Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Потятинник Юрій Романович, який діє в інтересах ОСББ «Палія 32», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Коломийська міська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0.2451 га. шляхом зобов`язання [PERSON] знести за її рахунок гараж № [NUMBER] який знаходиться на вищевказаній земельній ділянці. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 05 червня 2025 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду у порядку загального позовного провадження із проведенням судового засідання та викликом учасників справи, на 19 серпня 2026 року, останній раз суд призначив судове засідання на 23 січня 2026 року. Але у призначений день, час і місце, учасники справи не з`явились. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі та не заперечував проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Позиції учасників справи. Аргументи позивача. На їх земельній ділянці, відповідач без їх дозволу встановив металевий гараж, яким користується і до нині, що створює перешкоди у користуванні їх земельною ділянкою. Аргументи відповідача. Правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав. Оцінка суду щодо фактів. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 14 травня 2020 року встановлено, що ОСББ «Палія 32» одержало на підставі рішення органу місцевого самоврядування земельну ділянку площею 0.2451 га, кадастровий номер 2610600000:15:005:0087 для будівництва і обсуговування багатоквартирного житлового будинку, на праві постійного користування земельною ділянкою (а.с.6,7-9,10-11). Згідно з протоколом загальних зборів ОСББ «Палія 32» від 03 липня 2022 року вирішено облаштувати на земельній ділянці площею 0,2451 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного будинку ОСББ «Палія 32», дитячий майданчик та стоянки для транспортних засобів жителів будинку [ADDRESS] та провести демонтаж 5-х гаражів, що знаходяться на вказаній земельній ділянці (а.с.19,20). Відповідно до претензії ОСББ «Палія 32» до [PERSON] від 27.11.2023 року, вказане ОСББ зверталось з проханням до [PERSON] демонтувати гараж 10 грудня 2023 року (а.с.18) Також суду надано фототаблиці, з яких вбачається розташування на земельній ділянці ОСББ металевих гаражів біля будинків ОСББ «Палія 32» у тому числі й гаражу № [NUMBER] (а.с.12-13). Будь-яких доказів правомірності користування [PERSON] гаражем № [NUMBER] , нею не надано. Оцінка правовідносин учасників спору. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виник спір у сфері цивільних правовідносин з приводу користування земельною ділянкою, в яких позивач, як користувач земельної ділянки, вважає, що відповідач створює перешкоди у користуванні земельною ділянкою, оскільки користується нею без згоди належного користувача. Оцінка суду щодо права позивача. Відповідно до ч.1 ст.92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. А згідно з ч.2 ст.92 ЗК України, права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. При цьому, ч.1 ст.95 ЗК України уточнює, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі. Разом з цим, в силу статті 369 Цивільного кодексу, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. А Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", зокрема у статті 15 та 16 передабчено, що співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об`єднання; об`єднання має право облаштовувати на прибудинковій території місця для стоянки та зберігання транспортних засобів. І тому суд погоджується із тим, що позивач дійсно має право визначати порядок користування земельною ділянкою, яка надана йому у постійне користування. Положення частини 2 статті 152 ЗК України гарантують, що землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому одним із способів захисту права власності на земельну ділянку, в силу положень пункту б) частини 3 статті 152 ЗК України, є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав на земельну ділянку. І оскільки позивачем, по суті, обрано передбачений законом спосіб захисту свого порушеного права (зокрема, зобов`язати відповідача за особисті кошти демонтувати металевий гараж з земельної ділянки - що по суті і є відновленням стану земельної ділянки, який існував до порушення прав на земельну ділянку), позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Оцінка суду щодо судового збору. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.4), і позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача теж повністю. Оцінка суду щодо витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. А згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Тож враховуючи це і оскільки позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача дійсно можуть бути стягнені понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу. В силу положень частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому суд одразу відзначає, що для цілей розподілу витрат позивачки на професійну правничу допомогу, немає значення чи вона вже їх оплатила, чи тільки оплатить понесені нею витрати. З огляду на положення частини 2 статті 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачка долучила до матеріалів справи на підтвердження розміру витрат: Акт прийняття-передачі наданих послуг та отримання коштів від 08 березня 2024 року із розрахунком понесених витрат на правову допомогу (а.с.2). І з вказаних документів вбачається, що на виконання вказаних договорів (які дійсно передбачають необхідність надання адвокатом зазначеного нижче обсягу правової допомоги) адвокатом виконані такі види правничої допомоги: - вивчення документів - 500 гривень; - консультації, формування правової позиції - 500 гривень; - складання позовної заяви та формування пакету документів в суд 4500 грн. (а.с.22). Разом з цим, суд відзначає, що в силу положень частини 6 саттті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. І оскільки відповідач не оспорив витрати позивача на правничу допомогу, а позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача з відповідача слід стягнути і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 гривень. Таким чином,

Outcome: approved