Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

24.07.2025 року представник позивача за допомогою системи «Електронний суд звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути солідарно з відповідачів три відсотки річних та інфляційні втрати, а всього у розмірі 260626,20 грн. за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Первомайського (тепер Златопільського) міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2009 року у справі № 2-2413/2009 та Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі від 26.08.2010 року у справі № 2-10213/10. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.09.2008 між ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту. Цього ж дня, між банком та [PERSON] укладено договір поруки за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. 10.12.2009 рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області у справі № 2-2413/2009 та 26.08.2010 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-10213/10 солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором 966597,60 грн. та звернуто стягнення на предмет іпотеки. Рішення суду повністю не виконано: надійшли кошти в сумі 122454,95 грн. З урахуванням часткового погашення боргу після ухвалення вказаних судових рішень залишок несплаченої суми складає 966597,60 грн. 122454,95 грн. = 844142,65 грн., а відтак за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року просить застосувати положення ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання та стягнути три відсотки річних у сумі 76042,23 грн. та інфляційні втрати у сумі 184583,98 грн. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. 08.09.2025 року ухвалами суду провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та забезпечено позов. Ухвалою суду від 21.10.2025 року підготовче провадження закрито з призначенням справи до розгляду по суті у судове засідання на 04.12.2025 року, яке було відкладено на 26.01.2026 року через неявку відповідачів та перебування судді у нарадчій кімнаті у колегіальній кримінальній справі. У судове засідання представник позивача не прибув, надавши заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі двічі не прибули до судового засідання без поважних причин, відзив на позовну заяву не надали, як і не надали заяв про відкладення розгляду чи про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч. 4 ст.223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі від 26.08.2010 року у справі № 2-10213/10 солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 16.09.2008 року за № 110/Р-08 у розмірі 966597,60 грн. та судовий збір в сумі 1700,00 грн. Рішенням Первомайського (тепер Златопільського) міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2009 року у справі № 2-2413/2009 звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором б/н від 16.09.2008 року та стягнено судові витрати. Рішення суду щодо грошових виплат повністю не виконано: надійшли кошти в сумі 122454,95 грн., що вбачається з наданих стороною позивача виписки по рахунку відповідача [PERSON] та меморіальних і видаткових ордерів (а.с.18-26), з урахуванням коштів від продажу іпотечного майна. Таким чином, відбулося часткове погашення боргу після ухвалення вказаних судових рішень і залишок несплаченої суми складає 966597,60 грн. 122454,95 грн. = 844142,65 грн., яка відповідачами досі не погашена. За період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року (в межах строку позовної давності та станом на момент введення воєнного стану) позивач розрахував відповідно до положень ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання суми трьох відсотки річних в розмірі 76042,23 грн. та інфляційних втрат в розмірі 184583,98 грн. Вказаний розрахунок відповідачами не оспорений, а судом з математичної точки зору він вважається правильним. Відповідно до ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не є штрафними санкціями, а окремим способом захисту майнового права та інтересу кредитора. За змістом цієї норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Постанова Верховного Суду № 753 /23612/15 від 11 липня 2018 року,№ 461/479/16 від 05 вересня 2018 року, № 761/43507/16 від 22 листопада 2018 року). Саме у зв`язку із невиконанням судового рішення у позивача виникло право на звернення з позовом відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання. Такі висновки суду касаційної інстанції є незмінними, а судова практика з цього питання є сталою. З урахуванням встановлених обставин, суд робить висновок про те, що наявність рішення про стягнення боргу за кредитним договором з позичальника та поручителя та невиконання такого зобов`язання породжує виникнення у позичальника та у поручителя власного грошового зобов`язання перед кредитором і можливості застосування до них окремої відповідальності за прострочення такого зобов`язання. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Грошове зобов`язання, на яке нараховуються фінансові санкції виникло на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2010 року, а тому умови кредитного договору в даній справі не застосовуються. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України всі понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на корить позивача в рівних частинах. За подання позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3127,52 грн., а за заяву про забезпечення позову - 1211,20 грн. Разом це складає 4338,72 грн., що дорівнюватиме стягненню з кожного відповідача по 2169,36 грн. з кожного.

Outcome: approved