Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського з позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Какун А.С. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 5073273 у розмірі 71647,85 грн; за кредитним договором № 1857165 від 29 вересня 2024 року в розмірі 33599,99 грн; за кредитним договором №73273119 в розмірі 10206,97 грн; всього стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 115454,81 грн та понесені судові витрати. Стислий виклад позовних вимог. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5073273. Відповідно до п.п. 1.1. кредитного договору, укладення кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Відповідно до п.п.9.7. кредитного договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Відповідно до п.п. 2.1. кредитного договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, і яка зазначена в даному п.п. кредитного договору. Згідно з п.п. 2.4. кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Лінеура Україна» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (п.п. 9.9. кредитного договору), які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 16.07.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №16072025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 16.07.2025 до договору факторингу № 16072025 від 16.07.2025, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 71647 грн 85 коп., з яких: - 19999 грн 97 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 42397 грн 88 коп. - сума заборгованості за процентами та 9250 грн -заборгованість за штрафами Окрім цього, 29 вересня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №1857165, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит, та зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним та виконати інші зобов`язання передбачені кредитним договором. У подальшому між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу № 1607-25 від 16 липня 2025 року, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 1607-25 від 16.07.2025, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33599 грн 99 коп., з яких: - 6999 грн 99 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 12600 грн 00 коп. - сума заборгованості за процентами та 14000 грн -заборгованість за пенею. Поряд з цим. 17.10.2024 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 73273119. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 11 Договору позики, адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно п.п 2.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №6 від 27.05.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 10206,97 грн, з яких: - 3216,02 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 525 грн - сума заборгованості за відсотками; - 4965,95 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом та 1500 грн комісія за надання кредиту. Отже, позивач є новим кредитором відповідачки за кредитним договором. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань за договорами позики та кредиту в судовому порядку позивач просить стягнути загальну суму заборгованості 115454,81 грн. та понесені судові витрати у розмірі 3028 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15 грудня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 13 січня 2026 року. 13 січня 2026 року справу знято з розгляду у зв`язку з відсутністю у суду електропостачання та призначено розгляд справи на 27 січня 2026 року. . Позиція учасників справи. 05 січня 2026 року представником відповідача через підсистему «Електронний суд» скеровано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача вказує, що відповідач [PERSON] не заперечує щодо укладення кредитних договорів, а саме: кредитний договір № 5073273, від 29 жовтня 2024 року з ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем на суму 20000 грн, договір №1857165 від 29 вересня 2024 року укладений з ТОВ «Слон Кредит» на суму 7000 грн та договір № 73273119 від 17.10.2024 укладений з ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» на суму 10000 грн.. Вказує, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача заборгованості за основою сумою боргу (тілом кредиту) за трьома споживчими кредитами в розмірі суми, яка становить 30215,98 грн, у зв`язку з чим наводить свій розрахунок заборгованості, а саме: - 19999,97 грн. за договором № 5073273 від 29 жовтня 2024 року; - 6999,99 грн. за договором № 1857165 від 29 вересня 2024 року; - 3216,02 грн. за договором № 73273119 від 17 жовтня 2024 року. Проте, він заперечує проти стягнення з нього за всіма кредитними договорами суми заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, по процентам за понадстрокове користування заборгованості, за пенею, за комісією, у зв`язку з тим Відповідач 08 серпня 2022 року був призваний по мобілізації у Збройні Сили України [INFO] , проходив військову службу, приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, з 10 жовтня 2023 року є учасником бойових дій, що підтверджується записами у військовому квитку, посвідченням учасника бойових дій. Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, який проходив службу в особливий період, приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, є особою з інвалідністю внаслідок війни, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом та пені, а кредитні установи (ТОВ «Лінеура Україна» ТОВ «Слон Кредит», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») під час дії особливого періоду не мали права нараховувати відповідачу відсотки і пеню, а у випадку нарахування були зобов`язані їх списати. На підставі викладеного просять суд частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 30215,98 грн., а саме: - за кредитним договором № 5073273 від 29 жовтня 2024 року в розмірі 19999,97 грн. - за кредитним договором № 1857165 від 29 вересня 2024 року в розмірі 6999,99 грн.; - за кредитним договором № 73273119 від 17 жовтня 2024 року в розмірі 3216,02 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 792,43 грн. 08.01.2026 через підсистему «Електронний суд» представник позивача скерував відповідь на відзив, в яких просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та вказує,. що не погоджується з відзивом на позовну заяву та покликаючись на норми законодавства та висновки Верховного суду України зазначає, що відповідач уклавши кредитні договори погодився на всі їх умови. Окрім того у розрахунках заборгованості за кредитним договорами міститься інформація щодо проведення Відповідачем оплати, які зараховано на погашення суми за тілом боргу та відсотками відповідно до умов Кредитного договору. Вказує, що внесення грошових коштів на рахунок Первісного кредитора є визнання Позичальником боргу, що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору та погодження всіх умов договору. Адже, без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення Позичальника може підтверджуватись як підписанням Кредитних договорів, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Також, зазначають, що Відповідачем факт укладення кредитних договорів у відзиві не спростовується. До того ж, Відповідачем безпосередньо визнається укладення ним кредитних договорів з Первісними кредиторами, відповідно, Відповідач визнає отримання на підставі кредитних договорів коштів та визнає свою обізнаність щодо умов кожного кредитного договору. Щодо військової служби відповідача зазначає, що відповідач не подав суду докази того, що перед укладенням, при укладенні кредитного договору у 2023 році, або після його укладення він надавав кредитодавцям ці документи або взагалі будь-яким чином повідомляв про наявність своїх пільг стосовно сплати відсотків.» Тобто, в даній справі, Відповідач так само не надав підтвердження того, що він звертався з даними документами до Первісних кредиторів, а отже не маючи ніяких підтверджень, заборгованістю наявна, відсотки нараховані відповідно до умов кредитного договору. Вказує, що для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом Відповідач зобов`язаний був звернутись Первісного кредитора, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Отже, на підставі вище викладеного встановлено, що нарахування Відповідачу відсотків здійснювалося Первісним кредитором на законних підставах, оскільки Відповідач не повідомив Первісного кредитора у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, звертаємо увагу суду, що заборгованість вказана у позовній заяві, яка підлягає стягненню з Відповідача нараховувалася Первісним кредитором станом Документ сформований в системі на дату відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань та вживає дії щодо врегулювання заборгованості виключно у розмірі отриманих прав вимоги. Оскільки Відповідачем умови кредитних договорів не виконувались, то нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов Кредитного договору є правомірним і Відповідач жодним чином не позбавляється від виконання умов Кредитного договору та погашення заборгованості в повному обсязі. 21 січня 2026 року представником відповідача через підсистему «Електронний суд» скеровано заперечення на відзив де зазначає, що у відповіді на відзив представник позивача, наполягає на стягненні з відповідача нарахованих відсотків, пені, комісії за всіма кредитними договорами, посилаючись на те, що відповідач, начебто, не надав первісним кредиторам доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Але позивач не є первісним кредитором і лише припускає, що відповідач не надавав таких документів. Стверджуючи, що відповідач не подав суду докази того, що перед укладенням, при укладенні кредитного договору у 2023 році, або після його укладення він надавав кредитодавцям документи або взагалі будь-яким чином повідомляв про наявність своїх пільг стосовно сплати відсотків, позивач у свою чергу також не надає ніяких доказів того, що первісні кредитори не володіли цією інформацією. Відповідач наполягає, що він звертався до всіх первісних кредиторів з інформацією про свій статус військовослужбовця та статус інваліда війни і пропонував добровільно погасити заборгованість за тілом кредиту. Але його звернення та документи первісними кредиторами не були прийняті до уваги і вони відступили право вимоги позивачу. Відсутність у позивача інформації про наявні у відповідача пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не позбавляє відповідача права скористатися цими пільгами, які надані йому Законом України і не можуть бути обмежені товариством, яке надає фінансові послуги та скупує проблемні кредити у інших фінансових компаній. У зв`язку з викладеним просять позов задовольнити частково та стягнути тільки суми боргу за основним зобов`язанням. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився, однак у пред`явленому позові просив суд проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак через підсистему «Електронний суд» скеровано заяву, в якій просять суд проводити розгляд справи без відповідача та його представника, а також просять суд задовольнити позов частково з підстав викладених у відзиві та запереченні у відповіді на відзив. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). Відповідно до ч.1ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а також думку відповідача, яка викладена у відзиві на позовну заяву та у запереченні у відповіді на відзив, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд приходить до наступного висновку. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Згідно з ч. 3 ст. 95 ЦПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 2 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17. Обов`язковим аспектом щодо дійсності вимоги є підставність виникнення вимоги (стаття 11 ЦК України), як елементу зобов`язального правовідношення (стаття 502 ЦК України) на момент відступлення та підтвердження вимоги відповідними доказами. Дійсною для передачі також є вимога, яка виникла, але строк виконання цієї вимоги ще не настав. Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 5073273 про надання коштів споживчого кредиту. Укладення цього договору здійснювалось сторонами за допомогою ІТС (інформаційно-телекомунікаційної системи) ТОВ «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалось надати [PERSON] грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає: 20000 гривень. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів кожні 15 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору. Відповідно листа ТОВ «Пейтек» від 18.07.2025 ТОВ «Лінеура Україна» виконала умови кредитного договору та перерахувала на картку відповідача № [NUMBER] узгоджену суму у розмірі 20000 грн.. (а.с. 20). Згідно розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Лінеура Україна» заборгованість відповідача за договором у загальній сумі складає 71647,85 грн, з яких 19999,97 грн заборгованість за основною сумою боргу, 42397,88 грн заборгованість за процентами, 9250 грн заборгованість за штрафами (а.с. 21-23). 16.07.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 16072025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників (а.с. 24-26). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №16072025 від 16.07.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) і ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2 договору факторингу № 16072025 від 16.07.2025, укладеного між Клієнтом і Фактором, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників кількістю 2330, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу №16072025 від 16.07.2025 від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № №16072025 від 16.07.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №5073273 в сумі 71647,85 гривень, з яких71647,85 грн, з яких 19999,97 грн заборгованість за основною сумою боргу, 42397,88 грн заборгованість за процентами, 9250 грн заборгованість за штрафами (а.с. 29). Також, 29 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладений Договір № 1857165 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», відповідно до умов якого сума кредиту складає 7000 гривень, строк кредиту становить 360 днів, фіксована стандартна процентна ставка становить 0,896 %в день та застосовується у межах строку надання кредиту (а.с. 35-41). Відповідно до п. 1.1 Договору укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, що є електронним підписом Споживача та направлений Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході/протягом періоду обслуговування в Товаристві. Відповідно до п. 1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору). Пунктом 5.1 Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п. 5.3 Договору. Договір та Паспорт споживчого кредиту підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р546, К056. Підписуючи договір споживач підтвердив, що йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства, він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Слон Кредит», що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п. 9.8 Договору). Також підписанням паспорта відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с. 44-45). Відповідно до листа від 11 серпня 2025 року вих. № 20250811-762 ТОВ «Пейтек Україна» повідомило, що відповідно до Договору про організацію переказу грошових коштів від ТОВ «Слон Кредит» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 29 вересня 2024 року на суму 7000 гривень, маска картки [NUMBER] (а.с. 46). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1857165 від 29 вересня 2024 року загальний розмір заборгованості [PERSON] станом на 14 серпня 2025 року складає 33599,99 гривень, з яких за кредитом 6999,99 гривень, по відсотках 12600 гривень та по штрафам/пені -14000 грн (а.с.47). 16 липня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1607-25, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором №1857165 в загальній сумі 33599,99 грн.. Згідно п. 1.2 Договору факторингу № 1607-25 від 16.07.2025 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржника стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно п. 1.6 вказаного Договору права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому-передачі Реєстру боржників. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 1607-25 від 16.07.2025 року Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 1607-25 від 16 липня 2025 року , будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає. Акт підписано представниками ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 1607-25 від 16.07.2025 за боржником [PERSON] за кредитним договором № 1857165 рахується заборгованість в сумі 33599,99 гривень (а.с. 53). Окрім цього 17 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73273119 шляхом підписання договору електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови кредитного договору, реквізити сторін та підписи. Відповідно до умов договору, Товариство надало відповідачу позику в сумі 10000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається на 30 днів до 15.11.2024, денна процентна ставка 0,675% (фіксована). Комісія з надання кредиту у грошовому виразі складає 15000 грн. Процентна ставка за понадстрокове користування кредитом складає 2,70% в день, пеня 2,70 % в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 12024,00 грн. Відповідно до додатку №1 до договору надання коштів у кредит №73273119 від 17.10.2024 сторони погодили графік платежів з 17.10.2024 по 15.11.2024, за яким загальна вартість кредиту - 12025, 00 грн: з яких 10000,00 грн - сума кредиту за договором, 525,00 грн - проценти за користування кредитом та 1500,00 комісія за надання кредиту (а.с.64). Додатковою угодою №13638610 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73273119 домовилися про реструктуризацію боргу у сумі 10799 грн 55 коп. на 120 днів. Загальна сума фіксована. Відповідно до листа від 26 серпня 2025 року вих. № КД-000045569/ТНПП ТОВ «ФК «Фінекспрес» повідомило, що відповідно до Договору про організацію переказу грошових коштів від ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 17 жовтня 2024 року на суму 10000 гривень, маска картки [NUMBER] (а.с. 70). Згідно наданого розрахунку заборгованості наданого первісним кредитором, борг відповідача за договором позики №73273119 від 17.10.2024 станом на 27.05.2025 становить 10206,97 грн (а.с.79-80). 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. В подальшому, 27.05.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №4 до договору факторингу №27/03/25, згідно з умовами якої було збільшено загальну суму прав вимоги, які відступаються за договором факторингу. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників № 6 від 27 травня 2025 року за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року, будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає. Акт підписано представниками ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 6 від 27.05.2025 до договору факторингу №27/03/25 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором надання коштів у кредит №73273119 в сумі 10206,97 грн, яка складається з 3219,02 грн заборгованість за основною сумою боргу; 525,00- сума заборгованості за відсотками; 4965,95 грн сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою та 1500 грн комісія за надання позики (а.с. 78). З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та [PERSON] становлять відносини, які пов`язані із укладаннями кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5073273 від 29.10.2024 з ТОВ «Лінеура Україна» договір №1857165 від 29.09.2024 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» з ТОВ «Слон Кредит» та договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73273119 від 17.10.2024 з ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» в електронній формі, що згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Також суд звертає увагу, що факт укладення вищевказаних кредитних договір підтверджує і сам відповідач [PERSON] , а отже, суд вважає факт укладення кредитних договорів саме з [PERSON] доведено належними та достатніми доказами. Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2023 у справі №209/3103/21, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. На підтвердження виконання умов кредитних договорів позивачем надані довідки ТОВ «Пейтек» та ТОВ «ФК «Фінекспрес», відповідно до яких узгоджені суми кредитних договорів були зараховані на картку відповідача, вказану у договорах. Доказів повернення відповідачем у повному розмірі коштів, отриманих у кредит, матеріали справи не містять. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). У суду відсутні докази того, що відповідач мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, відповідач не надав будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач; доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитними договорами позивачу матеріали справи не містять, а тому з врахуванням наданих позивачем доказів, а також не заперечення відповідача про отримання кредитних коштів, суд вважає доведеною заборгованість відповідача перед позивачем за кредитними договорами в частині заборгованості по тілу кредиту, а саме: за договором №5073273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.10.2024 у розмірі 19999,97 грн; за договором №1857165 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» від 29.09.2024 у розмірі 6999,99 грн; за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73273119 від 17.10.2024 у розмірі 3216,02 грн. Щодо нарахування та стягнення відсотків за договором №5073273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.10.2024; за договором №1857165 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» від 29.09.2024, за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73273119 від 17.10.2024 та щодо вимог про стягнення суми заборгованості за штрафними санкціями за договором №5073273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.10.2024 у сумі 9250 грн та за договором №1857165 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» від 29.09.2024 у сумі 14000 грн, суд зазначає та враховує на наступне. В частині заявлених до стягнення відсотків за кредитними договорами №№5073273, №1857165 та кредитним договором № 73273119, а також суми заборгованості за штрафними санкціями за договором №5073273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.10.2024 у сумі 9250 грн та за договором №1857165 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» від 29.09.2024 у сумі 14000 грн відповідач висловився за відсутність підстав для їх нарахування та стягнення з огляду на свій статус військовослужбовця, у зв`язку із чим на нього поширюється дія п. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У пункті 15 статті 14 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції чинної станом на 10 січня 2022 року та 5 лютого 2022 року (дату укладення кредитних договорів) було визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. На сьогоднішній день зазначена норма викладена у такій редакції: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави». В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023року у справі № 642/548/21 (провадження № 61-9565ск22), від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Крім цього, згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який продовжує діяти по теперішній час. Із військового квитка серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 26 серпня 2022 року призваний у Збройні Сили України. проходив військову службу, приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, з 10 жовтня 2023 року є учасником бойових дій, що підтверджується записами у військовому квитку, посвідченням учасника бойових дій. Під час проходження військової служби (внаслідок контузії) отримав захворювання, що пов`язане з проходженням військової служби, визнаний особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, що підтверджується довідкою № 226 військово-лікарської комісії від 19 лютого 2025 року, довідкою військово-лікарської комісії від 04 квітня 2025 року № 2025-0404-1043, пенсійним посвідченням. 14 червня 2025 року [PERSON] , на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з наявністю інвалідності, виключений зі списків особового складу військової частини [NUMBER] , що підтверджується Витягом з наказу № 270 командира військової частини [NUMBER] від 14 червня 2025 року Отже, на момент укладення договору № 5073273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту 29 жовтня 2024 року, договору № 1857165 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» від 29.09.2024 та договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту» № 73273119 від 17 жовтня 2024 року та упродовж усього строку кредитування відповідач [PERSON] був військовослужбовцем. В Україні на момент укладення договору діяв особливий період і нині триває воєнний стан. Отже суд погоджується з позиціє представником відповідача, щодо неправомірності нарахування відсотків за кредитними договорами, які заявлені позивачем та відхиляє доводи представника позивача вказані у відповіді на відзив, щодо ненадання відповідачем первісним кредиторам, інформації щодо його статусу військового, оскільки дане твердження ґрунтується лише на припущеннях представника позивача. Отже, наведені обставини свідчать про те, що на відповідача поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», тому відсотки за користування кредитом, а також штрафні санкції з нього стягненню не підлягають. Щодо стягнення комісії за договором надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) №73273119 від 17 жовтня 2024 року, суд зазначає наступне. Пунктом 2.2.4, Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73273119 від 17 жовтня 2024 року передбачена комісія за надання кредиту в розмірі 1500,00 грн, яка нараховується за ставкою 15% від суми кредиту одноразово. Під час користування кредитом позичальник додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредитом у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року у справі №524/5152/15-ц викладено висновок про те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредитної заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Таким чином, включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах. Враховуючи те, що договором надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) №73273119 від 17 жовтня 2024 року встановлено комісію за надання кредиту, суд приходить до висновку, що положення зазначеного вище договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання кредиту, є нікчемною. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного право-відношення. Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією задоволенню не підлягають. Щодо переходу прав вимоги за договором факторингу № 16072025 від 16.07.2025, за договором факторингу №1607-25 від 16.07.2025 та за договором факторингу №27/03/2025 від 27 березня 2025 року суд зазначає наступне. 16.07.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 16072025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників . Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №16072025 від 16.07.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) і ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2 договору факторингу № 16072025 від 16.07.2025, укладеного між Клієнтом і Фактором, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників кількістю 2330, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу №16072025 від 16.07.2025 від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №16072025 від 16.07.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №5073273 в сумі 71647,85 гривень, з яких71647,85 грн, з яких 19999,97 грн заборгованість за основною сумою боргу, 42397,88 грн заборгованість за процентами, 9250 грн заборгованість за штрафами (а.с. 29). Згідно до копії платіжної інструкції № 740 від 18.07.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «Лінуера Україна» за договором факторингу №16072025 від 16.07.2025 на виконання вимоги договору у розмірі 4887153,73 грн (а.с.28). 16 липня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1607-25, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором №1857165 в загальній сумі 33599,99 грн.. Згідно п. 1.2 Договору факторингу № 1607-25 від 16.07.2025 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржника стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно п. 1.6 вказаного Договору права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому-передачі Реєстру боржників. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 1607-25 від 16.07.2025 року Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 1607-25 від 16 липня 2025 року , будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає. Акт підписано представниками ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 1607-25 від 16.07.2025 за боржником [PERSON] за кредитним договором № 1857165 рахується заборгованість в сумі 33599,99 гривень (а.с. 53). Згідно до копії платіжної інструкції № 739 від 18.07.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «Слон Кредит» за договором факторингу №1607-25 від 16.07.2025 на виконання вимоги договору у розмірі 3459308,38 грн (а.с.38). 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. В подальшому, 27.05.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №4 до договору факторингу №27/03/25, згідно з умовами якої було збільшено загальну суму прав вимоги, які відступаються за договором факторингу. Відповідно до Реєстру боржників № 6 від 27.05.2025 до договору факторингу №27/03/25 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором надання коштів у кредит №73273119 в сумі 10206,97 грн, яка складається з 3219,02 грн заборгованість за основною сумою боргу; 525,00- сума заборгованості за відсотками; 4965,95 грн сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою та 1500 грн комісія за надання позики. Згідно до копії платіжної інструкції № 724 від 30.05.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 на виконання вимоги додаткової угоди №4 від 27.05.2025 у розмірі 4400367,96 грн (а.с.76). Вищевказані договори факторингу, якими обґрунтовуються позовні вимоги у цій справі, на час вирішення спору є дійсними, у судовому порядку недійсними не визнавалися та доказів щодо їх нікчемності (невідповідності умов імперативним вимогам законодавства) суду не надавалося, суд вважає, що відповідні договори є таким, що регламентують правовідносини, визначені ними, а отже позивач набув право вимоги до відповідача за кредитними договорами. З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, враховуючи, що позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав належним чином, а відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитних договорів, позовні вимоги підлягають частковому задоволення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №5073273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.10.2024 у розмірі 19999,97 грн; за договором №1857165 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» від 29.09.2024 у розмірі 6999,99 грн; за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73273119 від 17.10.2024 у розмірі 3216,02 грн. В інших позовних вимогах позивача відмовити, оскільки останні не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Розподіл судових витрат. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028 грн. 00 коп. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 37755,00 грн. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 26,17, % ((30215,98 грн. задоволені вимоги) / ( 115454,81 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 792 грн. 43 коп. (3 028,00 грн. сплачений судовий збір * 26,17 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача..

Outcome: partial