Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У вересні 2025 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором № б\\н від 17 травня 2006 року в розмірі 47310,26 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 17 травня 2006 року, згідно якої видано кредитну картку на яку було встановлено початковий ліміт, який в подальшому було збільшено до 44 000 грн. 00 коп. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 16 жовтня 2024 року має заборгованість у розмірі 47310,26 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 37962,48 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 9347,78 грн. Представник позивача в подав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не подавав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача відшкодувати банку у добровільному порядку заборгованість за Кредитним договором. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, умовами Кредитного договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 17 травня 2006 року, згідно якої видано кредитну картку на яку було встановлено початковий ліміт, який в подальшому було збільшено до 44 000 грн. 00 коп. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Однак відповідач у добровільному порядку кредитні кошти не повернула, чим порушила прийняті на себе договірні зобов`язання. Станом на 16 жовтня 2024 року має заборгованість у розмірі 47310,26 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 37962,48 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 9347,78 грн. Наявність та складові заборгованості підтверджуються розрахунками заборгованості [PERSON] за кредитним договором №б/н від 17 травня 2006 року. Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд встановив, що відповідач порушив визначені умови кредитного договору, а саме, отримав кредитні кошти і не повернув їх, не сплачував проценти за користування кредитними коштами, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. На час розгляду справи судом відповідачкою не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості повністю або частково. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплачений позивачем при подачі позовної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved