Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

27.08.2025 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя з Томаківського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області, актовий запис № 54. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого були втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Збереження сім`ї і подальше спільне життя неможливо, шлюбні відносини припинені з 2023 року, сім`я розпалась остаточно і не може бути відновлена, тому позивач просить позов задовольнити та розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Ухвалою судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2025 року справу прийнято в провадження судді Антоненко М.В.. Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. 01.09.2025 року до канцелярії суду від представника позивача [PERSON] адвоката Обремчук О.О. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позов просить задовольнити. У позовній заяві просить суд судові витрати залишити за позивачем. 18.09.2025 р. до канцелярії суду надійшла заява відповідача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності. Не заперечує проти розірвання шлюбу. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області, актовий запис № 54. Як вбачається з матеріалів справи, сторони остаточно припинили шлюбні відносини з 2023 року, взаємини подружжя не підтримують, взаємних прав та обов`язків не виконують, що на думку суду свідчить про відсутність ознак сім`ї, примирення між ними до цього часу не відбулося і позивач проти нього заперечує. Вищевикладені обставини свідчать про те, що сторони не мають наміру відновити шлюбні відносини, відповідачем не наведено жодного доказу про те, що вона намагалась зберегти сім`ю та докладала для цього будь-яких зусиль. Відповідно до ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Але позивач по справі вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, оскільки вони суперечать його особистим інтересам, і тому суд не може зобов`язати позивача прийняти заходи до примирення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. І з цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved