Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У грудні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (надалі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулось в суд з позовом до [PERSON] (надалі відповідач/позичальник) про стягнення заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987258129 від 20 грудня 2019 року в сумі 52649,50 грн, а також судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в сумі 16000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 грудня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987258129, та 20 грудня 2019 року отримано кредит згідно Заявки-анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №0987258129 від 20 грудня 2019 року, що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн, в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем (30 календарних днів) є окремими та визначаються сторонами відповідно до умов договору. Пропозиція (оферта) на отримання четвертого траншу згідно Заявки-анкети №2628549274 від 07 лютого 2020 року в рамках договору про надання позики №0987258129 від 20 грудня 2019 року підписана позичальником 07 лютого 2020 року електронним цифровим підписом. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем (ТОВ «ІНФІНАНС») було перераховано грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його умовами, в тому числі Правилами надання коштів у позику, та йому надана інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору кредиту. 14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (надалі ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №0987258129 від 20 грудня 2019 року. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», в тому числі за договором позики №0987258129 від 20 грудня 2019 року. Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим станом на день формування позовної заяви у відповідача обліковується прострочена заборгованість в розмірі 77359,50 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 73359,50 грн. Проте враховуючи принципи розумності, співмірності і пропорційності товариство вважає за необхідне стягнути заборгованість у розмірі 52649,50 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 48649,50 грн. Оскільки, станом на день пред`явлення позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987258129 від 20 грудня 2019 року, тому просить стягнути в примусовому порядку кредитну заборгованість в сумі 52649,50 грн, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 16000,00 грн. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано строк учасникам справи для подання заяв по суті. Сторони відповідно до вимог статей 128, 130 ЦПК України належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, заяв по суті не подавали, клопотань не заявляли. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд вважає за можливе, відповідно до ч. 8 ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 20 грудня 2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987258129, за умовами якого товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka», а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилам. За пунктами 1.2-1.5 цього договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем). Мета отримання кредиту для власних потреб. Кредит надається без умови його забезпечення. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії 20000,00 грн. Пунктом 1.6 цього договору передбачено, що в рамках дії даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: до умов даного договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом договору та Правилами. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) 20000,00 грн, максимальна відсоткова ставка, що нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку (траншем) заборгованості 1,75 %. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховуються за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування. Пунктом 1.9 цього договору передбачено, що дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії договору. За пунктами 1.10.2, 1.14 цього договору максимальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75%. Пунктом 1.11 цього договору передбачено, що за продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем) позичальником сплачуються нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту. Згідно пункту 1.15 цього договору розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Пунктом 3.3. цього договору передбачено, що строк користування поточним кредитом (траншем) може бути змінений виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі прострочених, та сплати пені та штрафних санкцій (в разі наявної простроченої заборгованості та вимоги товариства про її сплату), на відповідний рахунок товариства з цільовим призначенням «Оплата за продовження строку дії користування поточним кредитом за Договором №0987258129 від 20 грудня 2019 року». Здійснення оплати в даному випадку проводиться одним із способів, визначених в Правилах. Відповідно до пункту 7.6. цього договору підписання позичальником договору та інших документів відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір підписано [PERSON] в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 9g2f5q, п.8 договору містить його дату народження, паспортні дані, адресу проживання, РНОКПП. 07 лютого 2020 року [PERSON] підписав Заявку-анкету на отримання кредиту, в якій викладені такі умови: сума кредиту 4000,00 грн, термін кредиту 30 днів, ціль кредиту використання в споживчих цілях, реквізити банківської картки [NUMBER] , ID [NUMBER] , підпис 3s7v9z (а.с.11). 07 лютого 2020 року [PERSON] електронним підписом 3s7v9z також підписав пропозицію надання 4 траншу кредиту та акцепт оферти на отримання 4 траншу кредиту згідно Заявки-анкети №2628549274 від 07 лютого 2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987258129 від 20 грудня 2019 року, за умовами яких розмір кредиту (траншу) 4000,00 грн; строк користування кредитом (траншем) 30 днів; строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987258129 від 20 грудня 2019 року 3 роки; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка 638,75%; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 2100,00 грн; реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) 638,75% (а.с. 12-13). Як вбачається з довідки ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за №9151_25707143521 від 07 липня 2025 року згідно договору на переказ коштів ФК-П-17/08-04 від 03 серпня 2017 року було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта: 07 лютого 2020 року на суму 4000,00 грн, маска карти [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 48190627, призначення платежу: зарахування 4000,00 грн на карту [NUMBER] (а.с. 24). 14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №14-07/2021, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників. За договором №14-07/2021 сплачено 1561454,09 грн, що підтверджується платіжним дорученням №М1 від 14 липня 2021 року. З реєстру боржників до договору факторингу №14-07/2021 від 14 липня 2021 року вбачається, що, зокрема, відступлено право вимоги за договором позики №0987258129 від 20 грудня 2019 року, який укладено з [PERSON] , дата закінчення договору 08 березня 2020 року, сума виданого кредиту 4000,00 грн, заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн, заборгованість за процентами 36679,50 грн, загальна сума заборгованості за кредитом 40679,50 грн. Також 14 липня 2021 року між сторонами договору факторингу підписано акт приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді. У листі ТОВ «ІНФІНАНС», адресованому ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», надано інформацію щодо даних, які підтверджують зарахування кредитних коштів на банківську карту клієнта, право вимоги за якими передано ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до договору факторингу №14-07/21 від 14 липня 2021 року: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , кредитний договір 0987258129, платіжна система iPay.ua, дата транзакції 07 лютого 2020 року, ID транзакції [NUMBER] , сума транзакції 4000,00 грн (а.с.25). Зі складеного ТОВ «ІНФІНАНС» розрахунку заборгованості за договором №0987258129 від 20 грудня 2019 року вбачається: видача [PERSON] кредитів: 20 грудня 2019 року 1400,00 грн; 19 січня 2020 року 2000,00 грн; 20 січня 2020 року 2000,00 грн; 07 лютого 2020 року 4000,00 грн, в загальній сумі 9400,00 грн; повернення основної суми (тіла кредиту): 17 січня 2020 року 1400,00 грн; 20 січня 2020 року 2000,00 грн; 07 лютого 2020 року 2000,00 грн, в загальній сумі 5400,00 грн; станом на 14 липня 2021 року (дата відступлення вимоги) нараховано 38125,50 грн по відсоткам, з яких сплачено 1446,00 грн, заборгованість по відсоткам 36679,50 грн; всього сплачено по тілу кредиту і по відсоткам 6845,50 грн (а.с. 26-31). 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», в тому числі за договором позики №0987258129 від 20 грудня 2019 року. З реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року вбачається, що відступлено право вимоги за договором позики №0987258129 від 20 грудня 2019 року, що укладений з [PERSON] , сума заборгованості за основним зобов`язанням 4000,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 73359,50 грн, загальна сума заборгованості 77359,50 грн. Також 10 січня 2023 року між сторонами договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги підписано акт приймання-передавання реєстру боржників. З розрахунку, складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», вбачається, що станом на дату початку розрахунку (14 липня 2021 року) заборгованість [PERSON] складала: 4000,00 грн за тілом кредиту, 36679,50 грн за процентами, а всього 40679,50 грн. За період з 14 липня 2021 року по 19 грудня 2022 (включно) року нараховано ще 36680,00 грн процентів за ставкою 1,75% на день. Отже, загалом заборгованість [PERSON] склала: 4000,00 грн за тілом кредиту, 36679,50 грн за процентами на дату відступлення права вимоги, 36680,00 грн нараховані проценти за кредитним договором, а всього 77359,50 грн (а.с. 32). З розрахунку, складеного ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», вбачається, що станом на 10 січня 2023 року заборгованість [PERSON] складала: 4000,00 грн за тілом кредиту, 73359,50 грн за процентами (а.с. 33). Разом з тим, товариство просить стягнути заборгованість у розмірі 52649,50 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «ІНФІНАНС» - 48649,50 грн. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону , якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0987258129 від 20 грудня 2019 року, Заявки-анкети на отримання кредиту, пропозиції та акцепту оферти щодо надання 4 траншу кредиту від 07 лютого 2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19, провадження №61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, провадження №61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20, провадження №61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, провадження №61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20, провадження №61-2902св21. Отже, відповідач уклав із ТОВ «ІНФІНАНС» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кредитні кошти були перераховані на картку [NUMBER] , вказану [PERSON] у Заявці-анкеті на отримання кредиту від 07 лютого 2020 року, що підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 07 липня 2025 року за №9151_25707143521. Доказів того, що договір не укладався чи кошти у позику не отримувались, відповідач не надав. До того ж в розумінні положень статей 6, 627-629, 1054 ЦК України не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] періодично зараховувались кошти, а він періодично погашав кредит, тому з врахуванням викладеного слід дійти висновку, що між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг. Виходячи з наведеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання [PERSON] 07 лютого 2020 року четвертого траншу кредиту в сумі 4000,00 грн в межах договору від 20 грудня 2019 року. Відступлення (продаж) прав вимоги за договором надання позики №0987258129 від 20 грудня 2019 року не суперечить статті 514 ЦК України, підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема, копіями договорів факторингу від 14 липня 2021 року та відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року, реєстрів боржників до вказаних договорів, актами приймання передавання реєстрів боржників, копією квитанції про оплату за договором факторингу. Оскільки вказана сума тіла кредиту [PERSON] не повернута ані первісному кредитору, ані наступним кредиторам, суд дійшов висновку позовну вимогу про її стягнення з відповідача законною та обґрунтованою. Щодо розміру процентів за користування кредитом. Як вбачається зі змісту договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987258129 від 20 грудня 2019 року, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатках № 1 та № 2 до договору при наданні першого траншу кредиту, та додатках № 3 та № 4 до договорупри наданні другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: додатку №1 та додатку №2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, додатку №3 та додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту (п.1.2 договору). За змістом пунктів 1.6., 1.15, 3.1.1 договору також передбачено, що конкретні умови надання траншу кредиту, зокрема, його розмір, процентна ставка, строк користування, визначаються сторонами у додатках до договору та Заявці-анкеті. Водночас, будь-яких додатків до договору, зокрема № 3 чи № 4, позивачем до суду не надано. Відповідно до п.1.6 договору сторони погодили, що максимальний строк користування кредитом (траншем) становить 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту 20000,00 грн, максимальна відсоткова ставка, що нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75 %. Водночас, у пропозиції надання 4 траншу кредиту та акцепті оферти від 20 грудня 2019 року, які підписані відповідачем як позичальником, сторонами визначені конкретні умови отримання цього траншу в межах основного договору, де вказано про строк кредитування 30 днів, відсоткову ставку 1,75% на день. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зазначеній постанові Верховний Суд сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Окрім того, в п. 54 постанови Верховний Суд вказав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з позицією Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Вказаний висновок підтримано у постановах Верховного Суду у справах №296/10217/15-ц від 07 липня 2020 року, №912/1120/16 від 04 лютого 2020 року, №910/18943/20 від 27 липня 2021 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа №910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Враховуючи наведене, оскільки Заявкою-анкетою, пропозицією та акцептом оферти на отримання 4 траншу кредиту від 20 грудня 2019 року визначено конкретні умови надання траншу, його розмір, процентну ставку, строк користування траншем, то нарахування і стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним договором строком кредитування в межах окремого траншу суперечить вимогам ЦК України та вищевикладеним висновкам Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за №910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «KОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не заявляло вимоги про застосування судом ч. 2 ст. 625 ЦК України. Посилання товариства на те, що умовами договору передбачено, що право користування кредитом становить 36 місяців, а також передбачено сплату відсотків протягом усього строку користування кредитними коштами, суд відхиляє з огляду на таке. Умови договору мають бути чіткими і зрозумілими. При стягненні заявленої позивачем заборгованості за нарахованими процентами необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами умовах договору, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 30 днів відповідно, а не двозначними умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму вартості кредиту. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Як вбачається зі змісту кредитного договору та відповідно до умов надання окремого траншу кредиту автоматичної пролонгації надання траншу кредиту умовами договору не передбачено, це можливо виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі і простроченим (пункт 3.3 договору). [PERSON] не виконав зобов`язання з повернення чергового траншу та відсотків за користування траншем, що нараховані протягом визначеного строку користування траншем (30 днів). З огляду на те, що продовження строку користування траншем не відбулося, оскільки не було виконано умови про погашення відсотків, то відповідно з 31 дня заборгованість вважається простроченою, і кредитодавець втратив право нараховувати зазначені відсотки за користування кредитом. 36 календарних місяців це загальний строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987258129 від 20 грудня 2019 року, тобто строк, упродовж якого позичальник може отримувати кошти із визначеного сторонами ліміту кредиту 20000,00 грн окремими траншами, з укладенням при цьому додатків до договору та із визначенням по кожному траншу строку користування ним, який є окремим від загального строку договору. Узгоджений умовами договору 30-денний строк користування 4 траншем кредиту (строк кредитування) сторони не змінювали. При цьому, заявляючи вимогу про стягнення відсотків у сумі 48649,50 грн ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вказало, що ця сума є заборгованістю на дату відступлення прав вимоги від ТОВ «ІНФІНАНС». Проте, зі складеного ТОВ «ІНФІНАНС» розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14 липня 2021 року (дата відступлення права вимоги) заборгованість [PERSON] за процентами складала 36679,50 грн. Наступним кредитором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» нараховано ще відсотки у розмірі 36680,00 грн. Однак суми заборгованості по відсоткам станом на дату відступлення права вимоги в розмірі 48649,50 грн, заявленої позивачем, у розрахунках, що містяться у матеріалах справи, немає. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками. Відтак, надані позивачем докази (розрахунки заборгованості та витяги з реєстру боржників до договорів) не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості у вищевказаній сумі. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за тілом кредитув розмірі 4000,00 грн та за процентами за користування кредитними коштами за 30 днів, виходячи із відсоткової ставки 1,75% за один день, тобто 2100,00 грн (4000,00 грн х 1,75% х 30 днів), а загалом 5100,00 грн (4000,00 грн + 2100,00 грн). Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За надання послуг з правничої допомоги, а саме усної консультації та складання позовної заяви, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» сплачено Адвокатському об`єднанню «ЛІГАЛ АССІСТАНС» 16000,00 грн на підставі договору про надання правової допомоги №04/06/2024 від 04 червня 2024 року та витягу з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року. Позов заявлено з ціною 52649,50 грн, а задоволено на суму 5100,00 грн, тобто на 10 % (5100,00 х 100 / 52649,50). Оскільки позовні вимоги задоволено частково, на 10 %, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 242,24 грн судового збору (2422,40 х 10 / 100) та витрати на правничу допомогу в розмірі 1600,00 грн (16000,00 х 10 / 100).

Outcome: partial