Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив суд зменшити розмір аліментів що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини. На даний час у позивача відбулася зміна обставин, а саме змінився його матеріальний та сімейний стан. 30.11.2022 року судовим наказом з позивача стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини. Крім того, він має відкрите виконавче провадження про стягнення з нього на користь Національної Академії Національної Гвардії України заборгованості з відшкодування фактичних видатків пов`язаних з його утриманням у закладі у розмірі 248 712, 96 грн. Також він має захворювання на які витрачає значну частину коштів. Стягнення з позивача аліментів у розмірі 1/4 частини його доходу становить більшу частину його місячного доходу. Відповідно до акту прийому-передачі судових справ Межівського районного суду Дніпропетровської області до Павлоградського міськрайонного суду 21.08.2025 року надійшла зазначена цивільна справа. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 року цивільна справа передана на розгляд судді Юдіній С.Г. Ухвалою від 27.08.2025 року цивільна справа прийнята до провадження суддею Юдіною С.Г. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності сторін та їх представників суд фіксація судового засідання технічними засобам не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2022 року з [PERSON] , на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини. (а.с. 8-18) Судовим наказом Межівського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2022 року з [PERSON] , на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття. Постановою державного виконавця Петропавлівського відділу ДВС 07.05.2024 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь Національної Академії Національної Гвардії України заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням у закладі вищої освіти у розмірі 248 712, 96 грн. (а.с. 19) Згідно довідки ВЛК від 09.11.2023 року [PERSON] має діагноз: бронхіальна астма легкого ступеню важкості, частково контрольована, складний короткостроковий астигматизм. Згідно довідки від 01.07.2024 ВЧ [NUMBER] , [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] . (а.с. 24) Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин. Частиною 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , наявність відкритого виконавчого провадження та незадовільний стан здоров`я. Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення рішення Межівським районним судом Дніпропетровської області від 01.11.2022 року про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Позивачем не повідомлено суд чи звертався він до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] які стягнуті в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача і чому він бажає зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] в той час коли вимоги про зменшення аліментів на утримання сина [PERSON] не заявляє. Окрім того, суду не надано жодних доказів про стягнення з позивача коштів в рамках виконавчого провадження де стягувачем є Національної Академії Національної Гвардії України. Також позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на лікування. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Варто зазначити, що позивачем не зазначено навіть розміру його доходів. Довідка про доходи [PERSON] яка знаходиться в матеріалах справи датована 25.07.2024 року, а відтак вказане позбавляє можливості суд визначитися із співрозмірністю доходів позивача із розміром сплачуваних ним аліментів. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про зменшення аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови у позові покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed