Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 322383,50 гривень, з яких 283229,02 грн. - заборгованість за кредитом, 19864,97 грн. - заборгованість по відсотках, 19289,51 грн. - заборгованість по комісії, посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким відповідач не виконує, тому за ним утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Також позивач просив стягнути судові витрати. Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.03.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 29.09.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у підготовчому засіданні, яке відбулося 29.09.2025 пояснив, що дійсно отримував кредитні кошти. Коли у нього була робота, він справно погашав заборгованість, мав друзів з якими спільно займалися бізнесом. На теперішній час він є інвалідом третьої групи, отримує пенсію у розмірі 2300 грн. щомісяця та не має змоги погашати кредитну заборгованість. Перебуває у скрутній ситуації та фізично не може виплачувати заборгованість. У судове засідання, яким завершено розгляд справи відповідач не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 14.04.2023 АТ «Сенс Банк» та [PERSON] уклали угоду про надання споживчого кредиту №500763589, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту, паспортом споживчого кредиту, а також графіком платежів. Відповідно до вступної частини оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500763589, підставою для її укладення є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», а також визначено наступні умови: тип кредиту - кредит готівкою; сума кредиту - 285065,80 грн.; процентна ставка, % річних - 4,99, фіксована; строк кредитування - 120 місяців. З довідки про ідентифікацію, яка видана АТ «Сенс Банк», вбачається, що [PERSON] ідентифікований банком одноразовим ідентифікатором «1846», який відправлений позичальнику 14.04.2023 на номер телефону [NUMBER] . 14.04.2023 АТ «Сенс банк» акцептував зазначену оферту та перерахував відповідачу кошти в сумі 285065,80 грн., що підтверджується меморіальним ордером №1694414694. Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. 25.03.2024 АТ «Сенс банк» склав та направив письмову вимогу про сплату [PERSON] простроченої заборгованості в розмірі 298262,93 грн. За розрахунком позивача станом на 07.10.2024 заборгованість відповідачки за угодою про надання споживчого кредиту від 14.04.2023 №500763589 становить 322383,50 гривень, з яких 283229,02 грн. - заборгованість за кредитом, 19864,97 грн. - заборгованість по відсотках, 19289,51 грн. - заборгованість по комісії. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту . Частиною другою ст. 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21). Пунктом 1 Кредитного договору встановлено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода. Комісійна винагорода, сплачується позичальниклом щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів. Обслуговування кредитної заборгованості включає розгляд заявки на отримання кредиту, аналіз його платоспроможності, операційне супроводження кредиту на етапі його надання, надання можливості користування системою дистанційного обслуговування, надання послуг з розрахунку суми чергового платежу за угодою у випадку дострокового часткового повернення кредиту, здійснення інформування про неналежне виконання зобов`язань з повернення кредиту, надання інформації по рахунках, надання довідок щодо стану заборгованості або про закриття кредиту. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору стосовно сплати комісійної винагороди щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 0,10%, 1,00% та 1,50 % від суми кредиту, є нікчемними. Таким чином, позовні вимоги у частині стягнення із [PERSON] заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що слід стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованості по кредитному договору в розмірі 303093,99 грн., з яких 283229,02 грн. - заборгованість за кредитом, 19864,97 грн. - заборгованість по відсотках. Згідно з платіжною інструкцією при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3868,60 грн. (із застосуванням пониженої ставки судового збору за подання позовної заяви в електронній формі). При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 322383,50 грн., з яких задоволено вимоги на суму 303093,99 грн., тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 3637,13 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Підстав для стягнення понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу з відповідача судом не встановлено з огляду на наступне. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної справи. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року, укладений між АТ «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс». Відповідно до п.1.1 вказаного договору, замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійсненні від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/або спонуканню їх до погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Уся необхідна інформація для виконання послуг передається виконавцю у форматі реєстрів боржників або інших документів, узгоджених із замовником (п.2.10). Доказів приймання-передачі послуг, Реєстру боржників, як це передбачено умовами договору, суду не надано. Доказів надання АО «СмартЛекс» послуг правничої допомоги АТ «Сенс Банк» щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] , як і доказів того, що представник позивача за довіреністю адвокат Проценко М.М. є учасником АО «СмартЛекс», до позовної заяви не додано, а тому відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача.. На підставі викладеного і

Outcome: partial