Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Арцизьким районним судом Одеської області розглянуто цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про припинення стягнення аліментів, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, скасування постанов про встановлення тимчасових обмежень, та 15 січня 2026 року ухвалено рішення, яким позов задоволено частково та припинено стягнення з [PERSON] аліментів, звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам. У задоволенні вимог позову про скасування постанов про встановлення тимчасових обмежень відмовлено. 19 січня 2026 року до суду від представника відповідачки [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500,00 грн., посилаючись на те, що представником відповідачки у відзиві на позов було заявлено про намір подати у встановлений строк докази витрат на правову допомогу у сумі 10000,00 грн. та відповідні документи на підтвердження витрат будуть надані у встановлений процесуальним законом строк. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19, витрати на правову допомогу відшкодовуються незалежно від того, чи вони сплачені, чи тільки підлягають сплаті, тому до заяви не додано документа про сплату, оскільки зазначена сума тільки підлягає сплаті. 26 січня 2026 року до суду від представниці позивача [PERSON] надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, згідно яких просила суд відмовити стороні відповідача у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі, посилаючись на те, що договір, який доданий представником відповідачки про надання правової допомоги укладено задовго до початку відкриття справи № 492/1397/25, оскільки справа розпочата була 24 жовтня 2025 року, а вказаний договір укладено 21 лютого 2024 року. Також, для стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь відповідачки відсутні підстави, оскільки предметом заявленого позову є припинення стягнення аліментів на утримання дитини, батьком якої не є позивач. Крім того, слід враховувати, що позивачем також були понесені судові витрати, тому стягнення витрат на правову допомогу є недоцільним, а такі витрати для відповідачки є невимушеними. Крім того, з аналізу доданих документів, що підтверджують судові витрати відповідачки, відсутні документи, що свідчать та підтверджують оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), що є також підставною для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення суд розглядає без повідомлення учасників справи, оскільки відповідно до вимог частини 3 статті 270 ЦПК України їх участь у розгляді зазначеного питання не є обов`язковою, так як суд вирішує лише питання про судові витрати, у зв`язку з чим судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, зокрема стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною 8 статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання. Відповідно до вимог частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів) рахунків тощо. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторони зробили про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 710/1367/20 (провадження № 61-18295св23), в додатковій постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 904/1101/23, в ухвалі Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі № 638/6853/21 (провадження № 61-16912св23) зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, зокрема і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів. Про подання доказів понесення витрат на правову допомогу, але за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, роз`яснено судам і в пункті 102 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Як вбачається із відзиву та у судовому засіданні 14 січня 2026 року представник відповідачки просив суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, заявивши про своє право подати відповідні докази про понесені витрати у встановлені процесуальним законом строки, тобто зробив відповідну заяву про розподіл судових витрат у частині витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів. З матеріалів справи вбачається, що рішення Арцизького районного суду Одеської області ухвалено 15 січня 2026 року, а докази про понесені і розмір витрат на правову допомогу представник відповідачки до суду подав 19 січня 2026 року. Судом встановлено, представником відповідачки вимоги частини 8 статті 141 ЦПК України дотримані, тобто до закінчення судових дебатів у справі ним було зроблено заяву про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу та своєчасно подані докази про понесені витрати. Відповідно до частини 1, частини 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються також з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За правилами частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин 1-2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18). У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21), а також у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2024 року у справі № 604/424/23 (провадження № 61-4214св24) зазначено, що попри волю сторін договору визначаючи розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною 4 статті 137 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження надання професійної правничої допомоги представником відповідачки адвокатом Афанасьєвим А.О. суду надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 003491 від 21 листопада 2018 рокуордер серії ВН № 1609659 від 14 листопада 2025 року; договір про надання правової допомоги № 1 від 21 лютого 2024 року; додаткова угода до договору про надання правової допомоги № 1 від 21 лютого 2024 року; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 14 листопада 2025 року; опис виконаних робіт (наданих послуг) від 19 січня 2026 року; рахунок № 1 від 19 січня 2026 року на загальну суму 6500,00 грн. Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) від 14 листопада 2025 року; опису виконаних робіт (наданих послуг) від 19 січня 2026 рокуадвокат Афанасьєв А.О. надав [PERSON] , відповідачці у справі,наступні послуги: консультація з правових питань щодо припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам; складання та надіслання до Арцизького районного суду заяви про ознайомлення зі справою № 492/1397/25, відкладення розгляду справи; ознайомлення зі справою № 492/1397/25 в Арцизькому районному суді Одеської області; складання та надіслання до Арцизького районного суду Одеської області відзиву у справі № 492/1397/25; представництво клієнта у справі № 492/1397/25 в Арцизькому районному суді Одеської області, включаючи складання та подання процесуальних документів, участь у судовому засіданні. Як вбачається з позовних вимог [PERSON] просив суд припинити стягнення аліментів, звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, скасувати постанови про встановлення тимчасових обмежень. Рішенням від 15 січня 2026 року позов задоволено частково та припинено стягнення з [PERSON] аліментів, звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам. У задоволенні вимог позову про скасування постанов про встановлення тимчасових обмежень відмовлено. Судом встановлено, що вимоги позову задоволено частково, тому судові витрати відповідачкиза надання професійної правничої допомоги адвокатом покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2166,45 грн. (6500,00 х 33,33 : 100). Суд не бере до уваги заперечення представниці позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки представницею позивача не обґрунтовано не співмірність таких витрат та не надано суду відповідних доказів завищення витрат на послуги адвоката, непропорційності їх складності справи та надмірності таких витрат для відповідачки, чим не виконані вимоги частини 6 статті 137 ЦПК України. Доводи представниці позивача, що не є доказами надання правової допомоги надані суду представником відповідачки договір про надання правової допомоги та додаткова угода до нього так як вони укладені задовго до відкриття провадження у справі № 492/1397/25, оскільки провадження у справі відкрито 24 жовтня 2025 року, а вказані договір та додаткова угода укладені 21 лютого 2024 року, оскільки судом встановлено, що адвокат Афанасьєв А.О. надавав послуги у наявній справі подаючи до суду заяву та відзив на позов, а також він брав участь у розгляді справи по суті у судовому засіданні 14 січня 2026 року і його повноваження підтверджені ордером серії ВН № 1609659 від 14 листопада 2025 року; актом виконаних робіт (наданих послуг) від 14 листопада 2025 року; описом виконаних робіт (наданих послуг) від 19 січня 2026 року; рахунком № 1 від 19 січня 2026 року. Твердження представниці позивача, що стороною відповідача не надано суду документів, що підтверджують оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), оскільки відповідно до вимог частини 8 статті 141 ЦПК України сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона має сплатити у зв`язку з розглядом справи та представником відповідачки надано суду рахунок № 1 від 19 січня 2026 року.

Outcome: partial