Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Представник позивача АТ «Акцент-Банк» - Шкапенко О.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.12.2021 року у розмірі 211 598,99 грн, станом на 28.09.2025 року, яка складається з: 166 456,91 грн заборгованість за кредитом, 45 142,08 грн заборгованість за відсотками, а також понесені судові витрат у розмірі 2 539,18 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2021 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета - Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконує, в результаті чого станом на 28.09.2025 року виникла заборгованість в розмірі 211 598,99 грн, яка складається з: 166 456,91 грн заборгованість за кредитом, 45 142,08 грн заборгованість за відсотками. За викладених обставин представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь позивача вищевказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2025 року відкрито провадження та призначене підготовче судове засідання по справі. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2025 року підготовче судове засідання відкладено. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. В судове засідання представник позивача Шкапенко О.В. не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ «Акцент Банк», на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач був повідомленим про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 20 грудня 2021 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки /а.с.17/. Положеннями анкети-заяви визначено зокрема, що [PERSON] ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту. Крім того, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті Банку www:а-bank.com.ua /а.с.17/. Згідно з даними паспорта споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» встановлено, що: сума/ліміт кредитування до 200 000,00 грн; строк кредитування - 240 місяців з правом автоматичного продовження; загальні витрати за кредитом - 51 571,06 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 75 571,06 грн; реальна річна процентна ставка 49,34 % річних. Паспортом передбачено порядок повернення кредиту: щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 5 % від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом та не менше 100,00 грн й не може перевищувати повного розміру заборгованості за договором. Паспорт містить відмітку про підпис [PERSON] 20.12.2021 о 08 год. 56 хв., що підтверджено простим електронним підписом /а.с. 18-19/. Також, відповідачу відкрито кредитний рахунок № [NUMBER] та видано наступні кредитні картки № [NUMBER] , строком дії до грудня 2028 року, № [NUMBER] , строком дії до вересня 2028 року /а.с.37/. Відповідно довідки за лімітами, оформленої на [PERSON] вбачається, що кредитний ліміт по картці змінювався декілька разів та максимально був встановлений у розмірі 35 000,00 грн /а.с.36/. Згідно банківської виписки [PERSON] за період з 20.12.2021 року по 28.09.2025 року вбачається, що позичальник використовував кредитні кошти /а.с.20-35/. На обґрунтування позову банк надав також витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк»/а.с.39-45/. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20.12.2021 року, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] станом на 28.09.2025 року наявна заборгованість, яка становить 211 598,99 грн, яка складається з: 166 456,91 грн заборгованість за кредитом, 45 142,08 грн заборгованість за відсотками /а.с. 13-16/. Відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав, суму кредиту не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем на загальну суму 211 598,99 грн. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону Україну «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором № б/н від 20.12.2021 року в розмірі 166 456,91 грн. Вимоги позивача в цій частині є доведеними, а тому підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №б/н від 20.12.2021 року, також посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті: https://a-bank.com.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила і саме у вказаній редакції розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» 20.12.2021 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що надані позивачем не містять підпису відповідача, самі умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20.12.2021) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (29.09.2025), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №697/302/20. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. Таким чином, оскільки анкета-заява, підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, а позивач не довів факту прийняття відповідачем запропонованих йому умов щодо розміру відсотків, то відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору та розмір відсотків за користування кредитними коштами. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 45 142,08 грн. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, можливим стягнути з відповідача фактично отриману суму грошових коштів у розмірі 166 456,91 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 997,48 грн, виходячи з наступного розрахунку: 166 456,91 грн (розмір задоволених позовних вимог) ? 2 539,18 грн (сума сплаченого судового збору) / 211 598,99 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial