Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в якій просить; позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частки від ї заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, покликаючись на те, що відповідач не бажає брати участь у вихованні сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2025 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 24 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання призначене на 10:30 год 20 січня 2026 року не з`явилися. Представники позивача та третьої особи скористалися правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце проведення такого, причин неявки не повідомила та не подала відзив на позовну заяву. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.223 ЦПК України). За умовами ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. (ст.ст.12,81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Відповідно доч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як унормовано ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст.ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України, зокрема у п.2 визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За правовою позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19, від 06 червня 2024 року у справі№ 132/2049/23,від 25 вересня 2024 року у справі № 206/1513/23, від02 жовтня 2024 року у справі № 2-5679/11, від 04 вересня 2024 року у справі№ 608/858/22, 19 лютого 2025 року у справі№ 182/3090/22, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166СКУкраїни). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі № 358/689/22, від 21 травня 2024 року у справі № 303/801/23). Під час розгляду судом справи встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] відповідач по справі, як зазначено у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 15.02.2024. Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 15.02.2024 № 00043604157 вбачається, що відомості про батька дитини в актовому записі про народження вказано відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, за якою при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У вересні 2024 року малолітній син поміщений працівниками поліції КНП ЛОР «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям», так як був виявлений без батьківського нагляду з підстав перебування матері у стані сильного алкогольного сп`яніння. Згідно з розпорядженням Сихівської районної адміністрації від 22.10.2024 № 614 «Про надання дозволу на влаштування в КНП ЛОР «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Мальви» дитину [PERSON] , [INFO] », малолітнього влаштовано у КНП ЛОР «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Мальви» на повне державне забезпечення терміном на 6 місяців. Відповідно до наказу управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 23.04.2025 № 173 малолітній перебуває на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Франківського району, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матір`ю [PERSON] від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Як передбачено ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації від 11 липня 2025 року про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітнього сина мотивований наступним. На даний час малолітня дитина знаходиться у КНП ЛОР «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям», де матір з моменту поступлення хлопчика у заклад відвідала його 5 разів 30 жовтня 2024 року, 31 жовтня 2024 року, 06 грудня 2024 року, 06 січня 2025 року та 17 квітня 2025 року тричі не з`явилася до закладу для передачі їй на виховання сина та не йшла на контакт з представниками служби у справах дітей. Неодноразово протягом березня-травня 2025 року представники служби у справах дітей здійснювали візити за місцем проживання відповідачки, про що 19 березня 2025 року, 10 квітня 2025 року, 05 червня 2025 року, 30 квітня 2025 року, 04 червня 2025 року складалися акти обстеження умов проживання, проводилися профілактичні бесіди та попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Як свідчить інформація, надана ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області у листі від 05 червня 2025 року, відповідачка притягувалася до адміністративної відповідальності: 15 січня 2024 року за ч.1 ст.184 КУАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей); 18 січня 2024 року за ч.1 ст.178 КУАП (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді); 18 січня 2024 року за ч.1 ст.175 КУАП (порушення встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки); 01 березня 2025 року за ч.2 ст.184 КУАП (повторне невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). За інформацією «Служба у справах дітей» Залізничного району (лист від 10 червня 2025 року) сім`я перебувала на постійному контролі відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району, оскільки мати, [PERSON] , конфліктувала з членами своєї родини, підтримувала відносини з колом осіб, які демонструють соціально - негативний спосіб життя (зловживають алкоголем) та щодо неї вбачались обґрунтовані підозри щодо зловживання нею алкоголем, окрім цього було з`ясовано що для малолітнього [PERSON] , мати своєчасно не виготовила свідоцтва про народження та не мала укладеної декларації на медичне обслуговування дитини. Таким чином, судом установлено, що відповідачка, не забираючи дитину із соціального закладу на протязі двох років самоусунулася від батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання, така не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, фактично не спілкується з сином, тобто не займається вихованням своєї малолітньої дитини та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо неї. Порушує права дитини на належне батьківське виховання. Позбавлення відповідачки батьківських прав спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача, є пропорційним меті позбавлення її батьківських прав (постанова Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18). Окрім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, про що йдеться у постанові Верховного Суду 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18. За приписами ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Оскільки малолітньому сину відповідачки виповнилось 2 роки та такий у силу віку не здатний висловити свою думку, а тому такого не заслуховували у суді. Підсумовуючи викладене у своїй сукупності, наявні достатні правові підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідачкою не висловлено свою позицію про позбавлення батьківських прав, жодних доводів у спростування позову не наведено. Водночас особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України). Відповідно до вимог ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Тобто, законодавцем прописано пряму імперативну норму права щодо одночасного вирішення питання про стягнення аліментів при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. У ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Ураховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до її повноліття, беручи до уваги положення п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України аліменти у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні), а також виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності сімейного законодавства (ч.9 ст.7 СК України), з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини у розмірі однієї четвертої усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Указаний розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму. Згідно з вимогами ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 16 липня 2025 року та в порядку ч.1 ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 2 662,40 грн судового збору.

Outcome: approved