Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Моторне (Транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача три відсотки річних та інфляційні витрати в розмірі 62184, 24 грн. та судовий збір у розмірі 2422, 40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.12.2017 Голосіївським районним судом м. Києва задоволено позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 48272 грн. 48 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. Позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби. Головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. повернуто виконавчий лист № 752/22159/17 виданий 18.06.2018, про стягнення з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України заборгованості у сумі 48272,48 грн, на підставі п. 7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». На сьогоднішній день, рішення суду від 05.12.2007 досі не виконане. Позивач заявляє стягнення з відповідача суми інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі № 752/22159/17 з 25.01.2018 до 30.09.2025, загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 51055,24 грн., загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами складає 11129,00 грн. Таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 05.11.2025 відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2017 по справі № 752/22159/17 (пров. 2/752/5939/17) розглянуто справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів та прийнято рішення, яким задоволено позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Стягнуто з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 45722 грн. 48 коп., послуги аварійного комісара в розмірі 950, 00 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. Відповідно до копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу № 59198179 від 18.07.2025 убачається, що головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. повернуто виконавчий лист № 752/22159/17 виданий 18.06.2018, про стягнення з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України заборгованості у сумі 48272,48 грн, на підставі п. 7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Рішення суду на даний час не виконано. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість перед позивачем, сума основного боргу складає 48272,48 грн., за період з 25.01.2018 року по 30.09.2025 позивачем нараховано інфляційні витрати в розмірі 51055,24 грн. та 3 % річних в розмірі 11129,00 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникає з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім того, відповідно до ч. 2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є також завдання майнової (матеріальної) шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи делікт). Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Разом з тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Так, приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц, від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц. Оскільки невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язанням як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляції та отримані компенсації за неналежне виконання зобов`язань (пост. ВП ВС від 19.06.2019 №703/2718/16, від 19.06.2019 №646/14523/15). Отже суд, враховуючи суть правовідносин сторін і їх правове регулювання, приходить до висновку, що позивач Моторно (Транспортне)страхового бюро України має право на стягнення з [PERSON] відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 25.01.2018 по 30.09.2025 інфляційних витрат в розмірі 51055,24 грн. та 3 % річних в розмірі 11129,00 грн. На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність Моторно (Транспортне)страховим бюро України заявлених позовних вимог до [PERSON] про стягнення суми інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості, тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved