Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

24.11.2025 до Славутського міськрайонного суду Хмельниької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що 05.07.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22032000520094, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 28.05.2025 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №28.05.25, відповідно умов до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №22032000520094. Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором № 22032000520094 від 05.07.2021 року, у нього утворилась заборгованість у розмірі 59478,06 грн, з яких: 23350,04 грн заборгованість по тілу кредиту, 36127,55 грн заборгованість по комісії. За таких обставин, позивач ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №22032000520094 в сумі 59478,06 грн., 2422,40 грн. сплаченого судового збору, та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.11.2025 відкрите провадження у справі і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Відповідач будучи належним чином повідомлений про розгляд справи судом у спрощеному провадженні без участі сторін, відзив на позов не подав. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05.07.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22032000520094, відповідно до якого банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором. За цим договором банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту: 18000 грн., строк кредитування: 24 місяців, кінцева дата повернення кредиту: 05.07.2023 р., цільове призначення: на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 05.07.2021 по 04.02.2022 рр. 7% від суми кредиту, з 05.07.2023 2,25% від суми кредиту, процентна ставка- фіксована та нараховується наступним чином: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість 56,0% річних. Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом, Щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. (розділ 1 договору) (а.с. 212-214). Відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача, вбачається, що ПАТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок боржника, як це передбачено умовами кредитного договору (а.с. 177). Тож, АТ «Банк Кредит Дніпро» виконало всі умови кредитного договору. Відповдіач, в свою чергу, умови кредитного договору не виконував. 28.05.2025 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №28.05.25, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора, в тому числі до відповідача за кредитним договором (а.с. 220-223). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №28.05.25 від 28.05.2025 року ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22032000520094 від 07.05.2021 року в загальному розмірі 59478,06 грн, яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту 23350,04 грн, та простроченої заборгованості по комісії 36127,55 грн. (а.с. 216). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно правової позицією викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 8 листопада 2019 року в справі № 127/15672/16-ц, аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі 24340,04 грн., що складається з: тіла кредиту 23350,04 грн., та комісії 990 грн. Щодо нарахування решти комісії суд зазначає наступне. Так, відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (див. постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки частина комісії за кредитним договором №22032000520094 нарахована за період дії воєнного стану, тому позов в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за комісію в сумі 35137,55 грн. - задоволенню не підлягає, підлягає лише та сума комісії, що була нарахована до 24.02.2022 року. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19), витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача до матеріалів справи додано Договір про надання правничої допомоги №43453613/1 від 25.03.2025, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною, додаткова угода №22032000520094 до договору №43453613/1 від 28.10.2025 до договору про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Дорошенко М.А. від 28.10.2025 (а.с. 217, 13, 12 ). Згідно вказаних документів, вартість наданих адвокатським бюро послуг становить 3000 грн. (а.с. 12). Таким чином з урахуванням вищенаведеного, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача 1227,60 грн. витрат на правову допомогу (оскільки задоволенню підлягає лише частина позовних вимог, а саме 24340,04 грн., що становить 40,92% від заявленої ціни позову, то сума, що підлягає стягненню порахована наступним чином: 3000=100%, 100%-40,92%=59,08%, 3000-59,08%=1227,60 грн.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, у розмірі 991 грн. 25 коп. (оскільки задоволенню підлягає лише частина позовних вимог, а саме з заявленої ціни позову у сумі 59478,06 грн. задоволено лише 24340,04 грн., що становить 40,92% від заявленої суми, судовий збір пораховано наступним чином: 2422,40 = 100%, 100%-40,92%=59,08%, 2422,40-59,08%=991,25 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial