Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

26 листопада 2025 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 19 липня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №2031868023, за яким остання отримала кредит. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" укладений договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого АТ «ОТП БАНК» відступило ТОВ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" за плату право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до відповідачки за вказаним вище кредитним договором. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 18354,62 грн, з яких: 9500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8854,62 грн - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на викладене, а також на те, що згідно з кредитним договором [PERSON] зобов`язувалася повернути кредит та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, визначених договором, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь вказану суму боргу, а також понесені судові витрати. Ухвалою від 28 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до судового розгляду (а. с. 15). У судове засідання представник позивача ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" Кириченко О. М. не з`явилася, при зверненні до суду з позовом заявила клопотання про розгляд справи без участі представника позивача у випадку його неявки у судове засідання, проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 3 зв.). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причин неприбуття не повідомила, про день, час і місце розгляду справи сповіщена своєчасно та належним чином. Відзив на позов, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходили (а. с. 24). Враховуючи, що належним чином сповіщена відповідачка у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 19 липня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір №2031868023, згідно з яким остання отримала кредит у сумі 8442,64 грн з датою погашення 19 квітня 2021 року на придбання товарів. За користування кредитом нараховуються проценти у розмірі 0,01% річних. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого зазначені у додатку №1 до договору. Підписуючи вказаний договір [PERSON] підтвердила, що попередньо ознайомилася зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та додатків до них, розміщеними на офіційному сайті банку. Кредитний договір та графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, який є додатком №1 до нього, а також паспорт споживчого кредиту, заяву-анкету на отримання кредиту, [PERSON] підписано власноручною 19 липня 2020 року (матеріали електронної справи). Згідно графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору, платіж для погашення кредиту складає 940 грн щомісячно, протягом 9 місяців (матеріали електронної справи). Відповідно до договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Згідно з умовами вказаної заяви, АТ «ОТП БАНК» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок, відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування якого визначено правилами користування карткою. На виконання п. 2.1 анкети-заяви банком відкрито поточний «картковий» рахунок № [NUMBER] та видано картку типу MC GOLD на ім`я [PERSON] . Відповідно до умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитними коштами, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку. Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» передбачає, що розмір процентної ставки погоджений з позичальником та становить 5% в місяць. Згідно паспорту споживчого кредиту банком відкрита кредитна лінія та встановлено кредитний ліміт зі сплатою відсотків та інших послуг банку у сумі 490 грн. На підтвердження розміру заборгованості до позову надано розрахунок заборгованості за договором № 2031868023_CARD від 19 липня 2020 року по картковому рахунку [NUMBER] про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) по клієнту [PERSON] станом на 24 березня 2023 року з якого вбачається рух коштів по картці, а саме: покупки, зняття готівки, поповнення картки та інше (матеріали електронної справи). Згідно з вказаним розрахунком заборгованості станом на 24 березня 2023 року заборгованість [PERSON] становить 18354,62 грн (матеріали електронної справи). 24 березня 2023 року АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» уклали Договір факторингу № 24/03/23 (матеріали електронної справи). За цим договором АТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК» і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між ним і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору та одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами, а також здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі (п.1.1-1.4 Договору). Згідно з п. 6.1 вказаного договору факторингу фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 24 березня 2023 року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2031868023 від 19 липня 2020 року у загальній сумі 18354,62 грн, з яких сума заборгованості за тілом кредиту 9500 грн, сума заборгованості по відсотками 8854,62 грн (матеріали електронної справи). Після відступлення прав вимоги, позивачем, на адресу відповідача було надіслано вимогу про погашення кредитної заборгованості, в якому повідомлено про відступлення права вимоги та суму заборгованості, яку відповідач має сплатити (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст.205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно з цією статтею ЦКУкраїни договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що у встановлений договором та законом терміни, відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала належним чином, заходів направлених на погашення заборгованості по кредиту та відсотків не приймала. За таких обставин, суд доходить висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом в розмірі 18354,62 грн підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення 5000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов такого висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору (2422,40) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (3000 грн), а всього 5422,40 грн (а. с. 5 зв., 7-9, 10 зв.).

Outcome: approved