Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

03 листопада 2025 року позивач ТзОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 03 жовтня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено кредитний договір №00-9998824 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 71829. Згідно умов договору відповідачці було надано кредитні кошти. 16 квітня 2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 16042025-МК/ЮнітКапітал, згідно умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9998824 від 03 жовтня 2024 року. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №00-9998824 від 03 жовтня 2024 року, становить 16309, 60 грн., яка складається з наступного: 5500 грн. - заборгованість по кредиту; 8309, 60 грн. - заборгованість за відсотками; 2500 грн. заборгованість за штрафними санкціями. Враховуючи вищенаведене просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13809, 60 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Установлених ст.223 ЦПК підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає, а тому вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03 жовтня 2024 року між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9998824 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 71829. За цим договором кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1. договору). Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 03 жовтня 2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 5000 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) 516915хххх1059 (п. 2.8. договору). Сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 5000 грн. Тип кредиту кредитна лінія. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби (п. 1.2. договору). Строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 28 вересня 2025 року згідно умов пункту 3.5 цього договору (п. 1.3. договору). Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 28 жовтня 2024 року, та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Дата повернення кредиту, періодичні дата оплати процентів та комісії за надання кредиту зазначаються в графіку платежів, який міститься в Додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною (п. 1.4. договору). Тип процентної ставки фіксована (п. 1.5. договору). Стандартна процента ставка складає 0, 94 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього договору (1.5.1. договору). Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту, що складає: 1000 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього Договору (1.6. договору). Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії (у разі її наявності) дорівнює 1 % та розраховується в процентах (п. 1.7.1. договору). Позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії за надання кредиту та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення Кредиту, а саме: 28 вересня 2025 року (п. 3.5. договору). Строк договору становить 360 календарних днів. Місцем укладення договору є місцезнаходження товариства (п. 7.2. договору). Крім того, відповідачкою підписано Паспорт споживчого кредиту до Договору №00-9998824 від 03 жовтня 2024 року, з якого вбачається, що тип кредиту кредитна лінія, сума/ліміт кредиту 5000 грн., строк кредитування 360 календарних днів, мета отримання кредиту - споживчі потреби, процентна ставка, відсотків річних 343, 10 % річних, стандартна процентна ставка 0, 94% за кожен день користування кредитом з 1 дня по дату повернення (закінчення строку кредитування), тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 17920 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 22920 грн., реальна річна процентна ставка відсотків річних 2141, 72 % . На виконання умов договору ТОВ «МАКС КРЕДИТ», користуючись послугами ТОВ «Профіт Гід» перерахувало на картковий рахунок відповідачки грошові кошти в розмірі 5000 гривень, що підтверджується довідкою ТОВ «Профіт Гід» та інформацією, наданою АТ «А-Банк» на виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2025 року про витребування доказів. Таким чином, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. 16 квітня 2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 16042025-МК/ЮнітКапітал, згідно умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9998824 від 03 жовтня 2024 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідачки за кредитним договором №00-9998824 від 03 жовтня 2024 року становить 16309, 60 грн., яка складається з наступного: 4500 грн. - заборгованість по кредиту; 1000 грн. -- заборгованість за комісією за надання кредиту; 8309, 60 грн. - заборгованість за відсотками; 2500 грн. заборгованість за штрафними санкціями. У позовній заяві ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути заборгованість в розмірі 13809, 60 грн. (без штрафних санкцій). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов?язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов?язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачкою кредитних коштів, які нею не сплачено, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки 4500 грн. тіла кредиту, 1000 грн. комісії за надання кредиту, яка погоджена умовами договору, а також відсотків за користування кредитом в розмірі 8309, 60 грн, що в загальному розмірі становить 13809, 60 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9998824 від 03 жовтня 2024 року підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, зокрема, представник позивача просить стягнути з відповідачки понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 7000 грн. У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача долучає до матеріалів справи наступні документи: копію договору № 10/09/25-02 про надання правничої допомоги від 10 вересня 2025 року; копію додаткової угоди від 11 вересня 2025 року; копію акта прийому-передачі наданих послуг від 01 жовтня 2025 року. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути із [PERSON] на корить ТзОВ «Юніт Капітал» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Крім того, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2422, 40 грн. судового збору.

Outcome: approved