготовив підроблений офіційний документ. У подальшому, [PERSON] разом з [PERSON] , [PERSON] , передали вищезазначену підроблену довіреність [PERSON] , який не був повідомлений про злочинні наміри останніх, тим самим збувши підроблений офіційний документ. Крім того, повторно, 05.12.2014, у денний час, [PERSON] умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з [PERSON] , [PERSON] , з метою придбання права на майно шляхом обману - квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , після підробки паспорта останнього та виготовлення підробленої довіреності від імені [PERSON] на [PERSON] і [PERSON] на продаж вищезазначеної квартири, запевнили останніх в тому, що [PERSON] має наміри продати належну йому на праві приватної власності зазначену квартиру та передали [PERSON] і [PERSON] підроблену [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність від імені [PERSON] на право представництва його інтересів та розпорядження спірною квартирою, зареєстровану приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. в реєстрі за №2557. [PERSON] та [PERSON] , будучи необізнаними у злочинних намірах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , впевненими у справжності нотаріально посвідченої довіреності і про наміри [PERSON] продати належну йому квартиру, передали [PERSON] гроші в сумі 7 200 доларів США, тим самим придбавши право на зазначене майно. У подальшому [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] розподілили між собою виручені грошові кошти на власний розсуд. Виступаючи від імені [PERSON] на підставі вищезазначеної довіреності, 16.12.2014 [PERSON] реалізував зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. та зареєстрованого в реєстрі за №2636, продавши квартиру [PERSON] . Таким чином, спірна квартира вибула з власності [PERSON] поза його волею в результаті протиправних дій третіх осіб. Відносно вищевказаних осіб, які позбавили [PERSON] права власності на квартиру, a також інших мешканців м. Кривого Рогу, були порушені кримінальні провадження, які були об`єднані в одне провадження за №12013040770003034 від 19.08.2013. Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2019 у справі №214/9296/15-к, що набрав законної сили 01.04.2020 після апеляційного перегляду, [PERSON] та [PERSON] було визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст.190 КК України, які шляхом підробки документів, заволоділи квартирою [PERSON] . Обставини вчинення кримінальних правопорушень, потерпілим в яких був [PERSON] , в результаті чого з його володіння вибула спірна квартира, останні підтвердили в ході розгляду судом кримінального провадження, визнавши беззаперечно свою вину. 29.12.2020 [PERSON] відчужила квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Є.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1657. Відомості про реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.12.2020, запис про право власності №39971163, форма власності - приватна. У зв`язку з тим, що довіреність від імені [PERSON] від 05.12.2014, посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., зареєстрована в реєстрі за №2557, вчинена поза волевиявленням [PERSON] та не відповідала його внутрішній волі, так як він вказаний правочин не вчиняв, не підписував, його вчинила інша особа по підробленому паспорту [PERSON] , про що останній нічого не знав, то вказана довіреність була оскаржена [PERSON] в судовому порядку на предмет її недійсності як правочину. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2024 позов [PERSON] задоволено повністю: визнано недійсною довіреність від 05.12.2014, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І., зареєстровану в реєстрі за №2557, видану [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] ; витребувано у [PERSON] як у добросовісного набувача, квартиру [ADDRESS] та повернуто її у власність [PERSON] ; відновлено становище, яке існувало до порушення та визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м.; стягнуто з [PERSON] на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1529 грн. 92 коп. Однак, заочне рішення суду було оскаржене в апеляційному порядку [PERSON] . У ході апеляційного періоду було встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , та за цих підстав ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.08.2024 провадження у справі було закрите. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу витребування позивачем як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] належної йому спадщини, до якої він включає також спірну квартиру, що вибула з володіння спадкодавця поза його волею, від відповідача [PERSON] як останнього набувача, із оспорюванням довіреності як правочину та застосуванням реституції. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог суд виходить з такого. Щодо оспорювання довіреності. Відповідно до ч.ч.1,2,3,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а згідно зі ст.236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що довіреність від 05.12.2014 на ім`я [PERSON] та [PERSON] на розпорядження належною [PERSON] квартирою [ADDRESS] , він не видавав та не підписував, його вчинила інша особа, що встановлено вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2019, який набрав законної сили та встановлює преюдиційні обставини для вирішення даного спору. Аналіз змісту вироку суду та обсягу наявних у справі доказів у сукупності безумовно свідчать про те, що довіреність від 05.12.2014 [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] не видавалась за його вільним волевиявленням та згодою, а тому він повноваженнями [PERSON] та [PERSON] на право представництва та розпорядження спірною квартирою від свого імені не наділяв, в зв`язку з чим належна [PERSON] на праві власності квартира вибула з володіння останнього поза його волею в результаті протиправних дій таких осіб, а тому на підставі ст.ст.203 ч.3, 215 ч.1 ЦК України оспорювана довіреність є недійсною із застосуванням наслідків недійсності шляхом реституції. Щодо витребування спірного майна у добросовісного набувача. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.01.2021 Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Як визначено ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до положень ст.ст.1216-1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10.06.2021 №65129167 та довідки Гурівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 02.11.2021 №151, заповітів чи спадкових договорів від імені [PERSON] за його життя не складалось та в нотаріальному порядку не посвідчувалось. Згідно зі ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є його сини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців за законом, які б належали до першої черги спадкування за законом, в ході судового розгляду не встановлено. Дослідженням копій матеріалів спадкової справи, витребуваної із Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, встановлено, що 10.06.2021 із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] звернувся його син [PERSON] (позивач у справі). За його заявою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №53/2021 (номер у Спадковому реєстрі 67801993). Цього ж дня із заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся інший спадкоємець [PERSON] - син [PERSON] 05.11.2021 державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Фоміних В.В. спадкоємцеві [PERSON] - [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину на таке майно: земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3521981300:51:000:1698 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,65 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3521981300:51:000:0001; житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з вимогами про витребування з володіння [PERSON] квартири [ADDRESS] , як майна, що вибуло з володіння [PERSON] поза його волею в результаті протиправних дій третіх осіб, [PERSON] посилався на те, що вказана квартира має бути включена до складу спадкової маси після смерті батька [PERSON] із подальшим успадкування її позивачем. Так, за змістом ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №761/31879/15-ц вказано, що «оскільки відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене ст.388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника […]». Отже, оскільки спірне майно було відчужене від імені спадкодавця [PERSON] поза його волею, то він мав право за життя домагатися відновлення свого права на нього, що власне й здійснив, свідченням чому є ухвалення заочного рішення Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2024. Прийнявши в установленому законом порядку спадщину після смерті [PERSON] , позивач з часу її відкриття набув речові права на успадковане майно, володіння та право користування ним і, відповідно, право на захист цих прав. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі ст.388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України). Власник, з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Такі правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16. Судом встановлено, що підставою для звернення позивача до суду з цим позовом стало відчуження спірної квартири за життя [PERSON] всупереч його волі в результаті протиправних дій третіх осіб. Свої права як власника [PERSON] мав намір захистити за життя, однак провадження у справі за його позовом на стадії апеляційного перегляду було закрите у зв`язку зі смертю. Наразі, свої права на це майно має намір захистити [PERSON] як його спадкоємець. При цьому, судовим розглядом доведеним є той факт, що квартира вибула із власності [PERSON] поза його волею внаслідок протиправних дій третіх осіб. Також із досліджених матеріалів судом виснувано, що [PERSON] є добросовісним набувачем спірного майна (титульним володільцем). Вказані висновки суду по справі стороною відповідача не оспорені. Так, відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для ефективного відновлення його права. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься тільки, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №466/8649/16-ц). Отже, в разі задоволення віндикаційного позову рішення суду про витребування майна забезпечуватиме ефективне відновлення порушених прав власника, оскільки таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності, тому задоволення вимог щодо скасування записів про право власності не є потрібним для захисту порушених прав позивача. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає у нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст.388 ЦК України (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 23.01.2013 у справі № 6-164цс12).Спадкоємець який прийняв спадщину може пред`являти віндикаційний позов (постанова Верховного від 20.06.2024 у справі № 465/4103/21). Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ч.1 ст.330 ЦК України). У даному випадку порушене право позивача [PERSON] як спадкоємця, якому право на спадщину належить від дня відкриття спадщини (ч.3 ст.1223 ЦК України) підлягає захисту саме у вказаний спосіб, і заявлено такий позов цілком слушно саме до останнього набувача шляхом витребування спадкового майна після визнання недійсним первісного правочину (довіреності), на підставі якого майно вибуло з власності [PERSON] всупереч його волі, оскільки право спадкоємця, якому право на спадщину належить від дня відкриття такої, захищається таким саме способом, як і право власника майна. Крім того, позивач своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, довів родинний зв`язок із спадкодавцем [PERSON] , спірна спадщина не є відумерлою, і у позивача не було б перешкод переоформити на себе спадщину, якби вона залишалася зареєстрованою за [PERSON] , а тому вимога про витребування майна з володіння звернута до [PERSON] , який є належним відповідачем, оскільки не визнає і оспорює право позивача на спадкування спірної квартири. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог щодо витребування спірного майна з володіння добросовісного набувача [PERSON] та відновлення становища, що існувало до порушення прав шляхом повернення квартири у власність правонаступнику [PERSON] - позивачеві [PERSON] , суд вважає за необхідне зауважити, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключатиме подальше невизнання, оспорювання права, та при ухваленні рішення забезпечить належне його виконання та відсутність необхідності повторного звернення до суду. Як підкреслив Верховний Суд у постанові від 02.10.2024 у справі №372/3733/22 «…некоректне з точки зору лінгвістики формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід стосовно дослівного розуміння змісту та вимог позову як реалізованого способу захисту суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави». Відтак, враховуючи характер спору та його предмет, зміст порушеного права позивача як спадкоємця [PERSON] , суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявленої ним віндикаційної вимоги шляхом витребування від [PERSON] спірної квартири із відновленням попереднього становища належного власника [PERSON] шляхом відновлення запису про його право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майном та включенням квартири до обсягу спадкової маси після смерті останнього. Суд звертає увагу позивача, що вимога про передання спірної квартири безпосередньо у його власність як правонаступника власника [PERSON] можлива лише в порядку спадкування за наявності спору про таке право, а відтак за відсутності постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру та зважаючи на часткове задоволення заявлених вимог із включенням квартири до обсягу спадкової маси, фактично є передчасною. Крім того, вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом може бути пред`явлена лише до спадкоємців, а в разі їх відсутності до територіальної громади за місцем відкриття спадщини, в той час як коло відповідачів у справі не в повному обсязі є відповідним із колом відповідачів за спадковим спором. Таким чином, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини та норми, які їх регулюють ці правовідносини, відсутні підстави для задоволення вимог в такий спосіб. Приходячи до висновку про часткове задоволення віндикаційної вимоги, суд зауважує, що конструкція, за якої добросовісний набувач - у даному випадку [PERSON] втрачає майно і змушений шукати способи компенсації своїх втрат, понесених на придбання квартири, дійсно покладає на добросовісного набувача окремий тягар. Разом з тим, факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири [PERSON] на користь [PERSON] в період дії заходів забезпечення позову за обізнаності з цим є підставою для виникнення обов`язку щодо відшкодування збитків [PERSON] , що завдані таким відчуженням. Відтак, витребування майна у [PERSON] за даним спором не позбавляє його права на захист своїх прав в окремому провадженні, що він не реалізував в рамках даної справи. Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 08.11.2024 в силу ч.7 ст.158 ЦПК України підлягають скасуванню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача із частковим задоволенням позовних вимог та не заявлення ним вимог про відшкодування понесених судових витрат, а тому суд вважає за доцільне судові витрати у справі покласти на позивача.

Outcome: partial