Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенко М.І. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що 29.03.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №696200, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 7000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а відповідачка зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вказував, що первісний кредитор ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, однак відповідачка належним чином не виконала умови кредитного договору. Внаслідок невиконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов`язань, у останньої виникла заборгованість у розмірі 45499,99 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 6999,99 грн. та заборгованості за процентами - 38500,00 грн. 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 01022024 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню в тому числі до [PERSON] за кредитним договором №№696200 від 29.03.2023 року. З огляду на викладене, просив стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №696200 від 29.03.2023 року в загальному розмірі 45499,99 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»не з`явився, однак 19.01.2026 року представником [PERSON] було подано клопотання про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила вирішити питання про стягнення з неї 50 відсотків судового збору та зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Положеннями ч.3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, 29.03.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір № 696200 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого відповідачка отримала у користування кредитні кошти в розмірі 7000,00 грн. строком на 420 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, знижена процентна ставка 0,01 % в день. Відповідно до п. 2.1 розділу 2 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Перерахування коштів відповідачці [PERSON] 29.03.2023 року у сумі 7000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] підтвержується витребуваною судом інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 31.12.2025 року №20.1.0.0.0/7-251230/40112-БТ. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № 696200 від 29.03.2023 року вбачається, що ТОВ «Селфі Кредит» нарахував відповідачці заборгованість, яка станом на 01.02.2024 року становила 45499,99 грн., з яких: 6999,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 38500,00 грн. - заборгованість за відсотками. 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 01022024 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №696200 від 29.03.2023року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 01022024 від 01.02.2024 року TOB «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №696200 від 29.03.2023 року в загальному розмірі 45499,9грн. Згідно досудової вимоги №23348742 від 14.10.2025 року, позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було повідомлено [PERSON] про відступлення права вимоги за кредитним договором №696200 від 29.03.2023 року та про необхідність виконання зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст.ст.628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Закон України від 03.09.2015 р. № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон), визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не здійснила погашення заборгованості у визначений термін, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 45499,99 грн., а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості слід задовольнити. Відповідно до ч. 1, п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, у зв`язку з визнанням відповідачкою [PERSON] позову до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» з Державного бюджету України сплачений за подачу до Сокирянського районного суду Чернівецької області позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] , за платіжним документом (платіжна інструкція (безготівковий переказ в національній валюті) № 30579 від 07.11.2025 року) судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а також відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у розмірі 1211,20 грн. Позивач в позовній заяві також просив стягнути з відповідачки понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Судом встановлено, що 01.07.2025 року між адвокатським об`єднанням «Апологет» та «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про надання правничої допомоги №0107. Також, на підтвердження надання позивачу правової допомоги адвокатом Усенко М.І. до позовної заяви надані: акт наданих послуг (правової (правничої) допомоги) №861 від 10.11.2025 року, детальний опис наданих послуг до акту №861 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року від 10.11.2025 року, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.03.2024 року. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч.4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У той же час, під час розгляду справи відповідачкою було заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню до 3000,00 грн, з огляду на складність справи та визнання відповідачкою позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved