Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

25 листопада 2025 року до Білопільського районного суду Сумської області за підсудністю з Деснянського районного суду м. Києва надійшов позов ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» до [PERSON] мотивований тим, що 11 липня 2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» і Відповідачем укладено договір про надання грошових коштів у позику № 4601080724, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 14000 грн та зобов`язався повернути у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 86520 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] вказану суму боргу та судові витрати. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І. А. від 05 червня 2025 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 55). Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І. А. від 09 вересня 2025 року позовну заяву ТОВ «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано для розгляду до Білопільського районного суду Сумської області (а. с. 64). Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області Терещенко О. І. від 26 листопада 2025 року вказану вище цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 09 годину 26 грудня 2025 року (а. с. 72). У зв`язку з відрахуванням судді Терещенко О. І. зі штату Білопільського районного суду, дана цивільна справа 19 грудня 2025 року була передана на повторний автоматизований розподіл, яким головуючим суддею визначено суддю Черкашину М.С. У судове засідання представник позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» Лукашов Р. Є. не з`явився, разом з поданням позовної заяви подав клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 5 зв.). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином ( а. с. 77). Враховуючи, що належним чином сповіщений відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 11 липня 2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» і [PERSON] в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України Про електронну комерцію був укладений договір про надання грошових коштів у позику №4601080724, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 14000 грн на заявлений строк 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089,90% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 89600 грн. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] (а. с. 15-25 ). Договір підписано одноразовим ідентифікатором 6839. Позичальником у договорі зазначений [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , рахунок : [NUMBER] . Відповідно до п. 6.1 договору сторони домовились, що повернення кредиту, сплата комісії за надання Кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання Кредиту) та процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п. 6.3. Договору. Підписуючи вказаний договір позичальник зобов`язався у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання Кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання Кредиту), штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором (п. 5.4.1). Згідно з п. п. 7.1, 7.2, 7.3 договору сторони несуть відповідальність за порушення умов договору згідно з чинним законодавством України. Порушення умов договору вважається його невиконання або неналежне виконання або отримання позики позичальником при використанні недостовірної, неправдивої, неповної, або помилкової інформації. У разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми позики та/або процентів за користування нею. Позикодавець має право нарахувати штраф. 11 липня 2024 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту (а. с. 37-40). 11 липня 2024 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» перерахувало на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , вказану у кредитному договорі №4601080724 кошти у сумі 14000 (а. с. 36). [PERSON] , скориставшись кредитними коштами, не виконує належним чином умови договору, у зв`язку з чим, на думку позивача, станом на 31.05.2025 року у нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 86 520 грн, з яких: 14 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 65 520 грн. - заборгованість за процентами та 7 000 неустойка. Таким чином, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що із [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику №4601080724 від 11 липня 2024 року в сумі 79520 грн, з яких: 14000 грн - заборгованість по кредиту та 65 520 грн - заборгованість по відсотках. Щодо стягнення з відповідача 7000 грн неустойки за кожен день прострочення суд зазначає наступне. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, суд вважає, що нарахування штрафу в сумі 7000 грн. за невиконання грошового зобов`язання за період з 11 липня 2024 року є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам 2226,43грн понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються з судового збору ( а. с. 52, 67). На підставі викладеного,

Outcome: partial