Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 грудня 2025 року звернувся до суду цим позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачкою [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 21 вересня 2013 року Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Суми/, актовий запис № 150. Від цього шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що останнім часом між ними відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно, надання строку для примирення є недоцільним. 08 січня 2026 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі /а.с. 17/. Відповідачка своїм правом на подачу відзиву не скористалася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі /а.с. 16/. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 21 вересня 2013 року Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Суми/, актовий запис № 150 /а.с. 7/. Від цього шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Валліанатос та інші проти Греції" від 07.11.2013 року (Заяви N 29381/09 та 32684/09) передбачено: "Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів. Також, з огляду на те, що Конвенція є "живим" документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя". Згідно з ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що збереження сім`ї та подальше сумісне життя за таких обставин є неможливим. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача в сумі 1211,20 грн, який він сплатив при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу /а.с. 3/.

Outcome: approved