Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договором, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №428174 від 27.11.2020 року у розмірі 25 740,62 грн., а також судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОНКРЕДИТ», та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту №428174, на виконання умов якого, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало відповідачу грошові кошти у сумі 8 750,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути використану суму встрок до 27.11.2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі надавши відповідачеві кредитні кошти. На підставі договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 року ТОВ«СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальника [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №428174. Крім того, на підставі договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до позичальника [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №428174. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим, станом на день формування позовної заяви має заборгованість за Договором №428174від 27.11.2019 року у розмірі25 740,62 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 8 569,29 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10 765,50 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору(змоменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 6 405,83 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив, розглядати справу за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи був повідомлена у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.11.2020 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладений Договір №428174 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого, на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.2.). Сума кредиту (загальних розмір) складає 8 750,00 грн. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 1095 днів, з кінцевим терміном повернення 27.11.2023 року (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені у Графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (п.1.3., 1.4., 1.5.). Відповідно до п.2.1. Договору №428174 про надання споживчого кредиту, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 7000,00 гривень на користь Споживача за реквізитами: UA283804180000037399001310101в АТ «Банк Форвард». У розмірі 1 750,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5. Договору. Згідно до п.8.8. Договору №428174 про надання споживчого кредиту, підписуючи цей договір, Споживач підтверджує, що: перед укладанням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказане в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №06-КД від 26.10.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до копії платіжного доручення №3863 від 27 листопада 2020 року, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало [PERSON] кредит у розмірі 7 000,00 грн., за Договором №428174 про надання споживчого кредиту від 27.11.2020року. 30.06.2021року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №30-06/2021, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором№428174 про надання споживчого кредиту від 27.11.2020 року. Відповідно до витягу із Реєстру боржників до Договору факторингу №30-06/2021від 30.06.2021року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги, зокрема до [PERSON] за договором №428174 про надання споживчого кредиту від 27.11.2020 року. Крім того, 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №428174 про надання споживчого кредиту від 27.11.2020 року. Відповідно до витягу із Реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023від 10.01.2023 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги, зокрема до [PERSON] , за Договором №428174 про надання споживчого кредиту від 27.11.2020 року. Згіднодо розрахунків заборгованості загальна заборгованість [PERSON] за договором №428174 про надання споживчого кредиту від 27.11.2020 року,станом на 10.08.2024року складає 25 740,62 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 8 569,29 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10 765,50 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (змоменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 6 405,83 грн. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальникаповернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення поверненнячергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частинипозики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідач підписуючи Договір№428174 про надання споживчого кредиту,підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Із змісту ст. 525,526,30 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із частиною 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернутипозикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовимиознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що булипередані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістьвиконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошовогозобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуваннямвстановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних відпростроченої суми, розмір яких встановлено договором. Згідно із ч. 1, 3 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Отже, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як новий кредитор, набуло право вимоги до [PERSON] за Договором №428174 про надання споживчого кредиту. Відповідно до ст.1048-1052,1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту ст.1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором,банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1 та 2 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У наданому позивачем суду розрахунку заборгованості зазначено, що у [PERSON] за Договором №428174 про надання споживчого кредиту,наявний борг на суму 25 740,62 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8 569,29 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10 765,50 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 6 405,83 грн. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та вважає за необхідне стягнути [PERSON] заборгованість Договором №428174 про надання споживчого кредиту, у розмірі 25 740,62 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вивчивши надані позивачем докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу, а саме:договору №01-07/2024 про надання правовоїдопомоги від 01.07.2024 року, Заявку нанадання юридичноїдопомоги №652 від 30.07.2024 року таАкт №1 про наданняюридичної допомогивід 06.08.2024 року з урахуванням матеріалів справи, її категорії та складності (малозначність спору, що не потребує вивчення великого обсягу фактичних обставин справи та аналізу значного обсягу судової практики), характер та обсяг наданих адвокатом послуг, з огляду на те, що розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку з тим, що вимоги позивача задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028,00грн. Та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved