Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У жовтні 2025 року адвокат Сергієнко Олександра Владиславівна в інтересах [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з заявою, у якій просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] без реєстрації шлюбу з травня 2019 року по [INFO] за адресою [ADDRESS] , у квартирі, яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Вимоги заяви мотивовані тим, що з 17 грудня 2022 року її чоловік, [PERSON] , проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , яка брала активну участь у бойових діях на Сході України. Заявник щоденно підтримувала телефонний зв`язок з [PERSON] , спілкувалися, обговорювали спільні плани на післявоєнне життя та мріяли про довгоочікуваний відпочинок. Їхні стосунки мали характер подружніх: вели спільне господарство, мали спільний побут, разом планували майбутнє, здійснювали витрати на проживання та взаємно піклувалися один про одного. Факт їхнього спільного проживання був відомий родичам, друзям, кумам і сусідам, які постійно бачили їх разом - під час спільних покупок, відпочинку, відвідування сімейних і громадських заходів. Разом дбали про їхніх дорослих дітей від попередніх шлюбів і спільно доглядали за домашнім улюбленцем, що також свідчить про сталий сімейний характер сімейних відносин. Особливо теплі стосунки склалися із сином її покійного чоловіка, який завжди допомагав у господарстві та залишається для Заявника близькою людиною і після смерті чоловіка. Вони продовжують підтримувати один одного, що свідчить про реальний сімейний характер їхніх відносин. Однак [INFO] [PERSON] загинув під час виконання завдання з перевезення особового складу. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2025 року заяву передано на розгляд судді Цимбал І.К. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 листопада 2025 року відкрито провадження у справі № 753/22882/25за цією заявою, призначено справу до судового розгляду по суті в порядку окремого провадження на 09 грудня 2025 року. 09 грудня 2025 року відкладено розгляд справи на 20 січня 2026 року. 19 січня 2026 року до суду надійшло письмове пояснення від заінтересованої особи [PERSON] , який підтверджує існування факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та просить заяву [PERSON] задовольнити. 19 січня 2026 року до суду надійшло письмове пояснення від заінтересованої особи [PERSON] , яка підтверджує, що у відносинах між [PERSON] та [PERSON] мали ознаки подружжя, просить заяву задовольнити в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі. 20 січня 2026 року від представника заявника, адвоката Сергієнко Олександри Владиславівни до суду надійшла заява, в якій просить суд розглядати справу без участі заявника та представника заявника та задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю в повному обсязі. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно з частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Як передбачено частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Водночас проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, правомірною) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). СК України не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Так, у постанові Верховного Суду від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19, суд зазначив, що належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є, зокрема: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого, чеки, квитанції, свідоцтва про право власності, заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. У постанові від 26 липня 2022 року у справі № 664/1206/19 Верховний Суд дійшов до висновку, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Також як виснував Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19, для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного членів сім`ї та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо Факт проживання однією сім`єю [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] без реєстрації шлюбу з травня 2019 року по [INFO] , ведення ними спільного побуту, спільного господарства, наявність у них спільних прав та обов`язків підтверджується наявними в матеріалах справи фотознімками, на яких зображене спільне дозвілля та відпочинок [PERSON] та [PERSON] ; актом про підтвердження спільного проживання за адресою: [ADDRESS] від 06.10.2025 року та поясненнями заінтересованих сторін. Згідно з положеннями частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України,) За приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Тобто, у цивільних справах суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Оцінивши належність, допустимість і достовірність наданих заявницею доказів як кожного окремо, так і їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що надані докази підтверджують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2019 по серпень 2025 року, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, піклування чоловіка та жінки один про одного, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved