Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У травні 2025 2025 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Управління комунальної власності Кропивницької міської ради про визнання договору дарування укладеним та визнання права власності на житловий будинок, а саме: просить визнати за ним право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарсько побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер його батько, після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Спадщину після смерті батька прийняли: його мати та він в рівних частках. Він належним чином оформив право власності в порядку спадкування на частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями. Свідоцтво про право на спадщину на частку спадкового майна на ім`я матері не видавалось. [INFO] померла його мати. Спадщину після смерті матері прийняли її діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Він належним чином оформив право власності в порядку спадкування на 1/3 частку спадкового майна матері, 1/6 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, а свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки спадкового майна (1/3 частину житлового будинку) на ім`я [PERSON] , [PERSON] не видавалось. [PERSON] та [PERSON] попередньо домовившись про всі істотні умови договору дарування 1/3 частини спірного житлового будинку з надвірними будівлями, передали свою частку будинку в його повне володіння. З жовтня 2001 року до теперішнього часу він одноособово користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його. Маючи намір продати житловий будинок, він звернувся до нотаріуса з питанням оформлення договору відчуження майна, та отримав довідку з ОКП «КООБТІ», згідно з якою право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за: [PERSON] - 1/3 ч. (приватна спільна часткова), [PERSON] - 1/6 ч. (приватна спільна часткова), [PERSON] - 1/2 ч. (приватна спільна часткова). Оформити належним чином договір дарування 1/3 частини спірного житлового будинку в нотаріальній конторі не має можливості, так як [PERSON] померла [INFO] , а з [PERSON] після 2014 року втрачено будь-які зв`язки, тому це стало перешкодою для реєстрації права власності на спірне нерухоме майно у встановленому законом порядку, що і змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою від 22.05.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02.07.2025 року витребувано у Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 належним чином завірені копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] 24.07.2025 року від Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 надійшло повідомлення, що спадкові справи, заведені після смерті [PERSON] та [PERSON] знаходяться у Державному нотаріальному архіві в Кіровоградській області. 28.07.2025 року від представника відповідача Управління комунальної власності Кропивницької міської ради Житньої В.А., через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за без участі представника відповідача за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 23.09.2025 року зобов`язано Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області належним чином завірені копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] 09.10.2025 року від Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області надійшли копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 17.11.2025 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.01.2026 року. 26.01.2026 року від представника позивача адвоката Васильченко З.С. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За змістом ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом. За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди. Відповідно до ст. 243 ЦК УРСР за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС Кіровоградського м/виконкому. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , належного спадкодавцю на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою 19 лютого 1959 року за реєстром № 2-637, зареєстрованого Кіровоградським бюро технічної інвентаризації 24 березня 1994 року за № 21641/137. Спадщину після смерті батька прийняли: дружина [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Позивач належним чином оформив право власності в порядку спадкування на частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 серпня 2005 року, зареєстрованим в реєстрі за №3-1496, посвідченим Тєрєховою С.В. державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори. Свідоцтво про право на спадщину на частку спадкового майна на ім`я матері позивача не видавалось. [INFO] померла мати позивача, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому. Спадщину після її смерті прийняли її діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Позивач належним чином оформив право власності в порядку спадкування на 1/3 частку спадкового майна матері, 1/6 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 серпня 2005 року, зареєстрованим в реєстрі за №3-1498, посвідченим Тєрєховою С.В. державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори. Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки спадкового майна (1/3 частину житлового будинку) на ім`я [PERSON] , [PERSON] не видавалось. З жовтня 2001 року до теперішнього часу позивач одноособово користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, оплачує комунальні послуги, тому завжди вважав себе власником. Маючи намір продати житловий будинок, позивач звернувся до нотаріуса з питанням оформлення договору відчуження майна, де йому повідомили про необхідність отримати архівну довідку ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане БТІ». 06.01.2025 року позивач отримав архівну довідку ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане БТІ», відповідно до якої, право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за: 1. [PERSON] - 1/3 ч. (приватна спільна часткова), Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 19.02.1959 N?2-637/ Перша кіровоградська державна нотаріальна контора. Акт готовності від 10.03.1994р. N?200.; 2. [PERSON] - 1/6 ч. (приватна спільна часткова), Свідоцтво про право на спадщину від 16.08.2005 N?3-1498/ Перша кіровоградська державна нотаріальна контора; 3. [PERSON] - 1/2 ч. (приватна спільна часткова), Свідоцтво про право на спадщину 16.08.2005 N?3-1496/ Перша кіровоградська державна нотаріальна контора. Оформити належним чином договір дарування 1/3 частини спірного житлового будинку в нотаріальній конторі не має можливості, так як [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим Ступинським управлінням ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області, а з [PERSON] після 2014 року втрачено будь-які зв`язки. Позивач користується та володіє житловим будинком з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2000 року, тобто майже 25 років. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР). Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до абз. 3 п. 13 Постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при розгляді справи про визнання правочину дійсним суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі за № 6-1288цс17, однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, судом встановлено, що позивачем доведені факти, на які він посилається в позовній заяві, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.5 ч.3 ст.2, ч.1 ст. 13 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства належить диспозитивність, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом позовної заяви позивачем [PERSON] не зазначено про те, що він має намір стягувати з відповідача судові витрати у виді сплаченого ним судового збору. З огляду на викладене, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, судом не здійснюється розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved