Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено електронний кредитний договір № 793069818, на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 200,00 грн. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №165 від 21 грудня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідачки. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, на підставі якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №793069818. У подальшому, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №793069818, на підставі укладеного між ними договору факторингу №02/12/24-У від 02 грудня 2024 року. Відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. На дату звернення з позовом до суду заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 42 900,75 грн, що складається із: 10 119,60 грн заборгованість за тілом кредиту; 32 701,15 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь зазначений розмір заборгованості та судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 7 000,00 гривень. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно і належним чином. У позовній заяві позивач зазначив, що просить розглядати справу в спрощеному позовному провадженні за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак вкотре не з`явилася в судове засідання, про причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань не направила. Відзив на позов до суду не надходив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 23 вересня 2025 року позовна заява, передана за підсудністю, надійшла до суду. Ухвалою від 24 вересня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 20 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» укладено електронний договір кредитної лінії №793069818, згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 11 500,00 грн у розмірі першого траншу 10 200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається (договір укладається) строком на 28 днів від дати отримання кредиту позичальником до 16 листопада 2021 року (п.1.7 договору). Дисконтна процентна ставка (протягом 28 днів) 1,98% в день, індивідуальна процентна ставка (у разі продовження строку дисконтного періоду) 1,58 % в день. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою 2,1 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього договору (п. 1.9.3 договору). Згідно з п. 1.12 договору факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість тримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на таких умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника з оплати основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 2,1 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2. договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором, до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником (1.13 договору). Договір підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором «MNV3B42F». На виконання умов договору відповідачці надано кредитні кошти в розмірі 10 200,00 грн шляхом перерахунку на її картку № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 060a3c97-a4cd-42f6-8510-0a9ff8ae5158 від 20 серпня 2021 року. Зарахування кредитних коштів на рахунок [PERSON] у сумі 10 200,00 грн також підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду. Зазначено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 20 серпня 2021 року зараховано 10 200,00 грн. Таким чином, кредитодавцем виконано умови договору з надання кредитних коштів. Відповідачка, всупереч умовам договору, свої зобов`язання перед кредитором не виконала, кредит не повернула, проценти не сплатила. Відповідно до розрахунку ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» заборгованість відповідачки станом на 21 грудня 2021 року становила 26 487,45 грн: 10 199,60 грн тіло кредиту, 16 287,85 грн проценти. Проценти нараховані з 20 серпня 2021 року по 21 грудня 2021 року включно. 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу №28/1118-01. 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти пункт 8.2 договору в наступній редакції: «Строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у пункті 8.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором». 28 листопада 2019 року та 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткові угоди, якими продовжувався строк дії договору факторингу та викладено текст договору факторингу у новій редакції. Пунктом 2.1. договору факторингу передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року право вимоги права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до п. 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Таким чином, договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, як і виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п. 1.5. договору факторингу реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма цього реєстру наведена в додатку №1 до договору. 21 грудня 2021 року на виконання п. 2.1. договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» складено та підписано реєстр прав вимоги №165, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №793069818 на загальну суму 26 487,45 грн. ТОВ «Таліон Плюс» здійснено нарахування процентів за кредитним договором №793069818 з 22 грудня 2021 року по 13 лютого 2022 року в сумі 16 413,30 грн. Загальна заборгованість за відсотками склала 32 701,15 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 03 серпня 2021 року та 30 грудня 2022 року між сторонами договору факторингу №05/0820-01 укладено додаткові угоди, якими продовжувався строк дії договору факторингу. Відповідно до п. 1.3. договору факторингу №05/0820-01 право вимоги права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до п. 4.1 договору факторингу №05/0820-01 право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Таким чином, договором факторингу №05/0820-01 встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, як і виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п. 1.5. договору факторингу реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма цього реєстру наведена в додатку №1 до договору. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №10 від 31 липня 2023 року до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №793069818 на загальну суму 42 900,75 грн. 02 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу №02/12/24-У,відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлене право грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідачки за кредитним договором №793069818 на загальну суму 42 900,75 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором, складеного позивачем, станом на 06 грудня 2024 року заборгованість відповідачки за кредитом становить 42 900,75 грн, з яких: 10 199,60 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 32 701,15 грн проценти. Розмір заборгованості відповідачкою не спростований. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з зобов`язань за договором кредиту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено що договір між сторонами укладений в електронній формі та підписаний [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1 цієї статті Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з положеннями статті 11 зазначеного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Так, сторонами були визначені істотні умови договору, в тому числі: сума кредиту, процентна ставка за кредитом, строк надання кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту, дата повернення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що відповідачка не виконала зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернула, відсотки за користування такими коштами не сплатила, заборгованість погашена не була. Заборгованість за процентами нарахована відповідачці в межах строку кредитування, визначеного договором, з урахуванням пролонгацій, а тому суд погоджується з наданими позивачем розрахунками. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі договорів факторингу від 28 листопада 2018 року, 05 серпня 2020 року та 02 грудня 2024 року позивач набув права вимоги до відповідачки за договором №793069818 від 20 серпня 2021 року. Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачкою кредитного договору з первісним кредитором, порушення нею взятих на себе зобов`язань, набуття позивачем права вимоги до відповідачки за цим договором. Підписавши кредитний договір, відповідачка засвідчила, що згодна з його умовами, вони їй зрозумілі, тому зобов`язана виконувати умови договору в повному обсязі. Відповідачка відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що вона електронним підписом підписувала договір про надання фінансових послуг, отримувала кредитні кошти і користувалася ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі не надала, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем були надані суду: копія договору про надання правничої допомоги №03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року, укладений між адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» (виконавець) та позивачем (клієнт); копія додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги; акт прийому-передачі реєстру боржників від 02 грудня 2024 року. Таким чином, судом встановлено, що правова допомога позивачу фактично була надана, відповідачкою не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності, а тому такі витрати позивача підлягають стягненню з відповідачки в повному обсязі.

Outcome: approved