Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому позивач звертається до суду із позовом, з урахуванням збільшених позовних вимог, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 159 000, 00 грн., стягнути з третьої особи [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.; понесені судові витрати, В обґрунтування позову позивач зазначає, що 27.01.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля AUDI A4, який перебував у його законному користуванні та яким він керував. ДТП сталася з вини водія автомобіля RENAULT MEGANE, яка, порушивши вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, не надала перевагу в русі, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Факт порушення та вина іншого учасника ДТП підтверджені постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 березня 2023 року, якою водія автомобіля RENAULT MEGANE визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Допущену в постанові описку щодо особи водія автомобіля AUDI згодом було виправлено судом окремою постановою, що остаточно підтвердило, що саме позивач керував транспортним засобом на момент ДТП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля винної особи була застрахована у ПрАТ «СК «УСГ», у зв`язку з чим позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак страховик безпідставно відмовив у здійсненні виплати, посилаючись на відсутність довіреності на право користування автомобілем, дійсної на момент виплати страхового відшкодування. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою та такою, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки факт дорожньо-транспортної пригоди, вина відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями винної особи і завданою шкодою встановлені постановою суду, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду при розгляді даної справи відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України. Крім того, відповідно до положень цивільного законодавства та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний відшкодувати майнову шкоду, завдану внаслідок страхового випадку, незалежно від того, чи є потерпілий власником транспортного засобу, за умови його правомірного володіння та користування таким майном. Позивач наголошує, що право законного володіння транспортним засобом є самостійним речовим правом, яке підлягає захисту нарівні з правом власності. Заподіяння шкоди майну, яким особа користується на законних підставах, надає їй право вимагати відшкодування завданих збитків, що підтверджується як нормами Цивільного кодексу України, так і усталеною судовою практикою Верховного Суду та Європейського суду з прав людини. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що відмова страховика у виплаті страхового відшкодування порушує його майнові права та право на мирне володіння майном, а тому є підставою для судового захисту. У зв`язку із вищенаведеним, просить позов задоволити повністю. 05.03.2024 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області представником Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» - Василевським О. Л. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача заперечив проти задоволення позову, вказавши, що у якому відповідач заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та безпідставність. Відповідач зазначає, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу RENAULT MEGANE була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування, укладеного зі страхувальником, і факт настання дорожньо-транспортної пригоди не заперечується. Страховиком були своєчасно прийняті повідомлення про ДТП від усіх учасників, проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та вжито передбачених законом заходів для з`ясування обставин страхового випадку. Разом із тим відповідач вказує, що позивач не є власником пошкодженого автомобіля AUDI, а матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували його право на отримання страхового відшкодування. Власником транспортного засобу, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію, є інша особа, а будь-які документи, що посвідчують право позивача на законне володіння, користування або представництво інтересів власника (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), страховикові подані не були. Відповідач наголошує, що спеціальним Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо визначено перелік документів, необхідних для виплати страхового відшкодування, та коло осіб, які мають право на його отримання. За відсутності таких документів страховик позбавлений можливості виконати свої зобов`язання, а застосування загальних норм цивільного законодавства є недопустимим з огляду на принцип lex specialis. Крім того, відповідач зазначає, що надана раніше довіреність втратила чинність, не підтверджувала повноважень позивача та не може бути підставою для отримання страхового відшкодування. Таким чином, на думку відповідача, позивач не має процесуального статусу особи, яка вправі звертатися до суду з такими вимогами. Окремо відповідач звертає увагу суду на відсутність належних і допустимих доказів розміру заявлених збитків. Позивач не надав суду жодного документу, який би підтверджував суму шкоди у розмірі 159 000 грн, а також не обґрунтував причин неподання таких доказів у встановлений процесуальний строк, що суперечить вимогам ЦПК України. Також представник відповідача вважає безпідставними та завищеними вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. На думку представника відповідача, позивач не надав доказів укладення договору з адвокатом, фактичної оплати гонорару чи детального опису наданих правничих послуг, а заявлений розмір витрат не є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт. 26.05.2025 року представником позивача [PERSON] Бардин Р. І. подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСТ» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 159 000,00 грн.; стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.; судові витрати покласти на відповідача, мотивуючи таке тим, що на ремонт автомобіля AUDI, модель А 4, тип загальний легковий універсал, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1798, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , який на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у користуванні позивача [PERSON] , позивач витратив 170 000,00 грн. Матеріальну шкоду в розмірі 159 000,00 грн. позивач заявив в позовних вимогах до відповідача, оскільки таку суму виплати назвав йому сам відповідач, на лікування дружини позивача - [PERSON] , відповідач виплатив страхове відшкодування у сумі 938,00 грн., а решту 10 000,00 грн. позивач просить стягнути із третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] . А також судові витрати, а саме: сплачену оплату за проведення судової авто-товарознавчої експертизи в сумі 8 000,00 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1 618,62 грн. просить стягнути з відповідача- Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група». В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Представник третьої особи у судовому засіданні щодо задоволення позову поклався на розсуд суду. У судове засідання 26.01.2026 року позивач [PERSON] та його представник адвокат Бардин Р. І. не з`явились, однак подали через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх участі за наявними у справі доказами, вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задоволити такі, а також представник подав промову в судових дебатах в письмовому виді (в порядку ст. 242 ЦПК України), згідно якої вказує, що дорожньо-транспортна пригода від 27 січня 2023 року сталася з вини третьої особи [PERSON] , що підтверджується постановою суду, яка набрала законної сили. Позивач правомірно керував автомобілем AUDI за згодою власника, не заволодівав ним незаконно та є потерпілим у цій ДТП. Відмова страховика у виплаті страхового відшкодування є безпідставною, оскільки право на відшкодування шкоди має законний користувач транспортного засобу, а відсутність чинної довіреності не звільняє страховика від обов`язку здійснити страхову виплату. Розмір заявленої до стягнення суми у 159 000 грн підтверджений матеріалами справи та визначений самим страховиком. У зв`язку з доведеністю факту ДТП, вини третьої особи, правомірності користування транспортним засобом та наявності майнової шкоди, позивач просив суд задовольнити позов. У судове засідання 26.01.2026 року представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак через канцелярію суду подала заяву пор розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги [PERSON] до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в сумі 159 000,00 грн. просила задоволити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав: відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У Відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини: відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.03.2023 року у справі № 450/922/23, провадження № 3/450/780/23 вбачається, що 27.01.2023 року о 16:55 год. за адресою: Львівський район, с. Гамаліївка, автодорога М-06 530 + 650 м, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «RENAULT MEGANE» номерний знак [NUMBER] , не надала дорогу транспортному засобу марки «Ауді» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими своїми діями [PERSON] порушила вимоги п.п. 16.11 ПДР України, із врахуванням постанови про виправлення описки від 04.08.2023 року. Вищевказаною постановою [PERSON] , [INFO] , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ст. 124 КУпАП. Така не оскаржувалась та набрала законної сили 04.04.2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року в справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року в справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Судом встановлено, що власником транспортного засобу марки AUDI моделі A4 д.н.з. [NUMBER] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , станом на 27.01.2023 року, є [PERSON] . Згідно довіреності від 25.08.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Червук О. В., зареєстрованої в реєстрі за № 662, [PERSON] відповідно до усного договору доручення цією довіреністю уповноважила: [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися (а саме: керувати, зняти з обліку, продати за ціну та умовах на свій розсуд, обміняти) належним їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 24.08.2022 року органом 5641, автомобілем марки AUDI модель A4, тип загальний легковий універсал, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1798, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , який зареєстрований 24.08.2022 року органом 5641. Разом з тим, відповідно до довіреності від 11.11.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н. Б., зареєстрованої в реєстрі за № 3613, [PERSON] , який діє на підставі довіреності, виданої з правом передоручення посвідченої Червук Оленою Василівною, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, 25.08.2022 року в реєстрі за № 662, діючи на підставі попередньої домовленості з повіреним, уповноважив [PERSON] розпоряджатися (а саме: керувати, зняти з обліку, продати за ціну та на умовах на свій розсуд, обміняти) належним моєму довірителю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 24.08.2022 року ТСЦ 5641, автомобілем марки AUDI, модель А4, тип загальний легковий універсал, 2011 року випуску, об?єм двигуна 1798, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований 24.08.2022 року ТСЦ 5641 (дата першої реєстрації - 18.10.2011, дата першої реєстрації в Україні - 24.08.2022), така дійсна до 25.02.2023 року. Як зазначає відповідач у поданому відзиві на позовну заяву, що поліс ОСЦПВ № ЕР-211694667 був укладений 25.10.2022 року з [PERSON] , предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль RENAULT MEGANE д.н.з. [NUMBER] , відповідно відповідальність [PERSON] , на момент вчинення ДТП 27.01.2023 року була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «УСГ» (строк дії договору з 26.10.2022 року по 25.10.2023 року включно). Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб автомобіль марки AUDI модель A4 д.н.з. [NUMBER] отримав механічні ушкодження. [PERSON] 01.02.2023 року у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до ПАТ «СК «УСГ» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 27.01.2023 року за участі [PERSON] та [PERSON] , розмір франшизи у такому вказано, що така складає 1000,00 грн. та надав пояснення про обставини настання ДТП. У той же час, у матеріалах справи наявні два примірника заяви про виплату страхового відшкодування [PERSON] , згідно долученої позивачем, як він зазначає, заяви про виплату страхового відшкодування, яка була повернута йому представником відповідача ПАТ «СК «УСГ», позивач 01.02.2023 року звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування, яка була зареєстрована ПАТ «СК «УСГ» за № ЗСЦВ-000000000005149, в якій просить відповідно до ст. 35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася 27.01.2023 р. за адресою: Траса, Львівська область, Північний обхід м. Львова внаслідок якої було завдано шкоду: транспортному засобу Audi А4 з номерним знаком [NUMBER] ; згідно долученої копії відповідачем, останній звернувся 20.02.2023 року із такою заявою , та така була зареєстрована ПАТ «СК «УСГ» 06.02.2023 року за № ЗСЦВ-000000000005160, в якій [PERSON] просить відповідно до ст. 35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася 03.02.2023 р. за адресою: м. Винники, Львівська область, вул. Олександра [PERSON] внаслідок якої було завдано шкоду: транспортному засобу BMW M3401 з номерним знаком [NUMBER] . Разом з тим, із заявою про виплату страхового відшкодування 16.02.2023 року до ПАТ «СК «УСГ» звернувся [PERSON] , яку було зареєстрована за № ЗСЦВ-000000000005149. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових виплат), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових коштів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону 1961-IV). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з п. З ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Встановлено, із відповіді ПАТ «СК «УСГ» - Ушакову А. О. та [PERSON] , за вих. № ЗСЦВ-5149/3 від 26.04.2023 року, що 20.02.2023 року такі звернулися до ПАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну власнику транспортного засобу Audi A4, д.н.з. [NUMBER] , на підставі довіреності від 25.08.2022 року, однак довіреність від 25.08.2022 року припинила строк дії 25.02.2023 року, а тому на теперішній час останні не мають повноважень відповідно до даної довіреності на отримання страхового відшкодування, за шкоду завдану власнику вищевказаного транспортного засобу та повідомлено про необхідність надати документ, що посвідчує право на отримання страхового відшкодування та постанову суду, в іншому випадку ПАТ «Страхова компанія «УСГ» не матиме підстав для виплати страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-211694667 від 25.10.2022 року. Також згідно листа ПАТ «СК «УСГ» за вих. № ЗСЦВ-4149/12 від 13.12.2023 року [PERSON] вбачається, що ПАТ «СК «УСГ» розглянуло заяву від 06.11.2023 року (вх. № 01/77755 від 14.11.2023 року), та повідомлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Audi A4, д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] , документів, що посвідчують право на отримання страхового відшкодування надано не було, таким чином немає підстав віднести останнього до категорії осіб, що мають право отримання страхового відшкодування за даним випадком, а відповідно не має підстав для виплати такого, однак в разі надання документів, які б підтверджували право на отримання страхового відшкодування за даним випадком, ПАТ «СК «УСГ» повернеться до розгляду заявленого випадку. Згідно з відповіддю ПрАТ «СК «УСГ» за вих. № ЗСЦВ-5150/1 від 01.02.2023 року [PERSON] , страховик підтвердив отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 27 січня 2023 року та реєстрацію страхового випадку. Страховою компанією зазначено перелік документів, які вже були подані разом із повідомленням, а також вказано на необхідність надання додаткових документів, зокрема медичних довідок, документів щодо причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та ушкодженнями, товарних чеків і рішення суду, для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Також повідомлено, що у разі потреби страховик може запросити додаткові документи чи відомості. ПрАТ «СК «УСГ» за вих. № ЗСЦВ-5150/П від 12.05.2023 року було прийнято рішення виплатити [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 938,00 грн., за страховим випадком, що стався 27 січня 2023 р., згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-211694667 від 25.10.2022 р. та Страхового Акту ЗЦВ-5150, затвердженого 12.05.2023 року. Відповідно до Звіту № 416/23 про оцінку автомобіля AUDI А4 реєстраційний номер [NUMBER] від 21.02.2023 року, яку виконано ТзОВ АК «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС», який є суб`єктом оціночної діяльності Сертифікат № 22/21 виданий Фондом державного майна України 18.01.2021, на підставі договору та заяви від СК «УСГ», проведення якої доручено оцінювачу [PERSON] , який має вищу економічну та технічну освіту, кваліфікаційне свідоцтво аварійного комісара(свідоцтво АК- [NUMBER] видане Національною комісією , що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, кваліфікаційне свідоцтво АК-ПК-Т3 № 6344 від 30.09.2021 року видане Інститутом Післядипломної освіти та бізнесу) та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача (№ 8200 від 25.02.2012 видане Фондом Державного Майна України) та зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів(свідоцтво № 9123 від 20.03.2012 р., видане Фондом Державного Майна України.) за напрямком «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та за спеціалізацією у межах напряму «Оцінка колісних транспортних засобів» посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювачів МФ № 2215- ПК від 07.09.2022 року видане Фондом Державного Майна України, згідно висновку якого вартість матеріального збитку автомобіля AUDI А4 реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить: 341140,32 грн, ринкова вартість автомобіля складає: 341140,32 грн. Також до Звіту долучено протокол огляду №416/23/22 від 07.02.2023 р.; ремонтну калькуляцію № ЗСЦВ-5149 від 21.02.2023 року на 9 -ох аркушах; виписку з електронної версії Довідник "Бюлетень автотоварознавця", випуск №126; фото - таблиць 14 шт., фотографій (126 шт.); копію посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача; копію свідоцтва про реєстрацію в державному реєстрі; копію сертифікату суб?єкта оціночної діяльності. Згідно із п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.01.2025 року постановлено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Бардин Р. І. та клопотання третьої особи [PERSON] про призначення судової автотоварознавчої експертизи у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволити; призначити по справі судову автотоварознавчу експертизу та поставити на її розгляд наступні питання: Яка вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу (матеріального збитку) автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП 27 січня 2023 року станом на дату ДТП, з врахуванням та без врахування ПДВ? Яка вартість матеріального збитку заподіяного володільцю автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП 27 січня 2023 року станом на дату ДТП без врахування ПДВ? Яка вартість автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] , в пошкодженому стані після ДТП (з урахування наявних аварійних пошкоджень) станом на дату ДТП 27.01.2023 року?; проведення експертизи доручити експертам ТзОВ ФІРМА «ЕКСПЕРТИЗА» /м. Львів, вул. Ак. Підстригача, буд. 6/; оплату за проведення експертизи покласти на позивача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . 20.07.2024 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області надійшов висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 29 від 19.03.2025 року на 19 аркушах з додатками на 25 аркушах та матеріали цивільної справи № 450/249/24 на 195 аркушах. Як вбачається із Висновку експерта № 29 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи по цивільній справі 450/249/24 від 19.03.2025 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi A4 1,8i 4dr 6MT» ідентифікаційний номер [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП 27.01.2023 року, після огляду оцінювачем п. [PERSON] 07.02.2023 року станом на дату розрахунку калькуляції необхідного відновлювального ремонту згідно матеріалів справи (98-107 справи) згідно з актом огляду від 07.02.2023 року (стр.101 справи) та фотографій на електронному носії (стр.161 справи) станом на дату ДТП з врахуванням (включенням) та без врахування ПДВ у вартості нових складових ( запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить: 812 049,66 грн. (без врахування ПДВ на складові), 956 985,26 грн. (з врахуванням ПДВ на складові); вартість матеріального збитку 341 140,32 грн.; вартість автомобіля в пошкодженому стані після ДТП (з урахуванням аварійних пошкоджень) станом на дату ДТП 27.01.2023 року в даному випадку становить рівним утилізації автомобіля, визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишились становить: 146 371,44 грн. До вищевказаного Висновку також долучено підтверджуючі документи ТзОВ «Експертиза» на 13 арк.; калькуляція необхідного відновлювального ремонту № 2 на 9 арк.; вартість працездатних складових калькуляції № 2/1 на 3 арк. Вказаний висновок відповідає вимогам Закону України "Про судову експертизу", Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003№ 142/5/2092 (у редакції, чинній на час оцінки), а також містить відомості про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а отже з огляду на ст.ст. 76, 106 ЦПК України є належним та допустимим доказом, що узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19), постановах Верховного Суд від 01 квітня 2020 року у справі № 676/90/17-ц (провадження № 61-11873св19), від 25 травня 2020 року у справі № 475/793/17 (провадження № 61-19975св18) та від 21 жовтня 2020 року у справі № 303/2642/18 (провадження № 61-21118св19), від 30 червня 2021 року у справі № 523/7115/18 (провадження № 61-6241св21). Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Однак суд вважає за необхідне звернути увагу, що законом не заборонено потерпілим для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як вказує позивач [PERSON] у позовній заяві, відповідно до Звіту про оцінку, наданого відповідачем його повідомлено, що страхова виплата становить 159 000,00 грн., яку він і просить стягнути із відповідача - ПАТ «СК «УСГ», однак обґрунтування такої суми не наводить, також до матеріалів цивільної справи ні стороною позивача, ні стороною відповідача не долучено самого поліса ОСЦПВ № ЕР-211694667 від 25.10.2022 року, без наявності якого, суд позбавлений встановити межі відповідальності відповідача, та інші умови. Щодо доводів представника відповідача, що позивач не є власником пошкодженого автомобіля, оскільки згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником є інша особа, а матеріали справи, не містять належних доказів, які б підтверджували право позивача на законне володіння чи користування транспортним засобом або представництво інтересів власника, зокрема чинної довіреності, договору оренди чи інших документів, передбачених спеціальним законом, при цьому, що надана раніше довіреність втратила чинність та не підтверджує повноважень позивача на отримання страхового відшкодування, то слід зазначити наступне: у цій справі суд звертає увагу, що за загальним правилом, право на відшкодування шкоди має право особа, яка такої зазнала. У випадку завдання шкоди майну, це або власник майна, або титульний володілець, який має право володіння або користування відповідним майном. Згідно зі статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Згідно зі ст. 395 ЦК України, речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року в справі № 147/66/17 зазначено, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. У той же час, у постанові Верховного Суду від 12.05.2022 року у справі № 623/290/21 вказано: «Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Враховуючи те, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну». Відповідно до долученої заяви позивача [PERSON] від 20.02.2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л. З., зареєстрованої в реєстрі за № 166, [PERSON] який діє від імені [PERSON] , стверджує, що вона не заперечує щодо виплати страхового відшкодування та будь-яких інших виплат у зв?язку з ДТП, яка відбулася 27.01.2023 року за адресою Північний обхід м. Львова, внаслідок якої було завдано шкоду транспортному засобу марки AUDI, модель А4, рік випуску 2011, VIN-код [NUMBER] особі, яка на законній підставі володіла згаданим автомобілем водію [PERSON] .. У разі виплати страхового відшкодування, будь-яких інших виплат, пов?язаних із ДТП [PERSON] , [PERSON] не матиме претензій щодо таких виплат до ПАТ СК «УСГ» та інших осіб, які здійснять такі виплати. Разом з тим, в процесі розгляду справи позивачем до матеріалів справи долучено копію Договору купівлі - продажу транспортного засобу № 4641/2024/4905885 від 28.09.2024 р., згідно якого продавець [PERSON] , з однієї сторони, та покупець [PERSON] , з другої сторони уклали Договір, згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки AUDI, модель А4, рік випуску 2011, VIN-код [NUMBER] , який зареєстрований за продавцем 09.02.2023 року підрозділом МВС ТСЦ 4649, за домовленістю Сторін ціна транспортного засобу склала 353 000 грн., такий 24.01.2025 року був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О. Л. та зареєстрований в реєстрі за № 310. А також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 28.09.2024 року, відповідно до якого власником транспортного засобу марки AUDI моделі A4 д.н.з. [NUMBER] є вже [PERSON] . Водночас, позивачем [PERSON] не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що автомобіль марки Audi А4 з номерним знаком [NUMBER] на момент вчинення ДТП (27.01.2023), перебував у його законному володінні або користуванні, та на яких правових підставах. Навпаки, як слідує з досліджених судом доказів, власником автомобіля на момент вчинення ДТП (27.01.2023) була гр. [PERSON] , пізніше [PERSON] , діючи на підставі попередньої домовленості з повіреним, уповноважив [PERSON] розпоряджатися (а саме: керувати, зняти з обліку, продати за ціну та на умовах на свій розсуд, обміняти) вказаним автомобілем, які не є стороною у цій справі, їх правовий статус у справі не визначено, а також жодних правочинів між ними та позивачем не надано, хоча й користування автомобілем на момент ДТП здійснював позивач. Крім того, у позовній заяві та доданих матеріалах відсутня копія посвідчення водія позивача, що підтверджує його право на керування транспортними засобами відповідної категорії, що унеможливлює визнання за ним права на звернення до суду з вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме відповідача ПАТ СК «УСГ». Разом з тим, 31.07.2025 року позивачем [PERSON] було подано клопотання про залучення співпозивача, у якому він зокрема зазначає, що як йдеться в матеріалах справи, ДТП сталася за участю автомобіля «RENAULT MEGANE» під керуванням [PERSON] , яка не надала перевагу в русі автомобілю «Audi A4» (реєстраційний номер [NUMBER] ), під керуванням позивача, внаслідок чого відбулась ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження, однак звертає увагу суду, на момент виникнення ДТП фактичне користування транспортним засобом здійснював син [PERSON] , на підставі нотаріально посвідченої довіреності, яка надавала йому право керування, користування та відчуження автомобіля AUDI, д.н.з. [NUMBER] ,а тому вважає, що син має безпосередній інтерес у результаті розгляду справи, та йому може бути завдана шкода або обмежено процесуальні права у разі вирішення справи без його участі. Однак ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.08.2025 року у задоволенні клопотання позивача про залучення співпозивача у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено, з підстав наведених у мотивувальній частині такої. Сукупність викладених обставин не узгоджується із практикою ЄСПЛ щодо урахування принципу «балансу вірогідностей», а також на переконання суду свідчить про те, що позивачем не підтверджено належність пошкодженого майна до його володіння чи користування на законних підставах, з приводу якого заявлено вимоги про відшкодування матеріальної шкоди; не обґрунтовано юридичної підстави для звернення саме цієї особи до суду, адже відсутні правовстановлюючі документи, довіреності, договори чи інші правові підстави для розпорядження цим майном чи представництва в інтересах його власника; не надано документів, що виключають можливість подання аналогічних вимог власником транспортного засобу в майбутньому, що у свою чергу, створює потенційну загрозу подвійної відповідальності як для відповідача, так і для завдавача шкоди, винуватця ДТП [PERSON] , що суперечить базовим принципам справедливості та правової визначеності, гарантованим, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд не може ухвалити рішення, яке потенційно призведе до того, що відповідач двічі відповідатиме за ту саму шкоду спочатку перед особою, яка не довела свого статусу, а потім перед законним власником майна. За змістом ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню в цій частині не підлягають за їх недоведеністю, позивач [PERSON] не надав доказів того, що саме йому, як титульному володільцю, заподіяно майнову шкоду пошкодженням автомобіля марки Audi А4 з номерним знаком [NUMBER] . Щодо вимоги позивача про стягнення з третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 10 000,00 грн., суд вважає за необхідне роз`яснити стороні позивача, що відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Суд наголошує для сторони позивача, що права, передбачені ЦПК України щодо третьої особи і відповідача, є різними за своїми значеннями та впливом на процес; права відповідача значно ширші прав третьої особи. Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Зі змісту наведеної норми вбачається, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має перебувати з однією із сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Суть інституту третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, полягає в тому, що його застосування слугує процесуальним забезпеченням права регресу, а умова, що за законом третя особа залучається чи вступає у справу на стороні позивача чи відповідача, передбачає, що участь у процесі третьої особи випливає з тих відносин, які пов`язують її з однією із сторін у процесі. А тому, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Суд наголошує стороні позивача, що такі особи не є суб`єктами спірних правовідносин, тому суд не вирішує питання про їх права та обов`язки. Судове рішення лише в майбутньому може вплинути на їх права та обов`язки щодо якоїсь із сторін у спорі, зокрема в разі пред`явлення до них регресного позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 вказала, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи. З огляду на викладене, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року). Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed