Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

09 жовтня 2025 року [PERSON] (далі - позивач) подав до Центрального районного суду м. Миколаєва позовну заяву до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття любові та взаємоповаги один до одного, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просив розірвати шлюб із відповідачем. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2025 року матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, за територіальною підсудністю направлено на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області. 10 листопада 2025 року вказана цивільна справа надійшла до Миколаївського районного суду Миколаївської області та, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2025 року, розподілена головуючому судді Шароновій Н.О. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому 26 січня 2026 року подав заяву до суду, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити; розгляд справи позивач просив проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому 26 січня 2026 року подала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Суд дослідив матеріали справи та встановив таке: 09 листопада 2012 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 5). У подружжя є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 11). Через різні погляди на взаємовідносини подружжя в сім`ї, несумісність характерів, втрату почуття любові та взаємоповаги один до одного позивач та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство подружжям не ведеться тривалий проміжок часу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними неможливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхньої дочки. За таких обставин, шлюб підлягає розірванню. Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем [PERSON] при поданні позову за квитанцією № QYT3-U213-88BE від 24 червня 2025 року, що складає 605 грн. 60 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved