Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 грудня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано відділом РАЦС Трускавецького міського управління юстиції під актовим записом № 264. Під час перебування у шлюбі [INFO] у неї з відповідачем народилася донька - [PERSON] . Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 15.05.2015 шлюб з відповідачем розірвано. Дочку, [PERSON] , залишено проживати з нею. Відповідач проживає окремо від доньки. Вона, спільно з теперішнім чоловіком, займаються вихованням доньки - [PERSON] та дбають про її здоров`я, розвиток та виховання. Відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє жодного бажання спілкуватись з нею та приймати участь у її вихованні, протягом тривалого вже часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, жодних спроб на відновлення відносин зі своєю дочкою не робить, це свідчить про те, що він не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, але й свідомо не бажає їх виконувати. Таке ставлення батька об`єктивно не може сприяти нормальному вихованню дитини, якій постійно потрібно відчувати на собі батьківську любов, піклування, увагу та турботу. Разом з тим, зазначені дії здійснює її чоловік - [PERSON] , якого її дочка [PERSON] вважає своїм батьком. Відтак, позбавлення [PERSON] батьківських прав - це спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі оскільки така поведінка біологічного батька приносить дочці глибокі страждання. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач відзиву на позов у встановлений судом строк не надав. Позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивачка в судовому засіданні пояснення надала аналогічні до поданої заяви, крім того зазначила, що відповідач з часу розірвання між ними шлюбу з дитиною не бачиться, не спілкується, не надає коштів на її утримання. Останній раз він бачив дитину 8 років тому, яку і не впізнав. Просить позов задоволити. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Трускавецької міської ради в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що дане питання було предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини Трускавецької міської ради, на засідання якої відповідач також не з"явився. Дитина дійсно не пам"ятає свого біологічного батька, а батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов"язків. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17 грудня 2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС Трускавецького міського управління юстиції під актовим записом № 264. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 15.05.2015 шлюб між сторонами розірвано. Дочку, [PERSON] , залишено проживати з позивачкою. 20.06.2017 позивачка уклала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб [NUMBER] , яка знаходиться в матеріалах справи. Батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яка знаходиться в матеріалах справи. Згідно висновку органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення батька батьківських прав №03/П-1495-1130 від 07.03.2025, копія якого знаходиться в матеріалах справи, біологічний батько дитини з нею не бачився з 5 років. Дитину виховує теперішній чоловік [PERSON] . Біологічного батька дівчинка не пам`ятає. Дитина вважає своїм батьком [PERSON] , який її виховує та про неї дбає. [PERSON] аліменти не сплачує, життям дитини не цікавиться. Враховуючи витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини Трускавсцької міської ради № 2 від 24.02.2025р., беручи до уваги, те, що гр. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, орган опіки та піклування Трускавсцької міської ради вважає за додільне позбавити його батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в якнайкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач протягом тривалого часу за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що призвело до відсутності психоемоційного зв`язку між батьком та дитиною, адаптованість дитини до відносин у сім`ї з новим чоловіком матері , що є достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав. Аналогічний висновок міститься у постанові ВС від 19 лютого 2025 року у справі № 147/277/24. Враховуючи наведене та виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладенного,

Outcome: approved