Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 18799,93 грн. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі, який рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21.11.2023 розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України, задля усунення загрози життю і здоров`ю дитини, позивач з дочкою виїхала за кордон, на час звернення із позовом проживає в Німеччині. Позивач зауважує на потребах дитини у матеріальній підтримці, що пов`язано, у тому числі, із відвідуванням донькою спортивних гуртків, платних занять з вивчення іноземної мови, необхідності придбання якісного харчування. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дитини ухиляється, хоча має матеріальну спроможність надавати таку допомогу, тому позивач зверталась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів.Рішенням Богунського районного суду від 14.05.2024 у справі №295/5341/24 позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 4000,00 грн щомісячно, починаючи з 09.04.2024 до досягнення дитиною повноліття. В травні 2024 року Богунським відділом Державної виконавчої служби у місті Житомирі відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом №295/5341/24 від 16.05.2024. Із розрахунку державного виконавця вбачається, що аліментні зобов`язання [PERSON] виконувалися не в повному обсязі, внаслідок чого щомісячно, починаючи з дня присудження аліментів по грудень 2025 року, має місце прострочення сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості на сучу 18799,93 грн. Позивач зазначає, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали йому з виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини, не має. За розрахунком позивача, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 53809,00 грн, яку позивач нарахувала за період з квітня по червень 2024 року та за серпень, вересень 2024 року. Враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення [PERSON] зобов`язань зі сплати аліментів становить 53809,00 грн, тобто перевищує 100% заборгованості по аліментах, тому пеня підлягає до стягнення в межах наявної заборгованості по аліментам. В подальшому, у травні 2025 року відповідач погасив всю заборгованість зі слати аліментів. Заборгованість була погашена відповідачем не за власним бажання, а внаслідок того, що позивач та її представник у квітні 2025 року почали вживати дії щодо стягнення заборгованості. Оскільки розрахунок пені по заборгованості було здійснено за період з 01.05.2024 по 01.05.2025, то фактично погашення заборгованості в травні 2025 року ніяким чином не впливає на наявність заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.05.2024 по 01.05.2025. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 24.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 07.07.2025 до суду надійшов відзив, у якому відповідач вказує, що починаючи з серпня 2024 року та на дату подання цього відзиву, неповнолітня дочка [PERSON] проживає з ним та перебуває на його повному утриманні, однак, незважаючи на вищевказане, аліменти на її утримання відповідач перераховує позивачу. Крім того, відповідачем завжди надавалась посильна матеріальна допомога на утримання дочки, придбавався одяг, взуття, техніка, надавались гроші на розваги, однак підтверджуючі документи до певного часу він не зберігав, бо не бачив у цьому потреби, оскільки відносини з позивачем не були спірними, тому твердження позивача, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги, є надуманими та не відповідають дійсності. Вказує, що при визначені розміру пені позивачем завищена сума заборгованості по аліментам та, відповідно, сума пені, що підлягає стягненню та дорівнює сумі заборгованості з аліментів. Так, у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Богунського ВДВС у м. Житомирі від 13.02.2025 №11028, як заборгованість зазначений платіж з аліментів за червень 2024 року, з урахуванням чого сума заборгованості по аліментам вказана 18799,93 гривень. Однак. позивач вводить суд в оману, оскільки аліменти за червень 2024 року були сплачені 01.06.2024 та враховані у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №56506 від 01.05.2025, в якому загальна сума заборгованості становить 14 779,93 гривень, відповідно, сума пені за прострочення сплати аліментів не може бути більше цієї суми 14 779,93 гривень, що не враховано позивачем. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала доводи, викладені відповідачем у відзиві. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира №295/5341/24 від 14.05.2024 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000,00 грн щомісячно, починаючи з 09.04.2024 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-12). На виконанні у Богунському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі перебувають матеріали виконавчого провадження, внесеного до автоматизованої системи виконавчих проваджень за номером 75122065, з примусового виконання виконавчого листа Богунського районного суду м. Житомира №295/5341/24 від 16.05.2024 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000,00 грн щомісячно, починаючи з 09.04.2024 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який складений Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі за вих. №11028 від 13.02.2025, заборгованість по виконавчому листу №295/5341/24 від 16.05.2024 за період з квітня 2024 року по січень 2025 року нарахована у розмірі 18799,93 грн. За змістом цього розрахунку, аліменти відповідач не сплачував у період з квітня по червень 2024 року та за серпень, вересень 2024 року (а.с. 14). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який складений Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі за вих. №56506 від 01.05.2025, заборгованість по виконавчому листу №295/5341/24 від 16.05.2024 за період з квітня 2024 року по січень 2025 року нарахована у розмірі 14799,93 грн, яка була погашена у травні 2025 року. За змістом цього розрахунку, аліменти відповідач не сплачував у квітні, травні, серпні та вересні 2024 року (а.с. 15). Згідно з платіжною інструкцією від 01.06.2024, у червні 2024 року [PERSON] сплатив аліменти у сумі 4000,00 грн (а.с. 29). У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі №661/905/19 (провадження №61-16670 сво 19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2024 у справі №295/5341/24 має сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 4000,00 грн, щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з його вини, та він мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів. Суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, оскільки він у добровільному порядку не вжив заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Звертаючись до суду з позовом позивач здійснила розрахунок заборгованості по пені за несвоєчасну сплату аліментів, відповідно до якого сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2024 року по травень 2025 року становить 53809,00 грн. Однак, суд не погоджується з наведеним позивачем розрахунком пені, оскільки його здійснено на підставірозрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який складений Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі за вих. №11028 від 13.02.2025, згідно з яким заборгованість по виконавчому листу №295/5341/24 від 16.05.2024 нарахована за період з квітня 2024 року по січень 2025 року у розмірі 18799,93 грн. За змістом цього розрахунку, аліменти відповідач не сплачував у період з квітня по червень 2024 року та за серпень, вересень 2024 року. Разом з цим, у матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який складений Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі за вих. №56506 від 01.05.2025, згідно з яким заборгованість по виконавчому листу №295/5341/24 від 16.05.2024 за період з квітня 2024 року по січень 2025 року нарахована у розмірі 14799,93 грн та була погашена у травні 2025 року. За змістом цього розрахунку, аліменти відповідач не сплачував у квітні, травні, серпні та вересні 2024 року. Сплата відповідачем аліментів у червні 2024 року у сумі 4000,00 грн підтверджується також платіжною інструкцією від 01.06.2024. Так, пеня за прострочення сплати аліментів за квітень 2024 року становить 10247,74 грн (2799,93 грн (розмір аліментів, який підлягав до оплати)х1%х366); за травень 2024 року - 13400 грн (4000,00 грн х1%х335);за червень 2024 року 9720,00 грн (4000,00 грн х1%х243);за вересень 2024 року 8520,00 грн (4000,00 грн х1%х213). Всього 31887,74 грн. Розрахунок здійснений відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК України та узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц, у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 в справі №569/14819/19, від 19.01.2022 у справі №711/679/21, практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною. Беручи до уваги те, що відповідач допустив виникнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, яка становить 14799,93 грн, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів є обґрунтованими частково. Так, враховуючи положення ст.196 Сімейного кодексу України, згідно яких пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, позивач має право на стягнення пені за несплату аліментів в розмірі 14799,93 грн. Враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства"). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що відповідач допустив виникнення заборгованості зі сплати аліментів, своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 196 СК України, щодо зменшення розміру неустойки, не скористався, виходячи з найвищих інтересів дитини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial