Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: 21 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою, в якій з урахуванням зміни 04 грудня 2024 року предмета позову (т. 3, а. с. 185-194), заяви про відмову від частини позовних вимог від 05 грудня 2025 року (т. 6, а. с. 86) та ухвали про закриття провадження у справі в частині цих вимог від 05 грудня 2025 року (т. 6, а. с. 89) просив: -визнати за [PERSON] , право власності у порядку спадкування після смерті його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; -1/2 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ; -1/2 частину човна « [INFO] », реєстраційний номер КАС-0962 К з навісним двигуном 50 к.с.; -1/2 частину вогнепальної та мисливської зброї, а саме: самозарядного пістолета «Форт-12», № [NUMBER] ; У рахунок компенсації відчуженого [PERSON] майна: - стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , відшкодування майнової шкоди (збитків) у рахунок вартості частини відчуженого майна в сумі 1 323 802 гривень 50 копійок; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , відшкодування майнової шкоди (збитків) у рахунок вартості частини відчуженого майна в сумі 330 950 гривень 62 копійки; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , відшкодування майнової шкоди (збитків) у рахунок вартості частини відчуженого майна в сумі 330 950 гривень 62 копійки. Позов мотивує наступним. З 2001 року по 2015 рік [PERSON] та [PERSON] проживали однiєю сiм`єю як чоловiк i дружина, але не перебували в шлюбi мiж собою та в будь-якому iншому шлюбi. 09 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що пiдтверджується свiдоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За цей перiод мiж [PERSON] та [PERSON] склалися усталенi вiдносини, що притаманнi подружжю, а саме: вони були пов`язанi спiльним побутом, веденням домашнього господарства, спільних дітей не мали; мали спiльний бюджет, пiклувалися один про одного, про позивача та відповідачів як про дітей. Факт спiльного проживання [PERSON] i [PERSON] з 2001 року, наявнiсть у них спiльного бюджету, спiльного харчування, купiвлi майна для спiльного користування, участь у спiльних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявнiсть iнших обставин, якi засвiдчують реальнiсть сiмейних вiдносин можуть пiдтвердити свiдки, про виклик та допит яких позивачем заявлено вiдповiдне клопотання. Ведення спільного бюджету, понесення витрат в інтересах сім`ї підтверджуються договорами застави рухомого майна, договорами іпотеки з додатковими угодами до них, договорами поруки, копії яких додані до позовної заяви. Проживаючи спiльно однiєю сiм`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу та проживаючи спiльно пiсля реєстрацiї шлюбу [PERSON] i [PERSON] набули у власнiсть наступне майно: -автомобiль марки «Opel» модель «Vесtrа» VІN: [NUMBER] , право власностi було оформлене на iм`я [PERSON] 27 липня 2005 року, що пiдтверджується довiдкою РСЦ ГСЦ МВС в Черкаськiй областi вiд 19 квітня 2022 року №31/23-454; -човен «Казанка 5м3», реєстраційний номер КАС-0962К iз навiсним двигуном 50 м.куб.; -земельну дiлянку площею 0,1 га для будiвництва i обслуговування жилого будинку, господарських будiвель i споруд, кадастровий номер 7110136700:02:006:0036, розташована за адресою: [ADDRESS] , право власностi 12 грудня 2013 року зареєстровано за [PERSON] ; -житловий будинок та земельну дiлянку для будiвництва i обслуговування житлового будинку, господарських будiвель i споруд (присадибна дiлянка) за адресою: [ADDRESS] (договiр купiвлi-продажу, посвiдчений приватним нотаріусом Плахою T.І.), право власностi 25 жовтня 2013 року було оформлено на iм`я [PERSON] ; -автомобiль марки «Audi» моделі «А6», VІN: [NUMBER] ; -вогнепальну та мисливську зброю. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); за життя остання заповіт не складала. Після смерті [PERSON] троє спадкоємцiв першої черги мали право на спадщину: позивач - [PERSON] , [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] (мати). Позивач прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] , інші спадкоємці першої черги: [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, склавши відповідні заяви. [PERSON] також склав заяву про відмову від отримання свідоцтва про право власності на майно, що належало йому та спадкодавцю на праві спільної сумісної васності. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його матері [PERSON] . 22 листопада 2022 року нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальнї контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] на майно, що було спільною сумісною власністю з її чоловіком [PERSON] , у зв`язку з ненаданням позивачем правовстановлюючих документів на нього. В зв`язку з тим, що визначити частку померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя можливо виключно у судовому порядку, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підстверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 11 листопада 2008 року [PERSON] склав заповіт, яким все майно заповів свої доньці [PERSON] . У травні 2022 року позивач дiзнався, що [PERSON] на власний розсуд розпорядився частиною майна, що увiйшло до складу спадщини i фактично належить позивачу, а саме: [PERSON] без згоди позивача продав: автомобiль марки «Opel» моделі «Vесtrа», 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; автомобiль марки «Audi» модель «А6», VІN: [NUMBER] ; житловий будинок по вул. Надпiльній, 154 у м. Черкаси; земельну дiлянку по вул. Надпiльній, 154 у м. Черкаси; земельну дiлянку по вул. Золотонiській, 3/2, у м. Черкаси. Крім того, [PERSON] , який є особою з інвалідністю, та малолітня [PERSON] мають право на обов`язкову частку у спадщинi пiсля смерті їх батька [PERSON] . Короткий зміст відзивів на позовну заяву, відповідей на відзиви, заперечень на відповідь на відзив: Представником [PERSON] адвокатом Атамась І.М. подано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю. Відзив мотивує наступним. Позивачем завлено вимоги про встановлення факту родинних відносин між померлими особами, які на момент звернення позивача з цим позовом не мають цивільної процесуальної правосуб`єктності. Доводи позивача, що [PERSON] та [PERSON] проживали з липня 2001 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] позбавлений можливості їх спростувати, оскільки останній помер до моменту звернення позивача до суду з цим позовом. [PERSON] та [PERSON] перебували у близькі стосунки чоловіка та жінки, але з 2002 року вони лише разом працювали, не були пов`язані один з одним як чоловік та дружина, їх відносини не можна назвати такими, що притаманні подружжю, вони не мали спільного бюджету, не були пов`язані спільним побутом. Офіційно вони одружилися лише в зв`язку з тим, щоб мати можливість придбати нерухомість в Словенії та отримати громадянство цієї країни. [PERSON] все своє життя мав відносини з багатьма жінками, з якими проводив спільний відпочинок, в тому числі за кордоном. Деяких з них зебезпечував фінансово, зокрема, надавав кошти на розвиток бізнесу. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2023 року у справі №712/10723/21, залишеним в силі постановою Черкаського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року встановлений факт існування близьких відносини між [PERSON] і [PERSON] як у період з 2005 року і до народження [PERSON] у 2009 році, та після її народження. Судом встановлено, що [PERSON] піклувався про [PERSON] та їхню спільну доньку - [PERSON] , забезпечував повністю їх фінансово, допомагав робити ремонт житла, в якому вони проживали, проводив з ними спільний відпочинок, піклувався про них, утримував їх матеріально, надав [PERSON] власну банківську картку, емітовану АТ КБ «Приватбанк», якою [PERSON] та їхня спільна донька [PERSON] постійно користувалась в тому числі в період їхнього проживання за кордоном у Республіці Кіпр, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк». Вказані обставини підтверджуються показами свідків, які були допитані в ході розгляду справи №712/10723/21, які надали покази, що [PERSON] майже щодня бував у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , забезпечував її та її матір, робив ремонт в будівлі, зробив дах, поставив забор тощо. Також, зі слів свідків, після того як [PERSON] переїхав проживати в будівлю на території ринку по вул. Бидгощській, він забрав доньку [PERSON] проживати до себе. Періодично у вказаній будівлі проживала і мама [PERSON] [PERSON] . В той же час [PERSON] позбавлений можливості довести факт відсутності сімейних відносин з [PERSON] у період з 2001 ро 2015 роки, оскільки на момент подачі позову останній помер. Доводи позивача про проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не відповідають дійсності. [PERSON] тривалий період часу проживав за адресою: [ADDRESS] , а згодом збудував будинок на території причалу №2 (ТОВ «Ремпобутсервіс») номер Н-23, в якому постійно проживав протягом тривалого періоду часу. [PERSON] позбавлений можливості довести, що майно, яке позивач хоче визначити спільною сумісною власністю подружжя було придбано на його особисті кошти, а відповідно є його особистою власністю,оскільки на момент звернення позивача до суду з цим позовом, [PERSON] помер. Позивач набув у порядку спадкування право власності на все майно, яке належало [PERSON] на момент її смерті. При цьому, позивач за життя [PERSON] жодних дій для встановлення режиму спільної сумісної власності подружжя на майно не вчиняв. Майно, про яке йдеться в позовній заяві, було особистою приватною власністю [PERSON] і було придбане ним до шлюбу зі [PERSON] , укладеного в 2015 році. Так, автомобіль марки «Opel» моделі «Vectra», VІN : [NUMBER] , був придбаний 26 липня 2005 року [PERSON] у дилерському центрі ТОВ «СВТ Фортуна» в кредит за 135 744 гривень, які були в повному обсязі сплачені [PERSON] . Жодних грошових коштів на його придбання ні [PERSON] , ні будь-яка інша особа не надавали. В жовтні 2019 року, ще за життя [PERSON] вказаний автомобіль був проданий [PERSON] за 6 000 доларів США, які останній передав особисто [PERSON] , але, договір купівлі-продажу був оформлений пізніше. Про ці обставини позивачу достеменно відомо. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , був придбаний [PERSON] 25 жовтня 2013 року у [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Плаха Т.І., зареєстрованим в реєстрі за № 2623, згідно п.1.6 договору покупець - [PERSON] підтверджує, що на момент укладення цього договору він у шлюбі на перебуває, осіб, з якими проживає одніє сім`єю без реєстраці шлюбу, немає. Земельна ділянка площею 0,1000га з кадастровим номером 7110136700:04:047:0057 за адресою: [ADDRESS] , була придбана [PERSON] 25 жовтня 2013 року у [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Плаха Т.І, зареєстрованим в реєстрі за № 2625, згідно п.1.6 договору покупець - [PERSON] підтверджує, що на момент укладення цього договору він у шлюбі на перебував, осіб, з якими проживає одніє сім`єю без реєстраці шлюбу, не має, шлюбних та інших договорів не укладав, нерухоме майно не є спільною сумісною власністю, а є його особистою приватною власністю, про що відомо продавцю. В подальшому, земельна ділянка за вказаною адресою була поділена на дві окремі ділянки з кадастровими номерами 7110136700:04:047:0101 та 7110136700:04:047:0100, яким присвоєно нові адреси: [ADDRESS] , та [ADDRESS] . На обох земельних ділянках знаходяться житлові будинки. На сьогодняшній день житловий будинок і земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , входять до складу спадкового майна після смерті [PERSON] . Земельна ділянка з кадастровим номером 7110136700:04:047:0100 за адресою: [ADDRESS] , була відчужена [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07 липня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Алексєєвим М.Ю., зареєстрованим в рестрі за № 1345. Згідно п.6 договору купівлі продажу земельної ділянки від 07 липня 2021 року, продавець довів до відома покупця, що земельна ділянка є його особистою приватною власністю. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянціз кадастровим номером 7110136700:04:047:0100, був відчужений [PERSON] за договором купівлі-продажу житлового будинку від 07 липня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Алексєєвим М.Ю., зареєстрованим в рестрі за № 1344, згідно п.3 якого, право власності на вказаний будинок зареєстроване за продавцем [PERSON] 25 жовтня 2013 року, тобто до укладення шлюбу із [PERSON] . Згідно п.9 договору купівлі - продажу житлового будинку від 07 липня 2021 року, продавець довів до відома покупця, що житловий будинок є його особистою приватною власністю. Крім того, письмовий дозвіл на відчуження вказаного будинку, укладання договорів та їх умов (в тому числі і по сумі договору) було надано [PERSON] 23 вересня 2015 року. Земельна ділянка з кадастровим номером 711010001000320 за адресою: [ADDRESS] , була придбана [PERSON] за договором купівлі- продажу земельної ділянки від 12 грудня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Старовойтовою Л.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2734, тобто в період, коли останній не перебував у шлюбі. Земельна ділянка з кадастровим номером 711010001000320 за адресою: [ADDRESS] ,була відчужена [PERSON] 13 березня 2021 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Романій Н.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2188. Право власності на човен «Казанка 5М З», реєстраційний номер КАС-0962К, 1987 року випуску, згідно суднового білету 007043, було зареєстроване за [PERSON] 08 травня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу № 403 від 10 квітня 2009 року. Витрати, пов`язані з його утриманням та зберіганням, в повному обсязі несе [PERSON] ; протягом останніх трьох років вказаниц човен не використовувався, що призвело до істотного погіршення його стану. Все вищевказане майно було придбане за особисті грошові кошти [PERSON] в період, коли останній не перебував у зареєстрованому шлюбі та фактичних шлюбних відносинах, а тому є особистою правиною власністю останнього. [PERSON] жодних грошових коштів на придбання вказаного майна не надавала. До Соснівського районного суду надійшла відповідь позивача на відзив [PERSON] , в якій останній заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначив, що додані до позовної заяви письмові докази в тому числі договори іпотеки, показання свідків, про допит яких буде заявлено у підготовчому засідання, підтверджують факт спільного проживання [PERSON] і [PERSON] , ведення спільного господарства, спільного бюджету. Відповідач дійшов помилкового висновку про неможливість встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] після смерті останніх, оскільки відповідачами у справі є спадкоємці померлого [PERSON] , а не померлі особи. При встановлені спірного факту не вирішуються питання про права чи обов`язки померлих осіб, без встановлення цього факту неможливо визначити весь склад спадщини після смерті [PERSON] , а тому така позовна вимога є єдиним ефективним способом захисту прав позивача, як спадкоємця. Доводи відповідача про те, що спірне майно було особистою власністю [PERSON] , оскільки придбано за кошти останнього, будуть спростовані після витребування судом відомостей про дохід [PERSON] та [PERSON] , які підтвердять наявність доходу у [PERSON] . Заява про згоду на відчуження домоволодіння [ADDRESS] була підписана [PERSON] . 23 вересня 2015 року і після смерті [PERSON] втратила юридичну силу. Продаж будинку та земельної ділянки за вказаною адресою [PERSON] здійснив 07 липня 2021 року, тобто майже через шість років після складання заяви та через рік після смерті [PERSON] . Представником [PERSON] адвокатом Погасій С.М. подано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю. Відзив мотивує наступним. Позивачем завлено вимоги про встановлення факту родинних відносин між померлими особами, які на момент звернення позивача з цим позовом не мають цивільної процесуальної правосуб`єктності. Доводи позивача, що [PERSON] та [PERSON] із липня 2001 року проживали однією сім`єю, як чоловік і дружина не є безспірним фактом, в той же час [PERSON] позбавлений можливості довести це, оскільки на момент пред`явлення позову, останній помер. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 28 серпня 2019 року у справі № 588/350/15-ц, показання свідків та спільні фотографії, не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання. Довідки та акти опитування сусідів не є достовірними доказами, оскільки наявна в матеріалах справи відповідь на адвокатський запит від 25 травня 2022 року за вих. № 01-05/22 була видана головою ЖБК 32 «Хімреактив» 20 березня 2022 року, тобто раніше дати звернення з адвокатським запитом. Крім того, вказана довідка видана [PERSON] , яка прийнята на посаду Голови ЖБК 32 «Хімреактив» лише з листопада 2016 року, а тому останній не може бути достовірно відома інформація про факт та період проживання [PERSON] за вказаною у довідці адресою. В акті опитування сусідів від 30 березня 2022 року відсутні відмості про їх проживання за вказаною адресою у вказаний в акті період, а також відсутні анкетні та паспортні дані осіб якими він складений. [PERSON] протягом тривалого часу проживав за адресою: [ADDRESS] , а згодом в будинку на території причалу №2 ( ТОВ «Ремобутсервіс») номер Н-23. Позивач в позовній заяві просить встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однію сім`єю без реєстрації шлюбу протягом 2001-2015 років. Сімейний кодекс України набув чинності 01 січня 2004 року. Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі. Тому вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2001 року до [INFO] не відповідають закону. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 16 червня 2021 року у спраіі № 570/997/19, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності неа нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства,оскльки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Все майно, яке ввійшло до спадкової маси [PERSON] та було реалізоване ним після смерті [PERSON] , було особистою приватною власністю останнього. Після смерті своєї матері [PERSON] позивач [PERSON] повністю вступив у спадкові права та отримав спадщину в повному обсязі як єдиний спадкоємець першої черги після смерті останньої. [PERSON] , як чоловік померлої, який також є спадкоємцем першої черги після смерті останньої, від свого права на спадщину на користь позивача та від отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, яке є спільною сумісною власністю відмовився. Таким чином, крім іншого, між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди з приводу майна, право власності на яке було зареєстроване за [PERSON] та майно, право власності на яке було зареєстроване за [PERSON] , незалежно від дати набуття права власності на нього. Жодних претензій за життя [PERSON] позивач до нього не пред`являв, з позовами щодо поширення режиму спільного сумісного майна на певні об`єкти нерухомого та/або рухомого майна до суду не звертався, оскільки [PERSON] міг довести обставини, необхідні для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, набуте в період шлюбу. (аналогічна правова позиція мітиться в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 725/1776/18.). Представником [PERSON] , законним представником якої є мати [PERSON] , адвокатом Базалицьким Р.В. подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю. Відзив мотивує наступним. Позивач стверджує, що [PERSON] та [PERSON] з липня 2001 року проживали однією сім`єю як чоловік і дружина, але не перебували у шлюбі між собою. 09 квітня 2015 року вони зареєстрували шлюб. Проте, [INFO] згідно свідоцтва про народження народилась [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , що підтверджується рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2023 року у справі №712/10723/21, залишеним без змін Черкаським апеляційним судом. В рішенні Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2023 року у справі №712/10723/21 судом встановлені факти і обставини про наявність відносин між [PERSON] і [PERSON] у період з 2005 року і до народження [PERSON] у 2009 році, та згодом після її народження. Позивач, посилаючись на ст. 79, 70 Сімейного коексу України, зазначає, що [PERSON] , має право на 1/2 частину вказаного в позовній заяві майна. Позивач є єдиним сином [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , тобто після смерті [PERSON] . Верховний Суд в постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 виснував: «Слід розмежовувати сферу дії статті 74 Сімейного кодексу України і статті 1264 Цивільного кодексу України, оскільки зазначені норми регулюють різні правовідносини (сімейні та спадкові). Якщо вимога по встановлення фату проживання одніє сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як за п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні правовідносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України». Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.3 Сімейного кодесу України сім`ю складают особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Вимоги позивача про встановлення судом факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 2001 по 2015 рік не можуть бути задоволені, оскільки вказану вимогу могла б ставити виключно [PERSON] з метою захисту своїх прав згідно статті 74 Сімейного кодексу України, в той час як позивач - [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] . Вимога про винання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] з визначенням частки кожного з них по 1/2 у праві власності на майно, також є вимогою, з якою мала право звертатись [PERSON] згідно ст. 74 Сімейного кодексу України, а не позивач. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 09 квітня 2015 року що пiдтверджується свiдоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , копі якого додано позивачем до позовної заяви. [PERSON] , як чоловік [PERSON] , відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті останньої. [PERSON] , як єдиний спадкоємець першої черги, прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , у повному обсязі Позивач вказує, що [PERSON] , який помер після [PERSON] , здійснивши відчуження належного спадкодавцеві [PERSON] майна, заподіяв позивачу як спадкоємцю майнову шкоду в сумі 1 985 703 гривень 75 копійок. Проте, одних доказів неправомірності відчуження вказаного в позовній заяві майна [PERSON] позивач не надав, посилаючись на ст. 74 Сімейного кодексу України, як на підставу належності цього майна матері останнього. З заявами про встановлення факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за життя останніх до суду не звертались, поділ спільного майна ними не здійснювався. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 28 липня 2021 року у справі № 346/5216/18, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить,у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст. 16 ЦК України. Позивач безпідставно стверджує про наявність у [PERSON] обов`язку компенсувати йому вартість відчуженого майна, оскільки на момент відчуження майна [PERSON] не перебував у шлюбі із [PERSON] , рішення суду чи договір, що вказане в позовній заяві майно є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , відсутні, а тому відчуження [PERSON] вказаного майна не потребує згоди позивача. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Заявляючи вимоги про зменшення роміру обов`язкової частки, позивач повинен довести суду та підтвердити належними й допустимими доказами підстави такого зменшення, зокрема відсутність або негативний характер відносин між спадкоємцями та спадкодавцем, неприязні стосунки у зв`язку з аморальною поведінкою спадкоємця тощо. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 18 січня 2023 року у справі № 757/40264/15-ц. Позивач не зазначив і не обґрунтував на підставі яких норм цивільного законодавства позивач вважає за можливе стягнути компенсацію із спадкоємця - малолітньої [PERSON] , яка має право на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилась після смерті її батька - [PERSON] . До Соснівського районного суду м. Черкаси від позивача надійшла відповідь на відзив представника відповідача [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] , в якій останній заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з викладених в позовній заяві підстав. Зазначив, що доводи [PERSON] про те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2023 року у справі №712/10723/21 встановлено наявність відносин між [PERSON] і [PERSON] у період з 2005 року і до народження їхньої спільної доньки - [PERSON] у 2009 році та після її народження, не відповідають дійсності. У вказаному рішенні суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] не проживали разом та не вели спільного господарства, не мали прав та обов`язків, притаманних подружжю, у період народження [PERSON] станом на червень 2009 року. Оскільки [PERSON] на момент своєї смерті перебувала у зареєстрованому шлюбі, стаття 1264 ЦК України не застосовується до спірних правовідносин. В постанові Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 757/19682/18-ц зазначено, що тлумачення статті 74 Сімейного кодексу України в редакції чинній як до, так і після 16 січня 2007 року, свідчить, що для застосування статті 74 Сімейного кодексу україни законодавцем не передбачено обов`язкового пред`явлення окремої позовної вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у разі поділу сільного сумісного майна, набутого під час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстраці шлюбу. Тобто, така обставина (факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу), у разі пред`явлення позову про поділ спільного сумісного майна, набутого під час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлюється під час розгляду такого позову. [PERSON] , усвідомлюючи, що спірне майно є спільним майном чоловіка і дружини, здійснив відчуження майна, чим допустив порушення прав позивача, як спадкоємця. До малолітньої [PERSON] , як і до інших відповідачів, як спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , перейшли усі права та обов`язки спадкодавця, в тому числі, в частині обов`язку відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем, у межах вартості успадкованого майна. Представником [PERSON] , законним представником якої є мати [PERSON] , адвокатом Базалицьким Р.В. подано заперечення на відповідь на відзив, в яких останній заперечив проти доводів позивача, викладених у відповіді на відзив. Законодавець визначив в статтях 57 та 58 Сімейного кодексу України випадки для подружжя, за яких майно є особистою приватною власністю. Такий же підхід має бути застосованй і до жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зокрема, особистою приватною власністю для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, є: майно, набуте нею, ним до проживання однією сім`єю; майно, набуте нею, ним за час проживання однією сім`єю, але, на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час проживання однією сім`єю, але, за кошти, які належали їй, йому особисто. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 травня 2023 року у справі № 215/1191/17. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Вказаний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 рку у справі № 346/5216/18, від 16 червня 2021 року у справі №570/997/19. Позивачем обрано не ефективний спосіб захисту прав відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України. Рух справи : Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мирошниченко Л.Є. від 24 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2023 року провадження в задоволенні клопотання представника позивача про об`єднання позовів відмовлено. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2023 року провадження у справі зупинене до вирішення Соснівським районним судом м. Черкаси та набрання законн сили рішенням у цивільній справі № 712/10723/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи [PERSON] , про встановлення факту батьківства. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2023 року провадження у справі поновлено. 12 січня 2024 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку на підставі Рішення Вищої Ради правосуддя №1403/0/15-23 від 26 грудня 2023 року за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Борєйко О.М. Ухвалою від 15 січня 2024 року справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 09 квітня 2024 року за клопотанням представника позивача залучено [PERSON] в якості співвідповідача у справі; витребувано у Головного управління ДПС у Черкаській області: інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , як фізичної особи та як фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності за 2001 - 2020 роки; інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , як фізичної особи та як фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності за 2001 - 2020 роки; інформацію станом на 24 травня 2020 року про депозитні рахунки [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області 21 лютого 1997 року. Ухвалою від 25 травня 2025 року прийнято заяву представника позивача про зміну предмета позову від 20 грудня 2024. Ухвалою від 02 квітня 2025 року витребувано у Другої черкаської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; витребувано у приватного нотаріуса Алексєєва Максима Юрійовича копію спадкової справи № 67/2021 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; підготовче провадження у справі закрито,призначено справу до судового розгляду по суті; клопотання представника позивача про виклик свідків задоволено, викликано свідків у судове засідання. Ухвалою від 05 грудня 2025 року задоволено заяву та прийнято відмову позивача від позову в частині заявлених позовних вимог про визнання за [PERSON] право власності у порядку спадкування після смерті матері [PERSON] на 1/2 частину вогнепальної та мисливської зброї;закрито провадження у справі в частині заявлених позовних вимог про визнання за [PERSON] право власності у порядку спадкування після смерті матері [PERSON] на 1/2 частину вогнепальної та мисливської зброї: карабін «Сайга» № [NUMBER] ; карабін « [NUMBER] » № [NUMBER] ; карабін «ТОЗ-17 № [NUMBER] ; карабін «Simson» № [NUMBER] ; карабін « [NUMBER] » № [NUMBER] . В судових засіданнях позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених в позовній заяві з урахуванням заяви про зміну предмету позову підстав та відповідях на відзиви. 05 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з заявою про відмову від частини зачвлених поовних вимог, яку було прийнято судом, про що постановлено відповідну ухвалу. В судових засіданнях відповідач [PERSON] та представники відповідача: адвокати Дон В.О., Атамась І.М. просили відмовити в задоволенні завлених позовних вимог в звя`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю; підтримали позицію, викладену в їх відзивах на позовну заяву. В судових засідання відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Погасій С.М. заперечили проти задоволення заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву. В судових засіданнях представник відповідача [PERSON] законним представником якої є її матір [PERSON] , заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. За клопотаннями позивача та відповідача були допитані свідки, які надали покази по суті справи безпосередньо в судовому засіданні. Заслухавши позивача, відповідачів та їх представників, надані свідками покази, дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд зазначає наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно свідоцтва про народження (виданого повторно) 25 липня 2020 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управіння Міністерства юстиції (м. Київ), позиввач [PERSON] є сином [PERSON] . 09 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що пiдтверджується свiдоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно копії трудової книжки [PERSON] , наказом №5 від 03 вересня 2002 року [PERSON] прийнятя на посаду заступника директора ПП «Пушинка» по контракту; наказом №1 від 01 липня 2008 року, [PERSON] прийнята на посаду заступника директора ПП «Пушинка» на постійну роботу; наказом від 01 липня 2017 року [PERSON] переведена згідно Класифікатора професій ДКОКЗ-2010 на посаду помічника директора ПП «Пушинка». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2024 року за клопотанням представника позивача витребувано у ГУ ДПС в Черкаській області інформацію станом на 24 травня 2020 року про доходи [PERSON] як фізичної особи та як фізичної особи суб`єкта підприємницької дільності. Згідно відповіді ГУ ДПС у Черкаській області від 01 травня 2024 року за № 3243/5/23-00-12-04-6 про надання відомостей з Державного рестру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) доходу та військового збору, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , сума доходу, отриманого [PERSON] за період з 2001 поку по другий квартал 2020 року становить 510 431 гривня 82 копійки, в тому числі за період з 2001 року по перший квартал 2015 року 305 215 гривень 32 копійки (в тому числі суми податку на доходи фізичних осіб, суми військового збору). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 27 грудня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої черкаської державної нотаріальної контори Степаненко А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-4151, укладеного між продавцем - [PERSON] , та покупцем [PERSON] , остання набула право власності на квартиру [ADDRESS] за ціною 148 480 гривень. Відповідно до п. 3.5 договору купівлі-продажу квартири від 27 грудня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої черкаської державної нотаріальної контори Степаненко А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-4151, покупець [PERSON] зазначила наступне: «Я, [PERSON] , на момент придання квартири в зареєстрованому шлюбі та в фактичних шлюбних відносинах не перебуваю, заява ро що міститься в справах Третьої черкаської державної нотаріальної контори». Наказом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 29 листопада 2016 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни її цільового призначення», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва в адмінмежах Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області ; надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,12 га в тому числі сади площею 0,12 га ( кадастровий номер 7121589400:14:007:0508) із земель сільськогосполарського призначення для індивідуальноо садівництва, розташовану в адмінмежах Благоданівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за межами населеного пункту; згідно інформації з Держанвого реєтру речових прав на нерухоме майно пр. реєстрацію права вланості № 77609208 від 03 січня 2017 року, 29 грудня 2016 року державним реєстратором Золотоніської районної державної адміністрації Черкаськох області Чуйка Т.М. зареєстровано право власності на вказну земельну ділянку за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , 01 лютого 2019 року ТСЦ 7141 зареєстровано право власності [PERSON] на автомобіль марки «BUICK REGAL», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . [INFO] мати позивача - [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); за життя остання заповіт не складала. Згідно матеріалів спадкової справи № 234/2020 після [PERSON] , яка померла [INFO] , заведеної Другою черкаською державною нотаріальною конторою, за заявою про прийняття спадщини 29 травня 2020 року звернувся її син [PERSON] , в якій зазначив, що крім нього є інші спадоємці: чоловік померлої [PERSON] , мати померлої [PERSON] . 16 липня 2020 року [PERSON] звернулась з заявою про відмову від прийняття спадщини після померлої доньки [PERSON] на користь сина померлої [PERSON] . 15 вересня 2020 року [PERSON] звернувся з заявою про відмову від прийняття спадщини після померлої дружини [PERSON] на користь сина померлої [PERSON] . 12 грудня 2020 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю [PERSON] , 1961 р.н., яка померла [INFO] , на автомобіль марки «BUICK REGAL», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ТСЦ7141 01 лютого 2019 року, який належав померлій на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 7141 01 лютого 2019 року. 20 березня 2021 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю [PERSON] , 1961 р.н., яка померла [INFO] , на 1/2 частину у праві власності на квартиру [ADDRESS] . 20 березня 2021 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю [PERSON] , 1961 р.н., яка померла [INFO] , на квартиру [ADDRESS] . 20 березня 2021 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю [PERSON] , 1961 р.н., яка померла [INFO] , на земельну ділянку площею 0,1200 га, цільове призначення якої: для індивідуального садівництва, к/н 7121589400:14:007:0508, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 20 березня 2021 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю [PERSON] , 1961 р.н., яка померла [INFO] , на гараж № [NUMBER] , що знаходиться в автокооперативі «Мрія» місто Черкаси. 20 березня 2021 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю [PERSON] , 1961 р.н., яка померла [INFO] , на грошові вклади з належними відсотками та компенсацією в АТ «Державний ощадний банк» у ТВБВ № 10023/038 філії Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк», в АТ КБ «Приватбанк», акції ПАТ «Укрп`єзо» у кількості 1575 штук. Згідно відповіді Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 05 червня 2020 року за вих. № 10581-01-10, [PERSON] , [INFO] , з 21 грудня 1995 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 листопада 2022 року державним нотаріусом Демиденко О.А. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв по право на спадщину за законом, а саме: на автомобіль марки «Opel» модель «Vесtrа», д.н.з. [NUMBER] , дата рестрації 27 липня 2005 року, автомобіль марки «AUDI» модель «А6», д.н.з. [NUMBER] , дата реєстраці 11 січня 2019 року, житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинк та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,12 га за адресою: [ADDRESS] :02:006:0036; човен «Казанка 5мЗ», д.г. КАС-0962 з навісним двигуном 50 к.с., дата реєстрації 14.05.2009, вогнепальну та мисливську зброю після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. Разом з тим, в матеріалах спадкової справи відсутня заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане у вищевказаній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 листопада 2022 року, винесеній державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А., про яку йдеться у вказаній постанові. 15 червня 2023 року [PERSON] звернувся до Другої черкаської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку вартості частки учасника (засновника) в статутному капіталі, активів підприємства, корпоративних прав Приваного підприємства «Пушинка». Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 червня 2023 року державним нотаріусом Демиденко О.А. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва по право на спадщину за законом на 1/2 частку вартості частки учасника (засновника) в статутному капіталі, активів підприємства, корпоративних прав Приватного підприємства «Пушинка», ідентифікаційний код юридичної особи 14201156, що залишилася після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки згідно інформації з Єдиного державного реєтру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, у графі переліку засновників (учасників) [PERSON] не значиться. Згідно договору купівлі-продажу № 371 від 26 липня 2005 року, укладеного між ТОВ «СВТ «Фортуна» та [PERSON] , останній набув право власності на автомобіль марки «Opel» моделі «Vectra», VІN : [NUMBER] , вартістю 135 744 гривні. Вказаний автомобіль був придбаний [PERSON] в кредит та переданий в заставу в забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного між [PERSON] та банківською установою за програмою «Реалізація автомобілів з використанням банківського кредиту» (п.3.3. договору). Згідно договору купівлі - продажу від 25 жовтня 2013 року, укладеного між продавцем - [PERSON] та покупцем - [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Плаха Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2623, [PERSON] , набув права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.1.6 договору купівлі - продажу від 25 жовтня 2013 року, покупець - [PERSON] підтверджує, що на момент укладення цього договору він у шлюбі на перебуває, осіб, з якими проживає одніє сім`єю без реєстраці шлюбу, немає. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між продавцем - [PERSON] та покупцем - [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Плаха Т.І, зареєстрованого в реєстрі за № 2625, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 7110136700:04:047:0057 за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.1.6 договору купівлі-продажу земельної ділянки покупець - [PERSON] підтверджує, що на момент укладення цього договору він у шлюбі на перебував, осіб, з якими проживає одніє сім`єю без реєстрації шлюбу, не має, шлюбних та інших договорів не укладав, нерухоме майно не є спільною сумісною власністю, а є його особистою приватною власністю, про що відомо продавцю. 21 квітня 2015 року земельна ділянка за вказаною адресою була поділена на дві окремі ділянки з кадастровими номерами 7110136700:04:047:0101 та 7110136700:04:047:0100, яким присвоєно нові адреси: [ADDRESS] , та [ADDRESS] . Земельна ділянка з кадастровим номером 7110136700:04:047:0100 за адресою: [ADDRESS] , була відчужена [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07 липня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Алексєєвим М.Ю., зареєстрованим в рестрі за № 1345. Згідно п.6 договору купівлі продажу земельної ділянки від 07 липня 2021 року, продавець довів до відома покупця, що земельна ділянка є його особистою приватною власністю. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7110136700:04:047:0100, був відчужений [PERSON] за договором купівлі-продажу житлового будинку від 07 липня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Алексєєвим М.Ю., зареєстрованим в рестрі за № 1344, згідно п.3 якого, право власності на вказаний будинок зареєстроване за продавцем [PERSON] 25 жовтня 2013 року, тобто до укладення шлюбу із [PERSON] . Згідно п.9 договору купівлі - продажу житлового будинку від 07 липня 2021 року, продавець довів до відома покупця, що житловий будинок є його особистою приватною власністю. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Старовойтовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2734, [PERSON] набув права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 711010001000320 за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка з кадастровим номером 711010001000320 за адресою: [ADDRESS] ,була відчужена [PERSON] 13 березня 2021 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Романій Н.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2188. На підставі договору купівл-продажу № 403 від 10 квітня 2009 року, [PERSON] набув право власності на човен «Казанка 5М З», реєстраційний номер КАС-0962К, 1987 року випуску, яке, згідно суднового білету 007043, було зареєстроване за [PERSON] . 08 травня 2009 року. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно матеріалів спадкової справи № 67/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом ЧМНО Алексєєвим М.Ю., з заявами про прийняття спадщини звернулись донька [PERSON] , [PERSON] для малолітньої доньки [PERSON] , син [PERSON] . Згідно відповіді Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 24 вересня 2021 року за вих. № 21474-01-10, станом на 19 вересня 2021 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 66633775 від 29 вересня 2021 року, 11 листопада 2008 року [PERSON] склав заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 7472, посвідчений приватним нотаріусом ЧМНО Міняйло І.П., яким все належне йому майно (в тому числі грошові вклади), де б воно не було, і з чого б не складалося і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті, і на що він за Законом матиме право, заповів свої доньці [PERSON] . 21 лютого 2022 року до Другої черкаської державної нотаріальної контори з вимогою кредитора до спадкоємців в розмірі 87848 гривень 64 копійки звернулось АТ «ПУМБ». 13 квітня 2022 року адвокат Шарая Л.О. в інтересах [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ЧМНО Аексєєва М.Ю. з заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій у спадковій справі № 67/2021 (номер у спадковому реєстрі 68385222), зареєстрованій приватним нотаріусом ЧМНО Алексєєвим М.Ю. 29 вересня 2021 року внаслідок смерті [PERSON] до вирішення Соснівським районним судом м. Черкаси цивільної справи № 712/10723/21 про встановлення батьківства та вирішення судом спору про поділ майна подружжя та визнання права на спадщину після померлої [PERSON] . 12 липня 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса ЧМНО Алексєєва М.Ю. з заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій у спадковій справі № 67/2021 (номер у спадковому реєстрі 68385222), зареєстрованій приватним нотаріусом ЧМНО Алексєєвим М.Ю. 29 вересня 2021 року внаслідок смерті [PERSON] до вирішення Соснівським районним судом м. Черкаси цивільних справ № 712/1731/23, № 712/5050/23. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, обгрунтовуючи заявлені вимоги, зазначив наступне. З 2001 року по 2015 рік [PERSON] та [PERSON] проживали однiєю сiм`єю як чоловiк i дружина, але не перебували в шлюбi мiж собою та в будь-якому iншому шлюбi. 09 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що пiдтверджується свiдоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За цей перiод мiж [PERSON] та [PERSON] склалися усталенi вiдносини, що притаманнi подружжю, а саме: вони були пов`язанi спiльним побутом, веденням домашнього господарства, спільних дітей не мали; мали спiльний бюджет, пiклувалися один про одного, про позивача та відповідачів як про дітей. Факт спiльного проживання [PERSON] i [PERSON] з 2001 року, наявнiсть у них спiльного бюджету, спiльного харчування, купiвлi майна для спiльного користування, участь у спiльних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявнiсть iнших обставин, якi засвiдчують реальнiсть сiмейних вiдносин можуть пiдтвердити свiдки, про виклик та допит яких позивачем заявлено вiдповiдне клопотання. Ведення спільного бюджету, понесення витрат в інтересах сім`ї підтверджуються договорами застави рухомого майна, договорами іпотеки з додатковими угодами до них, договорами поруки, копії яких додані до позовної заяви. Проживаючи спiльно однiєю сiм`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу та проживаючи спiльно пiсля реєстрацiї шлюбу [PERSON] i [PERSON] набули у власнiсть наступне майно: -автомобiль марки «Opel» модель «Vесtrа» VІN: [NUMBER] , право власностi було оформлене на iм`я [PERSON] 27 липня 2005 року, що пiдтверджується довiдкою РСЦ ГСЦ МВС в Черкаськiй областi вiд 19 квітня 2022 року №31/23-454; -човен «Казанка 5м3», реєстраційний номер КАС-0962К iз навiсним двигуном 50 м.куб.; -земельну дiлянку площею 0,1 га для будiвництва i обслуговування жилого будинку, господарських будiвель i споруд, кадастровий номер 7110136700:02:006:0036, розташована за адресою: [ADDRESS] , право власностi 12 грудня 2013 року зареєстровано за [PERSON] ; -житловий будинок та земельну дiлянку для будiвництва i обслуговування житлового будинку, господарських будiвель i споруд (присадибна дiлянка) за адресою: [ADDRESS] (договiр купiвлi-продажу, посвiдчений приватним нотаріусом Плахою T.І.), право власностi 25 жовтня 2013 року було оформлено на iм`я [PERSON] ; -автомобiль марки «Audi» моделі «А6», VІN: [NUMBER] ; -вогнепальну та мисливську зброю. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); за життя остання заповіт не складала. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 листопада 2022 року державним нотаріусом Демиденко О.А. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв по право на спадщину за законом, а саме: на автомобіль марки «Opel» модель «Vесtrа», д.н.з. [NUMBER] , дата рестрації 27 липня 2005 року, автомобіль марки «AUDI» модель «А6», д.н.з. [NUMBER] , дата реєстраці 11 січня 2019 року, житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинк та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,12 га за адресою: [ADDRESS] :02:006:0036; човен «Казанка 5м3», д.г. КАС-0962 з навісним двигуном 50 к.с., дата реєстрації 14.05.2009, вогнепальну та мисливську зброю після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. Враховуючи викладене, [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою, в якій з урахуванням зміни від 04 грудня 2024 року предмета позову (т. 3, а. с. 185-194), заяви про відмову від частини позовних вимог від 05 грудня 2025 року (т. 6, а. с. 86) та ухвали про закриття провадження у справі в частині цих вимог від 05 грудня 2025 року (т. 6, а. с. 89) просив: -визнати за [PERSON] , право власності у порядку спадкування після смерті його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; -1/2 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ; -1/2 частину човна « [INFO] », реєстраційний номер КАС-0962 К з навісним двигуном 50 к.с.; -1/2 частину вогнепальної та мисливської зброї, а саме: самозарядного пістолета «Форт-12», № [NUMBER] ; У рахунок компенсації відчуженого [PERSON] майна: - стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , відшкодування майнової шкоди (збитків) у рахунок вартості частини відчуженого майна в сумі 1 323 802 гривень 50 копійок; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , відшкодування майнової шкоди (збитків) у рахунок вартості частини відчуженого майна в сумі 330 950 гривень 62 копійки; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , відшкодування майнової шкоди (збитків) у рахунок вартості частини відчуженого майна в сумі 330 950 гривень 62 копійки. Щодо способу захисту цивільних прав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)). Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). Згідно матеріалів справи, досліджених судом безпосередньо в судовому засіданні, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 листопада 2022 року державним нотаріусом Демиденко О.А. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв по право на спадщину за законом, а саме: на автомобіль марки «Opel» модель «Vесtrа», д.н.з. [NUMBER] , дата рестрації 27 липня 2005 року, автомобіль марки «AUDI» модель «А6», д.н.з. [NUMBER] , дата реєстраці 11 січня 2019 року, житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,12 га за адресою: [ADDRESS] :02:006:0036; човен «Казанка 5м3», д.г. КАС-0962 з навісним двигуном 50 к.с., дата реєстрації 14 травня 2009 року, вогнепальну та мисливську зброю після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону України «Про нотаріат». Згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 185/9284/23 (провадження № 61-10253св24) вказано, що: «згідно вимог чинного законодавства нотаріальні дії вчиняються нотаріусами відповідно до наданих їм повноважень та із дотриманням визначеної законом процедури. […] Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судова процедура оскарження має на меті забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) зазначено, що: «обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має бути ефективним, тобто призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Велика Палата Верховного Суду вважає, що закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб. Втім, нотаріальна дія з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів є одномоментною та не має самостійного значення, оскільки завершується виданням свідоцтва. Тому оскарження нотаріальної дії з його видачі не дозволить ефективно захистити та відновити права позивача». Між позивачем та відповідачами існує спір про право на майно, тому належними відповідачами є не нотаріус, а особи, які є спадкоємцями за законом і за заповітом після померлого [PERSON] . Верховний Суд в постанові від 18 квітня 2025 року у праві № 331/2113/23 виснував, що право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб; скасування постанови про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії, за наявності між позивачем та відповідачами спору про право на майно, не дозволить ефективно захистити та відновити права позивача, тому право на оскарження нотаріальної дії не може бути реалізоване позивачем; тому саме у справі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності позивач може захистити своє право на спадкування всього майна. Разом з тим, згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в посанові від 2 січня 2024 року у спраіі № 523/14489/15-ц, втановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у спорі про поділ майна є підставою позову, а не самостійним способом захисту прав подружжя в такому спорі, який підлягає формулюванню як самостійна вимога Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення в таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника. Під час розгляду справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення, тому заявлення окремо вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідними. В постанові від 15 серпня 2024 року у справі № 522/3974/20 Верховний Суд виснував наступне: «визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності є неналежним способом захисту своїх прав з огляду на те, що вирішення судом питання про права померлої особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, суперечить законодавству; обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. За обставин цієї справи належним способом захисту порушеного права позивача є позов про визнання права власності (права на частку у праві спільної власності на спірне майно) в порядку спадкування, і такі вимоги були заявлені позивачем. При розгляді справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування, встановлення належності спірного майна до складу спадщини є передусім питаннями доведення відповідних обставин, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення». Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу за період з 2001 року до [INFO] . Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зокрема, в період з 2001 року по [INFO] . Разом з тим, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлений судом лише з 01 січня 2004 року (після набрання чинності Сімейним кодексом України), оскільки КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу. Спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, вирішувалися згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про власність». В постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 163/754/17 Верховний Суд зазначив, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Відповідно до статті 13 КпШС України права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. У статті 44 КпШС України вказано, що шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Таким чином, суд правильно виходив з того, що норми діючого на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачали можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у зазначений період. Згідно з частиною першою статті 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про власність». Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим судам під час вирішення спору щодо визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності осіб, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання цих осіб у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане ними внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Тільки в разі встановлення цих фактів положення частини першої статті 17 Закону України «Про власність» вважається правильно застосованим. Вказаний висновок узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-135цс13 та від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже на підтвердження своїх вимог про визнання права власності на 1/2 частину спірного майна, позивач має надати докази, з яких можливо б було встановити факт внесення нею певних коштів на будівництво спірного нерухомого майна чи придбання нею будь-яких будівельних матеріалів, необхідних для його будівництва. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог статті 89 ЦПК України, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з безпідставності позовних вимог щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину будинку, оскільки нею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірне нерухоме майно нею та позивачем внаслідок їх спільної праці, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині. Сам факт отримання за позивачем за 1998 рік та за 2000 - 2002 роки заробітної плати у розмірі не може бути доказом участі у будівництві неруомого майна, а покази свідків не можуть підтверджувати обставини участі коштами у будівництві цього нерухомого майна, зокрема розмір цієї участі.». Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 06 квітня 2020 року в справі № 641/7033/18; від 24 січня 2020 року в справі № 546/912/16-ц; від 19 березня 2020 року в справі № 303/2865/17. У справі, що розглядається позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту участі [PERSON] коштами у будівництві та придбанні спірного нерухомого та рухомого майна в період з 2001 по 01 січня 2004 року, покази свідків та договори щодо обтяження нерухомого майнане є достовірними допустимим доказами на підствердження вказаних фактів і обставин. Крім того, доказів придбання, будівництва зазначеного в позовній заяві майна в період з 2001 по 01 січня 2004 року матеріали справи не містять і позивачем суду не надно. Позивачем в позовній заяві останнього не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірне майно було набуте [PERSON] та [PERSON] внаслідок їх спільної праці; сам факт отримання доходу [PERSON] як суб`єктом підприємницької діяльності та заробітної плати, не можуть підтверджувати обставини участі [PERSON] коштами у будівництві нерухомого майна і придбанні іншого спірного майна та, зокрема, розміру цієї участі. Щодо належних допустимих доказів проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 2015 рік. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але, й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Верховний Суд в постанові від 09 жовтня2024 року у справі № 753/11423/22 зазначив, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці, такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач в позовній заяві зазначає, що факт спiльного проживання [PERSON] i [PERSON] з 2001 року, наявнiсть у них спiльного бюджету, спiльного харчування, купiвлi майна для спiльного користування, участь у спiльних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявнiсть iнших обставин, якi засвiдчують реальнiсть сiмейних вiдносин можуть пiдтвердити свідки. Ведення спільного бюджету, понесення витрат в інтересах сім`ї підтверджуються договорами застави рухомого майна, договорами іпотеки з додатковими угодами до них, договорами поруки, копії яких додані до позовної заяви. Крім того, позивачем було надано 10 фотографій, на яких зображені [PERSON] та [PERSON] під час одного їх спільного відпочинку. В постанові від 16 серпня 2019 року у справі №588/350/15 Верховний Суд виснував, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання грошових коштів, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонам склались та мали місце, протягом вказаного в позовній заяві періоду, усталені відносини, які притаманні подружжю. Сам по собі факт періодичного відпочинку не є достатньою підставою для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/4547/16-ц, від 24 серпня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц). Показання свідків та спільні фотографії не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання. Вказаний правовий висновок міститься в посанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц. Крім того, згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, сам по собі факт проживання чоловіка і жінки не є достатнім доказом перебування у фактичних шлюбних відносинах. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу». Фотографії, на яких зображені [PERSON] та [PERSON] під час одного їх спільного відпочинку, додані позивачем до позовної заяви, а також копії паспортів з відмітками про перетин Державного кордону України, якими позивач підтверджує факт спільного відпочинку [PERSON] та [PERSON] в [PERSON] у 2008 році, та покази свідків, надані в судовому засіданні, не можуть свідчити про факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без державної реєстрації в період з 2001 по 2015 роки та не можуть бути визначальними у вирішенні даного питання. Покази свідків. Позивач та відповідач звернулись до суду з клопотаннями про виклик свідків в судове засідання, які були допитані безпосередньо в судовому засіданні. Свідки, про допит яких заявив позивач, надали наступні покази: В судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] повідомив наступне: з [PERSON] був знайомий раніше, пізніше познайомився з [PERSON] , чи перебували офіційно у шлюбі, не знає, але, відносини між ними були добрі; звичайні відносини, інколи сварились, інколи спілкувались; вважав їх подружжям; зустрічались час від часу на свята в 2013 - 2014 роках; у 2017 році відпочивали разом в Словенії; у [PERSON] був «Опель» сірого кольору. На запитання представника відповідача відповів, що йому було відомо про народження доньки у [PERSON] від іншої жінки. Про працевлаштування [PERSON] йому не відомо. На запитання відповідача [PERSON] , чи бачив свідок його, відповів, що не бачив і не знає, але, він ззовні схожий на [PERSON] . При цьому відповідач [PERSON] повідомив свідку, що він є сином [PERSON] і що він також ніколи не бачив свідка, тому критично відноситься до показів останнього щодо його обізнаності про родинні зв`язки [PERSON] та інші обставини життя останнього. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] повідомила, що в період з 2006 по 2008 роки вона зустрічалась з позивачем [PERSON] , який є сином [PERSON] , тому спілкувалась в цей період з [PERSON] та [PERSON] ; свідок з [PERSON] іноді ходили до них у гості у квартиру по [ADDRESS] вечеряти; [PERSON] приїздив до [PERSON] на своєму автомобілі «Москвич» бежевого кольору, привозив продукти; чи були вони офіційно одружені, їй не відомо. На запитання представника відповідача, чи відомо їй про народження у [PERSON] доньки, відповідала, що про народження доньки їй не відомо, [PERSON] їй про ці обставини не повідомляв. На запитання відповідача [PERSON] , чи знає його свідок, відповіла, що його не знає, також в судовому засіданні не впізнала доньку та сина [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] , повідомила, що їх не знає. Повідомила, що лише в судовому засіданні безпосередньо від [PERSON] та [PERSON] свідок дізналась, що присутні в цьому ж судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON] . В судовому засідання допитана як свідок [PERSON] повідомила, що знайома з [PERSON] приблизно з 1993 року, проживала, як і остання, в селі Свидівок. [PERSON] також проживав у селі Свидівок в будинку, який пізніше продав та переїхав в Черкаси, але, з ним свідок не була знайома. У 2000 році вона дізналась від [PERSON] про якісь стосунки з [PERSON] . Після 2003 року [PERSON] та [PERSON] почали приїжджати до свідка на свята. Проживали в квартирі на [ADDRESS] в квартирі [PERSON] , свідок була у них в гостях. У 2015 році [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Відносини між ними бути теплі. На запитання представника позивача про обізнаність свідка про рід занять [PERSON] повідомила, що зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] була фінансово забезпечена, мала у власності три квартири; разом з [PERSON] вони будували ринок; квартири [PERSON] були передані в іпотеку. Приблизно у 2007 році [PERSON] двічі особисто брала у свідка грошові кошти у позику для власних потреб, коли її син [PERSON] навчався. [PERSON] казав, що хоче побудувати будинок навпроти ринку для ведення господарськох діяльності та хату по [ADDRESS] як житло. На запитання представника позивача свідок відповіла, що їй не відомо, де працювала [PERSON] та чим займалась, зі слів [PERSON] свідок зробила висновок, що діяльність останньої була пов`язана з бухгалтерією; їй було відомо від [PERSON] про іншу сім`ю, про факт народження дитини у [PERSON] від особи, яка працювала у останнього на роботі на посаді прибиральниці. На запитання відповідача [PERSON] в судовому засіданні, чи відомо свідкові про сина [PERSON] , свідок повідомила, що про сина [PERSON] їй нічого не відомо; в судовому засіданні [PERSON] , який є сином [PERSON] , свідок не впізнала і не змогла ідентифікувати як сина [PERSON] . На запитання відповідача [PERSON] , чи відомо свідкові, що [PERSON] працювала на підприємстві у [PERSON] на посаді заступника директора і отримувала заробітну плату як найманий працівник, свідок відповідала, що їй про ці обставини нічого не відомо. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] , повідомила, що з [PERSON] вона познайомилась приблизно у 1997-1998 роках; з [PERSON] познайомилась у 2003 році, коли «батьки її відправили до нього на день народження». На запитання представника позивача чи відомо свідкові чи проживали [PERSON] та [PERSON] разом і в який період часу, відповіла, що про це не питала, їй було близько 18 років, і вона не замислювалась над цим питанням. Повідомила, що приходила до [PERSON] на базар, що він їй допоміг продати бройлери. Крім того, на запитання представника відповідача, свідок повідомила, що вона є донькою [PERSON] , яка також була допитана в цьому судовому засіданні як свідок; пояснила, що [PERSON] та [PERSON] приїздили в гості до її матері, а свідок просто спостерігала все як її донька. В судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] повідомив, що він є двоюрідним братом [PERSON] , у 1999 році остання повідомила йому що познайомилась з [PERSON] . Спочатку жили в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , потім [PERSON] свою квартиру продав. Про факт продажу [PERSON] своєї квартири свідку відомо від [PERSON] і вони переїхали на кооперативну квартиру [PERSON] . Пізніше ці квартири були передані в іпотеку. Вони проживали приблизно у 2007 2008 роках на території ринку в недобудованому будинку, який будувався не як житловий будинок. В цьому будинку вони проживали на момент смерті. Останній раз свідок був у цьому будинку у 2017 році. Цей будинок до цього час не добудований. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований у 2015 році. Вона займалась фінансово господарською діяльністю, а він «крутився» на « [PERSON] ». [PERSON] хвилювалась, коли [PERSON] хворів. Йому відомо йому про доньку [PERSON] ; бачив в магазині [PERSON] з донькою; вона зі своєю мамою мешкали за кордоном, в Україні були наїздами; [PERSON] виховував цю доньку. Свідок також повідомив, що в 2016 році йому [PERSON] та [PERSON] йому допомагали фінансово, оскіьки він тимчасово не працював, брав в позику у них кошти. Разом з тим, на запитання представника відповідача щодо проживання [PERSON] та [PERSON] свідок надавав суперечливі взаємовиключні покази щодо періодів та місць проживання, постійно їх змінював. На запитання відповідача [PERSON] , який заперечив щодо правдивості наданих ним показів в судовому засіданні, оскільки [PERSON] проживав на причалі та на вулиці Ст. лейтенанта [PERSON] разом з [PERSON] та їх донькою [PERSON] , а не зі [PERSON] , при цьому також зазначив, що свідок є хрещеним батьком доньки [PERSON] [PERSON] і під час хрещення свідок бачив [PERSON] разом з її матір`ю [PERSON] , свідок заперечив та зазначив, що матір [PERSON] ніколи не бачив, бачив один раз біля церкви вже після смерті [PERSON] . На запитання представника відповідача, чи відомо свідкові, що [PERSON] працювала на ПП «Пушинка» на посаді заступника директора, відповів, що йому про ці обставини нічого не відомо. На запитання представника відповідача, чи відомо щось свідкові про придбання [PERSON] та [PERSON] спільного майна, відповів, що нічого не відомо. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] повідомила, що з [PERSON] знайома приблизно з 1998-1999 років, [PERSON] була її подругою. З [PERSON] знайома приблизно з 2000 року. В квартирі на [PERSON] (після перейменування «вулиця [PERSON] ») проживали приблизно у 2000-2001 роках, свідок бувала там. [PERSON] їздив на автообілі марки «Москвич». На запитання представника позивача, чи відомо свідкові щось про квартиру на [ADDRESS] , відповіла, що не відомо. В будинок на ринку [PERSON] та [PERSON] переїхали приблизно у 2014-2015 роках. Свідок спілкувалась з [PERSON] та [PERSON] , разом їздили відпочивати. [PERSON] та [PERSON] проживали разом, потім зареєстрували шлюб. Свідок була на причалі приблизно у 2015 році. [PERSON] доглядала за [PERSON] , коли той потрапив у реанімацію, у нього виявили цукровий діабет, але, зазначила, що не пам`ятає, коли це відбувалось, в який період, до чи після реєстрації шлюбу. У 2017 році на весіллі сина [PERSON] вони були разом. Повідомила, що разом їздили на [PERSON] ярмарок приблизно у 2013 році. На запитання представника позивача, чи відомо щось свідку про доньку [PERSON] повідомила, що відомо, вперше її побачила приблизно у 2015-2016 роках у будинку після переїзду [PERSON] і [PERSON] , у цьому будинку неодноразово разом відпочивали в подальшому. [PERSON] доньку дуже любив. На запитання представника позивача щодо обізнаності свідка про джерело доходів [PERSON] , відповіла, що коли свідок познайомилась зі [PERSON] , у останьої був бізнес торгівля жіночою білизною. Коли [PERSON] познайомилась із [PERSON] , всі знали, що останній був бізнесменом, але чим саме останній займався, свідку не відомо. На запитання представника позивача щодо придбання [PERSON] та [PERSON] спільного майна повідомила, що їй відомо про придбання будинку у Словенії; коли придбали, не пам`ятає, але, повідомила, що там поблизу проживав рідний брат свідка, свідок зі своїм чоловіком їздили у гості у 2017 році. На запитання представника відповідача свідок відповіла, що їй невідомо, чи передавала [PERSON] майно в заставу, лише про це «чула щось в компанії». Також, на запитання представника відповідача, чи відомо свідкові щось про ПП «Пушинка» та той факт, що [PERSON] працювала у вказаному підприємстві на посаді заступника директора, відповіла, що про ці обставини їй нічого не відомо. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] повідомила, що була сусідкою [PERSON] , проживає по [ADDRESS] . У 2002 році свідок повернулась з Італії. В той час [PERSON] була її сусідкою, а [PERSON] ще не було. Він з`явився приблизно через 2-3 роки. Вони жили в квартирі по [ADDRESS] ») приблизно до літа 2015 року (про це зазначила свідок у довідці). Між ними були гарні відносини. Він приїздив до неї на автомобілі «Москвич» зеленого кольору. Чи перебували у зареєстрованому шлюбі, свідку не відомо; часто разом приїжджали. Після її переїзду в квартирі жив син [PERSON] . На запитання представника відповідача свідок повідомила, що дітей [PERSON] не знає, про придбання спільного майна [PERSON] і [PERSON] їй нічого не відомо, про джерело доходів [PERSON] свідку не відомо; де і ким працювала [PERSON] , свідку не відомо; [PERSON] казала свідку, що будували будинок; свідок до [PERSON] заходила та спілкувалась як сусідка приблизно раз на рік; про доходи [PERSON] свідку не відомо; про доходи [PERSON] свідку не відомо. [PERSON] проживав в будинку без реєстрації; свідок з 2016 року є головою кооперативу. Саме нею складались довідки, які наявні в матеіралах справи, разом з тим зазначила, що у датах помилка, складала довідку на підставі акту опитування сусідів. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] повідомила, що була сусідкою [PERSON] , проживала з нею в одному під`їзді в будинку по [ADDRESS] ; спілкувались як сусіди, була в квартирі у [PERSON] рази два після того, як з`явився [PERSON] приблизно у 2004 році. З [PERSON] свідок не спілкувалась. Бачила, як [PERSON] зі [PERSON] йшов з магазину, заносив сумки; бачила, як заходили і виходили з під`їзду. [PERSON] ставив «Москвич» під вікнами, через що з ним неодноразово сварились. [PERSON] показала свідку плитку, сказала, що затіяли ремонт, в цей час в квартирі вона була одна. На запитання представника відповідача повідомила, що про ринок їй нічого не відомо, про знайомих, свята, святкування також нічого не відомо, про те, що їздили відпочивати, свідок чула від [PERSON] ; зі слів [PERSON] , остання працювала на ринку бухгалтером; де і ким працював [PERSON] , чим займався, свідку не відомо нічого; про придбання майна, будинки, нерухомість тощо свідку нічого не відомо; про придбання майна [PERSON] та [PERSON] свідку нічого не відомо. На запитання позивача свідок відповіла, що особисто з [PERSON] не спілкувалась. Бачила як заносили продукти, при цьому [PERSON] заносив продукти і уходив. Чи це було постійно, свідок відповіла, що не знає. На запитання представника відповідача свідок відповіла, що дітей [PERSON] не знає; повідомила, що [PERSON] користувався автомобілем «Москвич» грязно-зеленого кольору. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] повідомила, що вона була сусідкою [PERSON] , проживає в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] знає приблизно з 2000 року, [PERSON] став проживати приблизно з 2004 року. Свідок повідомила, що з [PERSON] вона не знайома; в квартирі у [PERSON] не була жодного разу; про придбання майна [PERSON] та [PERSON] свідку нічого не відомо. В квартирі вони прожили приблизно до 2015 року. [PERSON] користувався автомобілем «Москвич» жовтого кольору. На запитання представника відповідача, з чого свідок зробила висновок, що проживали разом, відповіла, що бачила їх разом, було чути, що в квартирі ходить не одна людина. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] знає приблизно з 1995 року, раніше, ніж [PERSON] . Він був фізичною особою - підприємцем, торгував на ринку шапками. Через кілька років свідка її знайома познайомила зі [PERSON] . Свідок, [PERSON] , [PERSON] разом товаришували, разом виїжджали на природу, їздили відпочивати в Єгипет приблизно у 2008 році. [PERSON] «бігала» з документами щодо ринку. Свідок неодноразово бувала в квартирі у [PERSON] . На запитання представника позивача, коли [PERSON] і [PERSON] почали жити разом, оскільки свідок повідомляла, що «вони всі гарно дружили», зокрема свідок з [PERSON] з 1995 року, свідок відповіла, розписались в 2015 році і почали жити разом. Жили в квартирі на [PERSON] (після перейменування «вул. Максима Залізняка») з 2000 року. У них був автомобіль «Москвич» грязно зеленого кольору. На поминках [PERSON] плакав, казав, що це єдина жінка, яка про нього піклувалась, якби все повернути, все було б інакше. [PERSON] переживала що у [PERSON] був роман, з`явилась донька. [PERSON] працювала заступником у [PERSON] . [PERSON] до [PERSON] дуже гарно відносився. На запитання позивача, чи один раз [PERSON] їздила відпочивати разом з [PERSON] , свідок повідомила, що вони разом їздили на дачу, і на природу. На запитання представника відповідача свідок повідомила, що в [PERSON] у 2008 році [PERSON] сказав, що склав заповіт. Також свідок повідомила, що знає від [PERSON] , що остання передала в заставу та іпотеку авто і дві квартири; за яким цільовим призначенням були витрачені кредитні грошові кошти за кредитним договорами, в забезпечення виконання умов яких було передане це майно, і ким саме, відповіла, що їй про ці обставини не відомо. В будинку у [PERSON] свідок не була, за які грошові кошти він був побудований, свідку не відомо. Аналізуючи покази свідків позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є подругами, родичами або сусідами [PERSON] , останні підтвердили наявність між [PERSON] та [PERSON] близьких стосунків, їх спільний відпочинок, спільну присутність на святкуванні свят. Разом з тим, покази вказаних свідків носять узагальнений характер та стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання вказаних осіб. В судовому засіданні були присутні діти [PERSON] : донька ( [PERSON] ) та син ( [PERSON] ), які є відповідачами у справі. Разом з тим, жоден із свідків позивача, які стверджували про наявність у них близьких та родинних відносин, їх обізнаність в сімейному житті та родинних зв`язках [PERSON] , крім [PERSON] , на запитання сина [PERSON] в судовому засіданні не зміг його впізнати, підтвердили, що з дітьми [PERSON] вони не знайомі та не зустрічались, про їх існування свідкам не відомо. При цьому відповідач [PERSON] в судовому засіданні повідомив свідкам, що він є сином [PERSON] і що він їх також ніколи не бачив ні на родинних святах, ні в будь-який інший час, а тому критично відноситься до їх показів щодо їх обізнаності про родинні зв`язки [PERSON] та інші обставини життя останнього. При цьому [PERSON] на запитання позивача підтвердив існування між ним та його батьком родинних близьких стосунків до смерті останнього. Крім того, в судовому засіданні допитані як свідки сусідки [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили, що про придбання спільного майна [PERSON] і [PERSON] їм нічого не відомо, про джерело доходів [PERSON] свідкам не відомо; де і ким працювала [PERSON] , свідкам не відомо. Разом з тим, зазначили різні періоди, в які вони бачили [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Крім того, всі ці свідки повідомили, що [PERSON] користувався весь період автомобілем «Москвич», при цьому навали різні кольори автомобіля. Разом з тим, згідно матеріалів справи, досліджених судом безпосередньо, [PERSON] користувався автомобілями марки «Опель» та «Ауді». Доказів користування [PERSON] автомобілем марки «Москвич» в тому числі весь період протягом 2001-2015 років, матеріали справи не містять. Також вказані свідки повідомили в судовому засіданні, що не перебували у дружніх відносинах з [PERSON] та/або [PERSON] , підкреслили, що перебували з [PERSON] у сусідських відносинах. Свідок [PERSON] та її донька [PERSON] в судовому засіданні повідомили, про проживають в селі Свидівок Черкаського району, в якому раніше також проживала [PERSON] , час від часу їздили один до одного в гості; про обставини життя [PERSON] та її відносини з [PERSON] їм відомо з її слів. Допитані в судовому засіданнісвідки позивача повідомили, що їм не відомо про придбання спільного майна [PERSON] і [PERSON] , участь [PERSON] у придбанні майна, зокрема, вказаного у позовній заяві. Разом з тим, допитані в судовому засіданні свідки відповідача [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали протилежні покази наявності у [PERSON] відносин, притаманних подружжю; категорично заперечили проти доводів позивача про постійне проживання [PERSON] з [PERSON] ; участь [PERSON] у придбанні спільного майна, спільних витратах тощо; зазначали, що [PERSON] не приймала участі у спільних витратах на придбання спльного майна з [PERSON] ; повідомили, що [PERSON] була найманим працівником на ПП «Пушинка», з 2002 року працювала на ПП «Пушинка» на посадах заступника директора, а пізніше помічника, і отримувала заробітну плату як працівник ПП «Пушинка», директором і засновником якого був [PERSON] . Так, свідки, про допит яких заявила відповідач [PERSON] , надали наступні покази: В судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] , повідомив, що він разом вчився з [PERSON] , знайомий із студентських років близько 50 років; навчались у одному інституті. Черрез спільних знайомих, почали тісніше спілкуватись приблизно з 2000-2001 року, у свідка з [PERSON] були «банні» відносини, в основному чоловічі компанії. На запитання представника відповідача, що [PERSON] казав про свою сім`ю, сімейні відносини, можливо, про те, що він проживав з кимось, свідок відповів, що [PERSON] був «специфічною людиною, сім`я його тяготила. Він любив жінок і вони його любили. Відносини були завжди не постійні». Повідомив, що з того часу, як [PERSON] почав будувати ринок, а свідок будував на іншому ринку «Привокзальному», свідок з [PERSON] почали дуже часто спілкувались між собою і з компаньйоном [PERSON] [PERSON] , мінімум 2-3 рази на тиждень. На запитання представника відповідача, чи свідок працював з [PERSON] , останній відповів, що [PERSON] запросив його до себе заступником директора у 2009 році, на що свідок погодився і перейшов до нього, з того часу весь час свідок був з [PERSON] до його смерті і ді цього часу свідок працює на ПП «Пушинка». Між ними були тісні відносини, вони постійно радились один з одним. На запитання представника відповідача відповів, що єдиним компаньйоном [PERSON] при будівництві ринку був [PERSON] . [PERSON] він знав, оскільки і свідок, і [PERSON] були заступниками директора з різними посадовими обов`язками. [PERSON] нікого не підпускав до грошових та будівельних питань. На запитання представника відповідача щодо джерел походження грошових коштів на будівнитцтво, свідок повідомив, що фінансував будівництво [PERSON] . [PERSON] нічого не давала на будівництво. Щодо іншого майна повідомив, що він чув, що десь у Словенії щось купили, але, хто, що і за які кошти, йому не відомо. Щодо будівництва причалу, повідомив, що будівнитво здійснювалось силами ПП « [PERSON] », на будівництві працювали будівельники і техніка ПП «Пушинка». Повідомив, що [PERSON] жив на причалі майже постійно, особливо влітку. До нього приїжджали [PERSON] кілька разів, мама [PERSON] - [PERSON] з донькою також приїжджали і не тільки ці жінки. На запитання відповідача [PERSON] , хто купив у [PERSON] автомобіль «Опель» і хто передавав грошові кошти, свідок відповів, що авто купив зять, і грошові кошти за автомобіль він передав [PERSON] . [PERSON] просто так нічого нікому не дарував. [PERSON] робив ремонт будинку, в якому проживали [PERSON] та їхня спільна донька [PERSON] ; [PERSON] постійно допомагав тій родині, багато допомагав, багато допомагав матеріально, утримував ту сім`ю; залишався у них ночувати, жити; свідок також туди їздив, возив за вказівкою [PERSON] будівельників робити ремонт у тому будинку. Свідок повідомив, що також позичав грошові кошти [PERSON] . Щодо сімейного життя [PERSON] свідок повідомив, що [PERSON] не мав постійних сімейних стосунків, ні з ким постійно не проживав, мав стосунки зі своєю лікаркою-стоматологом, їй також будував стоматологічний кабінет, робив ремонти; допомагав; до [PERSON] свідок також возив будівельників робити їй ремонт в квартирі; також робив ремонт і іншим жінкам. В будинку на ринку проживав один, періодично проживали і [PERSON] , і [PERSON] , й інші жінки. [PERSON] казав, що він вільна людина; сімейні відносини його тяготили, він ні з ким сім`єю не проживав. У 2009 році [PERSON] проживав у пані [PERSON] на квартирі, куди неодноразово запрошував свідка. Пізніше, приблизно з 2011 року почав проживати з [PERSON] , але не постійно, в цей час він проживав постійно у будинку на території ринку, в якому періодично проживали і [PERSON] , і [PERSON] і інші жінки. [PERSON] в цьому будинку постійно проживав в період його будівництва в зв`язку з необхідністю здіснення контролю за будівництвом; обладнав собі одну кімнату у ньому і там жив постійно. Про те, що [PERSON] і [PERSON] зарестрували шлюб у 2015 році свідок дізнався від [PERSON] після її смерті. [PERSON] розповідаючи, про рестрацію шлюбу із [PERSON] , сказав свідку: «Я зробив помилку». На запитання позивача, де свідок працював до 2009 року, останій повідомив що на ринку «Привокзальний». Також повідомив. Що у [PERSON] техніка була на підприємстві своя, і свідок також надавав йому техніку, допомагав. [PERSON] вже працювала на підприємстві, коли свідок прийшов на роботу в ПП «Пушинка»; зі [PERSON] конфліктних ситуацій у свідка не було; повідомив, що не був в квартирі у [PERSON] , лише привозив будівельників з ПП «Пушинка» робити ремонт в її квартирі. Також свідок на запитання позивача відповів, що його [PERSON] запрошував на сімейні свята, зокрема на 60-річчя [PERSON] ; до [PERSON] на свята остання запрошувала свідка, коли святкування відбувалось в офісі. На запитання позивача про святкування в будинку, на якому також був присутній і позивач особисто, свідок повідомив, що можливо на якесь святкування був запрошений також і позивач, оскільки на таких святкуваннях було завжди багато людей, можливо там був і позивач. Коли будинок на ринку будувався, [PERSON] проживав у ньому один, але його донька [PERSON] часто бувала там. Повідомив, що [PERSON] позичав грошові кошти у « [PERSON] », про це свідок знав від [PERSON] і [PERSON] також особисто часто казав свідку, що [PERSON] йому сильно допоміг. На запитання відповідача [PERSON] про роботи, які виконувались в будинку у [PERSON] , свідок відповів, що робили котел, заливку підлоги, перекривали дах у будинку, в якому проживали [PERSON] , її мати та спільна [PERSON] та [PERSON] донька [PERSON] . В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] є сусідом по причалу, чоловік свідка знає його з 2001 року. Свідок знає [PERSON] трохи пізніше. [PERSON] свідок також бачила на причалі. Коли побудували будинок на причалі, стали частіше спілкуватись. На запитання представника відповідача, хто будував будинок на причалі, свідок відповіла, що будували чоловік свідка та [PERSON] приблизно у 2005-2007 роках. Свідок фактично проживала на причалі. [PERSON] бачила постійно. Перший час він постійно жив на причалі в будинку. Інколи [PERSON] привозив [PERSON] , вона прибирала в будинку і він її відвозив. Чоловік свідка казав, що думав, що це прибиральниця. Коли на причалі збирались компанії, [PERSON] був сам. Він привозив дівчат. Інколи свідок з її чоловіком йшли з будинку, щоб не заважати. [PERSON] любив дівчат. [PERSON] кілька разів також приїжджала зі своїми подругами. Зазначила, що [PERSON] ні з ким не жив, постійно жив сам в будинку на причалі. Може, на пару днів взимку міг поїхати додому. [PERSON] казав свідку, що у нього народилась дитина. Потім дитина та її мама неодноразово приїжджали в гості в цей будинок на причалі. На запитання позивача свідок повідомила, що будинок продав [PERSON] , про що свідок та її чоловік дізнались вже після його продажу; повідомила, що позивача не знає; [PERSON] бачила кілька разів, вона приїжджала прибирати в будинку. Зазначила, що [PERSON] проживав в будинку постійно приблизно з 2005 року, проживав в ньому сам приблизно 7-10 років. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] , повідомила, що є подругою доньки [PERSON] - [PERSON] . Свідок продавала причал за довіреністю і познайомилась з [PERSON] в 2008 році. Коли [PERSON] побудував причал, то свідок з ним спілкувалась часто. Він свідка привозив на причал особисто. [PERSON] свідок бачила пару раз. Свідок з чоловіком, [PERSON] та [PERSON] разом вчотирьох літали на відпочинок до [PERSON] . Свідок також знала їх спільного товариша [PERSON] (він вже помер); святкували на причали день народження свідок з чоловіком, [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . У [PERSON] з [PERSON] боли робочі відносини. Свідок, коли приходила на роботу до [PERSON] та [PERSON] , бачила [PERSON] , тому зробила висновок, що вона там працювала. [PERSON] також там працювала. [PERSON] познайомив свідка зі своєю донькою [PERSON] ; повідомив, що це його донька від молодої дівчини, сказав, що у нього є дівчина молода. На запитання представника позивача відповіла, що бачила на причалі [PERSON] , яку останній представиви свідку «це [PERSON] », як представляв свідку і всіх інших присутніх. На запитання позивача, свідок відповіла, що свідок його бачила, оскільки їй його представили, сказали, що «це [PERSON] , [PERSON] син», тоді в будинку було багато людей. Також повідомила, що на причалі свідок бачила [PERSON] пару разів. До [PERSON] свідок зі своїм чоловіком, [PERSON] та [PERSON] вчотирьох їздили приблизно у 2014 році. Також свідок повідомила, що у неї не складалось враження, що [PERSON] - сімейна людина. На запитання відповідача [PERSON] свідок повідомила, що доньку [PERSON] свідок бачила неодноразово, [PERSON] постійно був з донькою. [PERSON] у будинку з донькою [PERSON] . Мати доньки свідок в будинку не бачила. Також свідок пояснила, що їй ніколи не розповідали ні про [PERSON] , ні про маму доньки [PERSON] Марії Ауріку Бівол. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] , повідомила, що вона є покупцем будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . Підтвердила, що наявні в матеріалах справи договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки це саме ті договори, які укладались між нею та продавцем, і саме ті суми, які зазначені в цих договорах, і були фактично сплачені нею, як покупцем. Після придбання будинку свідок поставила котел, батареї опалення, забор, ворота, побудувала гараж, виконала внутрішні оздоблювальні роботи оскільки будинок був придбаний у стані, не придатному для життя. На запитання позивача, чи реальна ціна будинку була зазначена в цих договорах купівлі - продажу, свідок повідомила, що так; також повідомила, що в будинку до його купівлі свідком, відбулась крадіжка. В судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] свідок знала з 1987 року і до його смерті, він є батьком її чоловіка. Він працював на ринку, спочатку у нього були торгівельні «точки» на ринку, потім він побудував свій ринок. У свідка та її чоловіка з [PERSON] були гарні відносини, як у батька з дітьми. Він розвивав цей бізнес (ринок). Він це робив сам; йому допомагали [PERSON] і ще якийсь прораб. Він любив хвалитись тим, що робив. Показував креслення, пропонував магазини. Він брав кредити. Мав доходи. Навіть свідку пропонував продати квартиру, вкласти грошові кошти в будівництво магазину на ринку, але, свідок відмовилась. У [PERSON] були інвестори - фізичні особи, які вкладали кошти в будівництво магазинів в майбутньому для себе на ринку. Коли [PERSON] будував будинок на ринку, побудувавши 1,2 поверх, він постійно там влаштовував застілля, зокрема на свята, на які запрошував багатьох людей, весь персонал. На запитання представника відповідача, чи знає свідок [PERSON] , свідок підтвердила, що знає, повідомила, що [PERSON] працювала на підприємстві заступником директора, вирішувала паперові моменти; відносини у [PERSON] з [PERSON] були суто ділові. Він завжди мав багато жінок «сьогодні одна, завтра інша». Просив свідка з чоловіком часто відвезти то одну, то іншу. Також зазначила, що причал [PERSON] купив для себе, для дітей, донька [PERSON] допомогла з землею. Він сам робив благоустрій на причалі, діти допомагали. Запрошував в гості на рибалку, свідок з чоловіком та сином [PERSON] (онуком [PERSON] ) приїзжджали часто; [PERSON] катав онука на човні. На запитання представника відповідача щодо місця проживання [PERSON] , свідок відповіла, що [PERSON] весь час винаймав квартири, потім проживав у адмінбудівлі. До морозів [PERSON] жив на причалі або сам, або з різними дівчатами. Потім у [PERSON] з`явилась донька [PERSON] . Він все робив, щоб дитині було комфортно. Свідок також повідомила що знає матір дитини [PERSON] ; коли остання з`явилась у житті [PERSON] , свідок точно не пам`ятає. У [PERSON] з [PERSON] були гарні відносини, у них народилась дитина. Разом вони не жили; [PERSON] відпочивав вдома у [PERSON] , міг після роботи до неї приїхати і відпочивати, залишався періодично на ніч чи на деякий час; зазначила, що [PERSON] і [PERSON] разом проводили час. Свою доньку - [PERSON] любив, дбав по неї, про її житло щоб їй та її матері було комфортно, допомагав, утримував матеріально. Повідомила, що [PERSON] не сім`янин, він любив себе, дітей, онуків. Біля нього завжди було багато дівчат. [PERSON] не жив сім`єю ні з ким. Все життя «гуляв», ні з ким не жив. Він був хазяйновитий, допомагав, але сім`янином не був, нажаль. На причалі [PERSON] жив або сам, або з різними дівчатами. В будинку на причалі була обладнана кімната для його доньки [PERSON] . Свідок повідомила, що часто бувала на причалі. Інколи там була і [PERSON] , як бували й і інші жінки. [PERSON] і [PERSON] разом працювали. Він міг інколи її запросити, а міг і не запросити, по різному. Він завжди казав , що все робить для доньки і сина, для онуків. Потім з`явилась ще одна донька. Він ніколи нікому нічого не жалів. Хвалився завжди тим, що він купував і що робив, казав що він придбав, що він будує будинок. На запитання представника відповідача, чи була сім`я у [PERSON] , свідок відповіла, що не було, він ніколи не представляв нікого ні свідку, ні своїм дітям як дружину. [PERSON] як дружину, як сім`ю, дітям [PERSON] ніколи не представляв. [PERSON] жив сам; сім`ї не було. На запитання представника відповідача, на які кошти [PERSON] будував ринок, свідок відповіла що у нього були доходи. Також на запитання представника відповідача, чи давала [PERSON] грошові кошти на ринок, відповіла, що про це [PERSON] нічого не казав. Зазначила, що у [PERSON] не було грошових коштів, щоб допомагати. Щодо шлюбу [PERSON] та [PERSON] свідок повідомила, що одружуватись [PERSON] не хотів, розумів наслідки, оскільки був уже неодноразово розлучений. Також повідомила, що в будівництві ринку [PERSON] дуже допомагав [PERSON] , [PERSON] його дуже поважав. [PERSON] брав кредити, завжди казав, що йому треба гасити кредити. На запитання представника відповідача, чи була свідок коли-небудь у гостях у [PERSON] , свідок повідомила, що ніколи не була. Свідок повідомила, що також допомагала на ринку. [PERSON] також працювала на ринку помічником, працювала з паперами. Також на запитання позивача, чи жив [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] , свідок відповіла «Ні. Не казав нічого. Не представляв нам (дітям) її». На запитання представника позивача свідок повідомила, що проживала з сином [PERSON] - [PERSON] з 1998 році в зареєстрованому шлюбі, шлюб розірваний в 2024 році. Зазначила, що до смерті [PERSON] свідок та її чоловік (син [PERSON] ) підтримували родинні стосунки, [PERSON] завжди допомагав своєму батькові, був з ним в контакті. Враховуючи викладене, покази свідків, наданих останніми в судовому засіданні, є суперечливими та не містять відомостец про участь [PERSON] у придбанні спільного майна з [PERSON] , участь останньої у спільних витратах, придбання майна в інтересах сім`ї, наявність спільного бюджету. Крім того, згідно правового висновку Веровного Суду в постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/19, показання свідків та спільні фотографії не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання. Сам по собі факт перебування з позивачем у близьких стосунках чоловіка та жінки не може свідчити, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане одним із них майно є їх спільною сумісною власністю. Для підтвердження вказаних обставин необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності у сторін бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові. Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17. Позивач в позовній заяві стверджує, що [PERSON] та [PERSON] з липня 2001 року проживали однією сім`єю як чоловік і дружина, але не перебували у шлюбі між собою. Разом з тим, згідно матеріалів справи, [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30 січня 2018 року (повторно) Придніпровським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. У свідоцтві про народження батьками дитини вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2023 року у справі №712/10723/21, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, позов [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Черкаської міської ради, [PERSON] про встановлення факту батьківства задоволено; встановлено факт, що померлий [INFO] [PERSON] [INFO] , уродженець міста Дубно Рівненської області, є батьком [PERSON] [INFO] ; внесено зміни до актового запису про народження №666 від 24 червня 2009 року, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції відносно [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкасивід 30 травня 2023 року у справі №712/10723/21 встановлений факт існування близьких відносини між [PERSON] і [PERSON] як у період з 2005 року і до народження [PERSON] у 2009 році, та після її народження. Судом встановлено, що [PERSON] піклувався про [PERSON] та їхню спільну доньку - [PERSON] , забезпечував повністю їх фінансово, допомагав робити ремонт житла, в якому вони проживали, проводив з ними спільний відпочинок, піклувався про них,утримував їх матеріально, надав [PERSON] власну банківську картку, емітовану АТ КБ «Приватбанк», якою [PERSON] та їхня спільна донька [PERSON] постійно користувалась в тому числі в період їхнього проживання за кордоном у Республіці Кіпр, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк». Вказані обставини підтверджуються показами свідків, які були допитані в ході розгляду справи №712/10723/21, які надали покази, що [PERSON] майже щодня бував у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , забезпечував її та її матір, робив ремонт в будівлі, зробив дах, поставив забор тощо. Також, зі слів свідків, після того як [PERSON] переїхав проживати в будівлю на території ринку по вул. Бидгощській, він забрав доньку [PERSON] проживати до себе. Періодично у вказаній будівлі проживала і мама [PERSON] [PERSON] . Таким чином, покази свідків, додані до позовної заяви фотоматеріали та копії [PERSON] та [PERSON] про перетин Державного кордону України на підтвердження спільного відпочинку останніх, підтверджують лише наявність між [PERSON] та [PERSON] близьких стосунків тане є достатніми доказами факту спільного сумісного проживання останніх як подружжя протягом вказаного в позовній заяві періоду часу без рестрації шлюбу і не підтверджують наявності у останніх відносин, притаманних подружжю. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, «Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем протягом 2012 2014 років коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені 74 СК України вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності». Щодо внесення грошових коштів на придбання чи будівництво майна, про яке йдеться в позовній заяві, участі у спільних витратах на його прибдання, ремонт, утримання. У Соснівському районному суді м. Черкаси розглядається цивільна справа № 712/5050/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне підприємство «Пушинка», [PERSON] , в якій позивач просить: - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] частку учасника (засновника) в статутному капіталі, активів підприємства, корпоративних прав на Приватне підприємство «Пушинка», код ЄДРПОУ 14201156; - стягнути з відповідачів на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частини вартості частки учасника (засновника) в статутному капіталі,активів підприємства, корпоративних прав Приватного підприємства «Пушинка» в розмірі 16 699 828 гривень 92 копійки. В обґрунтування заявлених позовних вимог у справі № 712/5050/23, як і у справі № 712/1731/23, [PERSON] посилається, зокрема, на: -договір поруки від 31 травня 2006 року, укладений між [PERSON] та АКБ «Імексбанк», з додатковою угодою №1 від 24 квітня 2007 року та додатковою угодою №2 від 25 липня 2007 року; -договір іпотеки від 05 червня 2006 року, укладений між АКБ «Імексбанк» та [PERSON] ,яка діє від імені [PERSON] ; -договір іпотеки від 05 червня 2006 року, укладений між АКБ «Імексбанк» та [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] ; -договір поруки від 24 квітня 2007 року, укладений між АКБ «Імексбанк» та [PERSON] ; -договір застави нерухомості № Дз 3-12-1301 від 05 вересня 2002 року; -договір застави нерухомості № Дз 3-12-1301 від 05 вересня 2002 року; -договір застави особистого майна від 22 вересня 2004 року; -договір застави особистого майна від 08 липня 2005 року; -виписку з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців на ім`я [PERSON] ; -трудову книжку на ім`я [PERSON] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2023 року у справі № 712/5050/23 провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватне підприємство «Пушинка», [PERSON] про стягнення компенсації вартості спадкового майна зупинено до вирішення судом цивільної справи № 712/1731/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, стягнення компенсації та вирішення судом цивільної справи № 712/10723/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] про встановлення факту батьківства та набрання рішеннями законної сили. В ухвалі Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2023 року у справі № 712/5050/23 зазначено, що у провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватне підприємство «Пушинка», [PERSON] про стягнення компенсації вартості спадкового майна. В судовому засіданні представник позивача заявила клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення судом цивільної справи № 712/1731/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, стягнення компенсації та вирішення судом цивільної справи № 712/10723/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] про встановлення факту батьківства та набрання рішеннями законної сили, посилаючись на те, що позивач [PERSON] вказав третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] , [INFO] , законним представником якої є мати - [PERSON] . Залучення [PERSON] як третьої особи до участі у справі було зумовлено наявністю спору між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] про біологічне батьківство померлого [INFO] [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] . У разі встановлення факту, що померлий [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , остання буде мати право на частину спадкового майна, котре є предметом спору за позовом [PERSON] . Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 31.05.2023 у справі № 712/10723/21 позовні вимоги [PERSON] задоволені. Встановлений факт, що померлий [PERSON] є батьком [PERSON] , внесені відповідні зміни до актового запису про народження відносно [PERSON] . Разом з цим, у провадженні судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мірошниченко Л.Є. знаходиться цивільна справа № 712/1731/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, стягнення компенсації, про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішення у справі № 712/1731/23 у частині задоволення позовних вимог або відмови у задоволенні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] безпосередньо впливає на результати вирішення справи № 712/5050/2023. Таким чином, обґрунтовуючи участь [PERSON] у спільних витратах на будівництво нерухомого майна та придбання іншого спірного майна,яке не пов`язане із здійсненням господарської діяльності,вищевказаними договорами у справі № 712/1731/23, позивач одночасно обґрунтовує цими ж договорами участь [PERSON] у господарській діяльності та придбанні майна, земельних ділянок, будівництві об`єктів рухомого і нерухомого майна тощо Приватного підприємства «Пушинка» у справі № 712/5050/23,яка також розглядається у Соснівському районному суді м. Черкаси, що не дозволяє суду дійти висновку, що вказані договорами обгрунтовується участь [PERSON] у придбанні саме майна, вказаного в позовній заяві у справі № 712/1731/23 (тобто, не пов`язаного із здійсненням господарської діяльності та ПП «Пушинка), а не майна, про яке йдеться у справі №712/5050/23 (майна, пов`язаного з господарською дільністю ПП «Пушинка», статутним капіталом ПП « Пушинка» та майна,власником якого є ПП «Пушинка»). Жодних інших документів на підтвердження доводів позивача про участь [PERSON] у придбанні майна, вказаного у позовній заяві у справі № 712/1731/23, та її участі у спільних витратах на його будівництво, ремонт, реконструкцію, придбання тощо, матеріали справи не містять і позивачем суду не надано. Крім того, згідно умов договору іпотеки від 05 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Зуєвою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1122,на який посилається в позовній заяві позивач в обґрунтування своїх доводів про участь [PERSON] у спільних витратах на придбання, будівництво та утримання майна, вказаного впозовній заяві, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , яку передано в іпотеку за цим договором в забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеним між [PERSON] та АТ «Імексбанк», та іпотекодавцем за цим договором є [PERSON] . Вказаний договір іпотеки укладений між АТ «Імексбанк», як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавцем, від імені якої на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ЧМНО Зуєвою Н.В. 14 квітня 2005 року за реєстровим номером 670, діяла [PERSON] . Згідно додаткової угоди № 2 від 25 липня 2007 року до договоруіпотеки від 05 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Зуєвою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1122, на який посилається в позовній заяві позивач в обґрунтування своїх доводів про участь [PERSON] у спільних витратах на придбання, будівництво та утримання майна, вказаного в позовній заяві, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , яку передано в іпотеку за цим договором в забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеним між [PERSON] та АТ «Імексбанк», та іпотекодавцем за цим договором є [PERSON] . Вказаний договір іпотеки укладений між АТ «Імексбанк», як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавцем, від імені якої на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ЧМНО Зуєвою Н.В. 14 квітня 2005 року за реєстровим номером 670, діяла [PERSON] . Також, згідно умов договору іпотекивід 05 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Зуєвою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1124, на який посилається в позовній заяві позивач в обґрунтування своїх доводів про участь [PERSON] у спільних витратах на придбання, будівництво та утримання майна, вказаного в позовній заяві, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , яку передано в іпотеку за цим договором в забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеним між [PERSON] та АТ «Імексбанк», та іпотекодавцем за цим договором є [PERSON] . Вказаний договір іпотеки укладений між АТ «Імексбанк», як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавцем, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ЧМНО Зуєвою Н.В. 14 квітня 2005 року за реєстровим номером 671, діяла [PERSON] . Згідно додаткової угоди від 24 квітня 2007 року додоговору іпотекивід 05 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Зуєвою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1124, на який посилається в позовній заяві позивач в обґрунтування своїх доводів про участь [PERSON] у спільних витратах на придбання, будівництво та утримання майна, вказаного в позовній заяві, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , яку передано в іпотеку за цим договором в забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеним між [PERSON] та АТ «Імексбанк», та іпотекодавцем за цим договором є [PERSON] . Вказаний договір іпотеки укладений між АТ «Імексбанк», як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавцем, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ЧМНО Зуєвою Н.В. 14 квітня 2005 року за реєстровим номером 671, діяла [PERSON] . Згідно додаткової угоди №2 від 25липня 2007 року до договору іпотекивід 05 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Зуєвою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1124, на який посилається в позовній заяві позивач в обґрунтування своїх доводів про участь [PERSON] у спільних витратах на придбання, будівництво та утримання майна, вказаного в позовній заяві, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , яку передано в іпотеку за цим договором в забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеним між [PERSON] та АТ «Імексбанк», та іпотекодавцем за цим договором є [PERSON] . Вказаний договір іпотеки укладений між АТ «Імексбанк», як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавцем, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ЧМНО Зуєвою Н.В. 14 квітня 2005 року за реєстровим номером 671, діяла [PERSON] . Договір застави особистого майна № 011/05-433з1 від 22 вересня 2004 року,на який посилається в своїй позовній заяві позивачв обґрунтування своїх доводів про участь [PERSON] у спільних витратах на придбання, будівництво та утримання майна, вказаного в позовній заяві, укладений між Акціонерним поштово пенсійним банком «Аваль» (АППБ «Аваль»), як заставодержателем, та [PERSON] , як заставодавцем. Згідно п.1.1договору застави особистого майна № 011/05-433з1 від 22 вересня 2004 року, укладеного міжАкціонерний поштово пенсійним банком «Аваль», як заставодержателем, та [PERSON] , як заставодавцем, цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають з кредитного договору № 11/05-433/04 від 22 вересня 2004 року, укаденого між АППБ «Аваль» та [PERSON] , за умовами якого заставодавець [PERSON] зобов`язується перед заставодержателм АППБ «Аваль» повернути кредит в розмірі 5 000 гривень, сплатити проценти за його користування в розмірі та строки та у випадках, передбачених кредитним договором і цим договором. Згідно п.1.2, 1.3, 1.4 вказаного договору, заставодавець [PERSON] передає в заставу за цим договором особисте майно,що є її власністю,а саме: мікрохвильову піч марки «LG», вітальню (3м ламінат виробництва Польщі,колір світлий,2003 р.в.), комп`ютер «Celeron 500», монітор «Sony», кольоровий лазерний принтер «Еpson 460», холодильник «Atlant МХМ170900» загальною заставною вартістю 3 250 гривень; предмет застави знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і оцінюється сторонами у сумі 3 250 гривень; предмет застави належить заставодавцю [PERSON] на підставі гарантійного листа від 22 вересня 2004 року. Таким чином, згідно умов вказаного договору, [PERSON] придбала в кредит побутову техніку, вказаному у вищевказаному договорі, застави для власних особистих потреб, якає її особистою власністю, щопідтверджується умовами і навіть самою назвою «договору застави особистого майна № 011/05-433з1» та наявним в цьому договорі посиланням на гарантійний лист від 22 вересня 2004 року (що свідчить про придбання вказаної в договорі побутової техніки у вказаному в ньому дату). Крім того, договір застави особистого майна № 013/02- 7/291-05з1 від 08липня 2005 року, на який посилається в своїй позовній заяві позивачв обґрунтування своїх доводів про участь [PERSON] у спільних витратах на придбання, будівництво та утримання майна, вказаного в позовній заяві, укладений між Акціонерним поштово пенсійним банком «Аваль» (АППБ «Аваль»), як заставодержателем, та [PERSON] , як заставодавцем. Згідно п.1.1договору застави особистого майна № 013/02- 7/291-05з1 від 08липня 2005 року, укладеного міжАкціонерний поштово пенсійним банком «Аваль», як заставодержателем, та [PERSON] , як заставодавцем, цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають з кредитного договору № 013/02- 7/291-05з1 від 08липня 2005 року, укаденого між АППБ «Аваль» та [PERSON] , за умовами якого заставодавець [PERSON] зобов`язується перед заставодержателю АППБ «Аваль» повернути кредит в розмірі 10 000 гривень, сплатити проценти за його користування в розмірі та строки та у випадках, передбачених кредитним договором і цим договором. Згідно п.1.2, 1.3, 1.4 вказаного договору, заставодавець [PERSON] передає в заставу за цим договором особисте майно, що є її власністю, а саме: мікрохвильову піч марки «LD», прихожу (3м ламінат, колір світлий, 2003 р.в.), комп`ютер «Celeron 500», монітор «Sony», кольоровий лазерний принтер «Еpson 460», холодильник «Atlant МХМ170900», 2000 р.в., торгівельне обладнання загальною заставною вартістю 3 250 гривень; предмет застави знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і оцінюється сторонами у сумі 3 250 гривень; предмет застави належить заставодавцю [PERSON] на підставі гарантійного листа від 22 вересня 2004 року. Таким чином, згідно умов вказаного договору, [PERSON] придбала в кредит рухоме майно, в тому числі вказане у вищевказаному договорі, застави для власних особистих потреб, яка є її особистою власністю, що підтверджується умовами і навіть самою назвою «договору застави особистого майна № 013/02- 7/291-05з1» та наявним в цьому договорі посиланням на гарантійний лист від 08 липня 2005 року (що свідчить про придбання вказаного в договорі рухомого майна у вказаному в ньому дату). Згідно договору застави нерухомості Дз 3-12-1301 від 23 травня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Романій Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2017, на який посилається в позовній заяві позивач в обґрунтування своїх доводів про участь [PERSON] у спільних витратах на придбання, будівництво та утримання майна, вказаного в позовній заяві, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , яку передано в іпотеку за цим договором в забезпечення виконання умов додаткової угоди №1 до договору про обслуговування пластикової карти № 12-13-1 від 04 вересня 2002 року, укладеним між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк», іпотекодавцем за цим договором є [PERSON] . Вказаний договір іпотеки укладений між АТ «Приватбанк», як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавцем. Згідно договору застави нерухомості Дз 2-12-1301 від 05вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Романій Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2818, на який посилається в позовній заяві позивач в обґрунтування своїх доводів про участь [PERSON] у спільних витратах на придбання, будівництво та утримання майна, вказаного в позовній заяві, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , яку передано в іпотеку за цим договором в забезпечення виконання умов додаткової угоди №1 до договору про обслуговування пластикової карти № 12-13-1 від 04 вересня 2002 року, укладеним між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк», іпотекодавцем за цим договором [PERSON] . Вказаний договір іпотеки укладений між АТ «Приватбанк», як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавцем, від імені якої на підставі доручення № ВАА від 08 серпня 2002 року, діяла [PERSON] . Враховуючи викладене, до позовної заяви не додано жодного договору іпотеки, застави, згідно умов якого [PERSON] передавала власне майно в забезпечення договорів, укладених [PERSON] . Крім того, згідно умов доданих до позовної заяви до копій договорів застави особистого майна, укладених між [PERSON] та АППБ «Аваль», позивач фактично підтвердив ту обсатвину, що [PERSON] при купівлі за кредитні грошові кошти побутової техніки та торгівельного обладнання, що в подальшому були встановлені за адресами: [ADDRESS] , та [ADDRESS] , особисто зазначила в цих договорах, що вказана побутова техніка та торгівельне обладнання належать їй на праві особистої власності. Таким чином, серед наданих позиваем до позовних заяви копій договорів, якими позивач обґрунтовує свої доводи про участь [PERSON] у спільних витратах на придбання, будівництво та утримання майна, вказаного в позовній заяві, є договір поруки від 31 травня 2006 року, укладений між АТ «Імексбанк» та [PERSON] , згідно умов якого [PERSON] поручається перед кредитором АТ «Імексбанк» за виконання боржником [PERSON] своїх обов`язків за договором № 11 від 31 травня 2006 року, укаледним мід АТ «Імексбанк» та [PERSON] . Разом з тим, матеріали справи не містять і позивачем суду не надано доказів неналежного викоанння [PERSON] умов договору № 11 від 31 травня 2006 року та сплати [PERSON] як поручителем, грошових коштів згідно умов договору поруки від 31 травня 2006 року в зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору № 11 від 31 травня 2006 року. Крім того, матеріали справи не містять копії договору № 11 від 31 травня 2006 року, що не дозволяє суду дослідити умови вказаного договору та дійти висновкупро набуття вказаного в договорі майна за цим договором. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] заперечила проти доводів позивача про участь [PERSON] у спільних витратах на придбання, будівництво, ремонт, реконструкції та/або утримання вказаного в позовній заяві рухомого та нерухомого майна. В обґрунтування запереченьпроти заявлених позовних вимог зазначила, щомайно, про яке йдеться в позовній заяві, було особистою приватною власністю [PERSON] і було придбане ним до шлюбу зі [PERSON] , укладеного в 2015 році. Так, згідно матеріалів справи, досліджених судом безпосередньо в судовому засіданні, автомобіль марки «Opel» моделі«Vectra», VІN : [NUMBER] , був придбаний 26 липня 2005 року [PERSON] у дилерському центрі ТОВ «СВТ Фортуна» в кредит за 135 744 гривень, які були в повному обсязі сплачені [PERSON] ; жодних грошових коштів на його придбання ні [PERSON] , ні будь-яка інша особа не надавали. В жовтні 2019 року, ще за життя [PERSON] вказаний автомобіль був проданий [PERSON] за 6 000 доларів США, які останній передав особисто [PERSON] ,але, договір купівлі-продажу був оформлений пізніше.Про ціобставини позивачу достеменно відомо. Вказаний факт також підтверджується наданимив судовому засіданні показами свідка [PERSON] і не спростований позивачем. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , був придбаний [PERSON] 25 жовтня 2013 року у [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Плаха Т.І, зареєстрованим в реєстрі за № 2623, згідноп.1.6 договору покупець - [PERSON] підтверджує, що на момент укладення цього договору він у шлюбі на перебуває, осіб, з якими проживає одніє сім`єю без реєстраці шлюбу, немає. Земельна ділянка площею 0,1000га з кадастровим номером 7110136700:04:047:0057 за адресою: [ADDRESS] , була придбана [PERSON] 25 жовтня 2013 року у [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Плаха Т.І, зареєстрованим в реєстрі за № 2625, згідноп.1.6 договору покупець - [PERSON] підтверджує, що на момент укладення цього договору він у шлюбі на перебував, осіб, з якими проживає одніє сім`єю без реєстраці шлюбу, не має, шлюбних та інших договорів не укладав, нерухоме майно не є спільною сумісною власністю, а є його особистою приватною власністю, про що відомо продавцю. В подальшому, земельна ділянка за вказаною адресою була поділена на дві окремі ділянки з кадастровими номерами 7110136700:04:047:0101 та 7110136700:04:047:0100, яким присвоєно нові адреси: [ADDRESS] , та [ADDRESS] . На обох земельних ділянках знаходяться житлові будинки. На сьогодняшній день житловий будинок і земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] ,входять до складу спадкового майна після смерті [PERSON] . Земельна ділянка з кадастровим номером 7110136700:04:047:0100 за адресою: [ADDRESS] ,була відчужена [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07 липня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Алексєєвим М.Ю., зареєстрованим в рестрі за № 1345. Згідно п.6 договору купівлі продажу земельної ділянки від 07 липня 2021 року, продавець довів до відома покупця, що земельна ділянка є його особистою приватною власністю. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянціз кадастровим номером 7110136700:04:047:0100, був відчужений [PERSON] за договором купівлі-продажу житлового будинку від 07 липня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Алексєєвим М.Ю., зареєстрованим в рестрі за № 1344, згідно п.3 якого, право власності на вказаний будинок зареєстроване за продавцем [PERSON] 25 жовтня 2013 року, тобто до укладення шлюбу із [PERSON] . Згідно п.9 договору купівлі - продажу житлового будинку від 07 липня 2021 року, продавець довів до відома покупця, що житловий будинок є його особистою приватною власністю. Крім того, письмовий дозвіл на відчуження вказаного будинку, укладання договорів та їх умов (в тому числі і по сумі договору) було надано [PERSON] 23 вересня 2015 року. Земельна ділянка з кадастровим номером 711010001000320 за адресою: [ADDRESS] , була придбана [PERSON] за договором купівлі- продажу земельної ділянки від 12 грудня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Старовойтовою Л.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2734, тобто в період, коли останній не перебував у шлюбі. Земельна ділянка з кадастровим номером 711010001000320 за адресою: [ADDRESS] ,була відчужена [PERSON] 13 березня 2021 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО Романій Н.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2188. Право власності на човен «Казанка 5М3», реєстраційний номер КАС-0962К,1987 року випуску, згідно суднового білету 007043, було зареєстроване за [PERSON] 08 травня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу№ 403 від 10 квітня 2009 року. Витрати, пов`язані з його утриманням та зберіганням, в повному обсязі несе [PERSON] ; протягом останніх трьох років вказаниц човен не використовувався, що призвело до істотного погіршення його стану. Все вищевказане майно було придбане в період, коли [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі. Доказів надання [PERSON] грошових коштів на придбання, ремонт, реконструкцію та утримання вказаного майна матеріали справи не містять і позивачем суду не надано. Крім того, згідно наявного в матеріалах спадкової справи договорукупівлі-продажу квартири від 27 грудня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої черкаської державної нотаріальної контори Степаненко А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-4151, укладеного між продавцем - [PERSON] , та покупцем [PERSON] , остання набула право власності на квартиру [ADDRESS] за ціною 148 480 гривень. Відповідно до п. 3.5 договорукупівлі-продажу квартири від 27 грудня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої черкаської державної нотаріальної контори Степаненко А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-4151, покупець [PERSON] зазначила наступне: «Я, [PERSON] , на момент придання квартири в зареєстрованому шлюбі та в фактичних шлюбних відносинах не перебуваю, заява ро що міститься в справах Третьої черкаської державної нотаріальної контори». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2024 року за клопотанням представника позивача витребувано у ГУ ДПС в Черкаській області інформацію станом на 24 травня 2020 року про доходи [PERSON] як фізичної особи та як фізичної особи суб`єкта підприємницької дільності. Згідно копії трудової книжки [PERSON] , наказом №5 від 03 вересня 2002 року [PERSON] прийнятя на посаду заступника директора ПП «Пушинка» по контракту; наказом №1 від 01 липня 2008 року, [PERSON] прийнята на посаду заступника директора ПП «Пушинка» на постійну роботу; наказом від 01 липня 2017 року [PERSON] переведена згідно Класифікатора професій ДКОКЗ-2010 на посаду помічника директора ПП «Пушинка». Згідно відповіді ГУ ДПС у Черкаській області від 01 травня 2024 року за № 3243/5/23-00-12-04-6 про надання відомостей з Державного рестру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) доходу та військового збору, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , сума доходу, отриманого [PERSON] за період з 2001 поку по другий квартал 2020 року становить 510 431 гривня 82 копійки, в тому числі за період з 2001 року по перший квартал 2015 року 305 215 гривень 32 копійки (в тому числі суми податку на доходи фізичних осіб, суми військового збору). Згідно довідки про доходи [PERSON] , виданої ПП «Пушинка», з вищевказаних сум доходу згідно відповіді ГУ ДПС в Черкаській областівід 01 травня 2024 року за № 3243/5/23-00-12-04-6, [PERSON] за період з 2002 по 2020 роки отримано в ПП « Пушинку» заробітну плату в розмірі 454 275 гривень 49 копійок, в тому числі за період з 2002 по 2015 роки 250278 гривень 43 копійки. Згідно матеріалів справи, досліджених судом безпосередньо, з сум одержаного [PERSON] доходу у 2013 року останньою було витрачено 148 480 гривень на купівлю квартири за адресою: [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу квартири від 27 грудня 2013 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої черкаської державної нотаріальної контори Степаненко А.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1-4151, укладеним між продавцем - [PERSON] , та покупцем [PERSON] . Таким чином, згідно матеріалів справи, досліджених судом безпосередньо в судовому засіданні, [PERSON] в період з 2002 по 2020 роки була найманим працівником ПП «Пушинка», директором, єдиним засновником і кінцевим бенефіціаром якого був [PERSON] , та отримувала заробітну плату. Доказів участі останньої в придбанні, будівництві, реконструкції, ремонті та утриманні вказаного в позовній заяві майна та вкладення вищевказаних грошових коштів в придбання, будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання вказаного в позовній заяві майна матеріали справи не містять і позивачем суду не надано. Крім того, згідно акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 18 жовтня 1999 року тимчасовий торгівельний базар із установкою критих торгівельних рядів на 300 місць та адмінбудинку по [ADDRESS] (Іа черга) був введений в експлуатацію ще в 1999 році, тобто до початку періоду, вказаного в позовній заяві. Доказів продовження будівництва ринку після 1999 року матеріали справіи не містять і позивачем суду не надано. Враховуючи викладене, покази свідків про участь [PERSON] в будівництві ринку по [ADDRESS] не підтверджені належними доказами. Таким чином, позивачем не підтверджено достовірними, допустимими, достатніми доказами участь [PERSON] у спільних витратах на придбання, будівництво, утримання, реконструкцію, ремонт майна, про яке йдеться в позовній заяві. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 368- 372, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1231, 1233-1236 Цивільного кодексу України, згідно ст.60, 61, 62, 67, 69, 70, 71, 74 Сімейного кодексу України та

Outcome: dismissed