Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

07 листопада 2025 року представник ТОВ « Фінансова компанія « КРЕДИТ - КАПІТАЛ » адвокат Усенко М.І. через систему « Електронний суд » звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 103513445 від 01 жовтня 2022 року у розмірі 12 180 грн. 00 коп. та судових витрат, які складаються з сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. і витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору № 103513445 від 01 жовтня 2022 року року відповідачу було надано ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є позивач, кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором відповідач перед позивачем має заборгованість у загальному розмірі 12 180 грн. 00 коп. Таким чином, у зв`язку з виникненням у відповідача вказаної заборгованості за договором, яку він у добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК « КРЕДИТ КАПІТАЛ » заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 12 180 грн. 00 коп., а також судових витрат у загальному розмірі 10 422 грн. 40 коп. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2025 року цивільну справу за позовом ТОВ « ФК « КРЕДИТ КАПІТАЛ » до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд Шишацькому районному суду Полтавської області ( а.с. 10 ). 10 грудня 2025 року цивільна справа № 541/4354/25 надійшла на адресу Шишацького районного суду Полтавської області ( а.с. 14 ). Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року позовну заяву ТОВ « ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ » до [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, до відому яких доведено, що розгляд справи відбудеться у порядку письмового провадження о 08 год. 00 хв. 09 січня 2026 року ( а.с. 16 ). Ухвалою суду від 09 січня 2026 року проведення розгляду справи відкладено до 11 год. 00 хв. 23 січня 2026 року ( а.с. 51 ). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не подав ( а.с. 50, 56 ). За відсутності учасників процессу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору № 103513445 від 01 жовтня 2022 року, [PERSON] було надано ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є позивач, кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп. з датою повернення 09 січня 2023 року ( а.с. 18 - 23 ). Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності з вимогами ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. 28 грудня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК « КРЕДИТ КАПІТАЛ » укладено договір № 88-МЛ/Т, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 103513445, укладеним 01 жовтня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] ( а.с. 29 38 ). Із долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається, що отриманий кредит відповідач за умовами договору не сплачує, в результаті чого, станом на 22 жовтня 2025 року, має заборгованість перед ТОВ «ФК « КРЕДИТ КАПІТАЛ » у розмірі 12 180 грн. 00 коп., з яких прострочена сума заборгованості за сумою кредиту 3 000 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за відсотками - 8 610 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 570 грн. 00 коп. ( а.с. 28 ). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності з вимогами ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що між ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «ФК «КРЕДИТ - КАПІТАЛ», та [PERSON] укладено кредитний договір № 103513445 від 01 жовтня 2022 року, умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, останній взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК « КРЕДИТ - КАПІТАЛ » заборгованість у загальному розмірі 12 180 грн. 00 коп., з яких прострочена сума заборгованості за сумою кредиту 3 000 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за відсотками - 8 610 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 570 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. ( а.с. 6 ). Щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката у розмірі 8 000 грн. 00 коп, то суд встановив наступне. Матеріали справи містять договір № 0107 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та АО «Апологет» від 01 липня 2025 року; акт № Д/5940 від 22 жовтня 2025 року про надання послуг правової допомоги; детальний опис наданих послуг до акут № Д/5940 від 23 червня 2025 року ( а.с. 42 - 47 ). Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 року (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Суд вважає, що склад та розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим та підтвердженим у розмірі 8 000 грн. 00 коп., відповідають критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, ціною позову, значенням справи для сторони. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило; суд, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.0.2019 у справі № 922/445/19).

Outcome: approved