Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

20 жовтня 2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова звернулась директор ТОВ «Факторинг Партнерс» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просила суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №486095 від 21.01.2021 у розмірі 23 685,19 грн. та понесені судові витрати. В обгрунтування позову зазначено, що 21.012021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем укладено договір №486095. Сторони узгодили істотні умови які викладені в кредитному договорі: сума кредиту (загальний розмір) становить 25 000,00 грн., строк кредиту 730 днів, із кінцевим терміном повернення 21.03.2023. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. 31 січня 2025 року було укладено договір №31012025, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №486095. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором №486095. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №486095 від 21.01.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 23 685,19 грн., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 17 283,99 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6 401,20 грн. На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість договором №486095 від 21.01.2021у розмірі 23 685,19 грн., понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 27 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Призначено судове засідання. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано докази. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 21.01.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем (далі позичальник) укладено договір № 486095 на умовах якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки (а.с. 31-32). Відповідно до п. 1.3 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000,00 грн. Згідно п. 1.4 договору, строк кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернения 21.01.2023 (включно). Детальні терміни повернених кредиту, визначені в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору (далі Графік платежів). Відповідно до п. 1.5 договору, тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних) - за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Згідно з п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: - у розмірі 20 000,00 грн. на поточний рахунок споживача в АТ "Альфа Банк" - у розмірі 5 000,00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 договору. Відповідно до п. 2.2. сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів не підлягає коригуванню, строк кредиту в днях зменшується, а кінцевий термін повернення залишається незмінним. Пунктом 3.2 договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користувания кредитом, виходячи з фактичної кількорті днів у місяці та у році. Для цілей визначення періоду для нарахувания процентів на суму кредиту. день надання кредиту враховується, останній день повернения не враховується. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Одночасно з договором відповідачем за допомогою власноручного підпису підписано додаток №1 до договору, яким встановлений графік обов`язкових платежів за договором, а також паспорт споживчого кредиту. Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом норм ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що кредитний договір №486095 від 21.01.2021 укладений між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] та підписаний власноручним підписом [PERSON] . Виконання своїх зобов`язань ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» встановлених договором №486095 від 21.01.2021 стверджується копією платіжного доручення №4294 від 21.01.2021, відповідно до якої ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» здійснило перерахунок грошових коштів у сумі 20 000,00 грн. на рахунок відповідача (а.с.52). У порушення умов договору позики відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у результаті чого утворилася заборгованість у сумі 23 685,19 грн., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 17 283,99 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6 401,20 грн., що підтверджується наданим ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» розрахунком заборгованості за кредитом у гривні (а.с.53). В подальшому, 31 січня 2025 року було укладено договір надання послуги з факторингу №31012025, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №486095 від 21.01.2021 (а.с. 6-12). За умовами та порядком даного договору, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Перехід прав вимоги за договором №486095 від 21.01.2021стверджується актом прийому-передачі інформації щодо боржників в електронному вигляді за договором надання послуги з факторингу №31012025 від 31.01.2025, актом прийому-передачі реєстру боржників для друку за договором надання послуги з факторингу №31012025 від 31.01.2025, платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0492440000 від 31.01.2025 та реєстром боржників для друку до договору надання послуги з факторингу №31012025 від 31.01.2025 (а.с. 16-27). Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23 685,19 грн., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 17 283,99 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6 401,20 грн. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано, а навпаки в наданій суду заяві позовні вимоги позивача відповідач визнав. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ТОВ «Факторинг партнерс» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у рішенні в справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 13 000,00 грн. правової допомоги У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved