Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" звернулось в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № 4639261 від 11.05.2024 року в розмірі 24600 грн. В обґрунтування позову посилалось на те, що 11.05.2024р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4639261, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. 24.12.2024р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-36/24, згідно з яким ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», зокрема і до відповідача на загальну суму 24600 грн, з яких: 5000 грн кредит; 17100 грн проценти; 2500 грн пеня, штраф. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просить слухати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд, за згодою представника позивача, вирішує розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (тобто положення щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно зі ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання , зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом установлено, що 11.05.2024р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено кредитний договір №4639261, відповідно до якого позичальнику надається кредит у розмірі 5000 грн на строк 360 днів, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі згідно з погодженим графіком платежів, процентна ставка складає 1,5% в день, за невиконання зобов`язань товариство нараховує штраф у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та 11.05.2024р. надало відповідачу кредит у розмірі 5000 грн на його банківську картку. 24.12.2024р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-36/24, згідно з яким ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», зокрема і до відповідача за кредитним договором №4639261. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, не повернув наданий йому кредит у розмірі 5000 грн та не сплатив проценти в розмірі 17100 грн за користування кредитом. Зазначені обставини підтверджуються: копією договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4639261; копією паспорта споживчого кредиту; розрахунком заборгованості за кредитним договором; копією листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 26.12.2024р. про перерахування коштів на платіжну картку; копією договору факторингу №01.02-36/24, копією реєстру боржників. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача штрафів за невиконання зобов`язань за договором, суд дійшов таких висновків. Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, оскільки нарахування позивачем штрафів у сумі 2500 грн здійснювалось під час дії воєнного стану, таке нарахування не відповідає вимогам закону. При виборі й застосуванні норми права до зазначених правовідносин суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі №161/11703/22. Ураховуючи викладене, оскільки відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором, необхідно задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 22100 грн, з яких: 5000 грн кредит; 17100 грн проценти. Вирішуючи питання про розподіл судового збору, суд відповідно до ст.141 ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 24600 грн, а підлягає задоволенню в сумі 22100 грн, що складає 89,84% (22100 х 100 : 24600). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2176,28 грн судового збору (2422,4 х 89,84%).

Outcome: partial