Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15790,75 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача послався на те, що 24.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 8829564, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 4150,00 грн строком на 360 днів (з 24.02.2025 до 18.02.2026), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95%, Які нараховують щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 715,88 грн. Кредитодавець виконав умови договору, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4150,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ВК Фінекспрес». Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором позики, яка складає 1 грн, яка складається з: 4150,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3548,25 грн - сума заборгованості за відсотками; 8092,50 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. 26.06.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025,, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, в тому числі за договором кредиту № 8829564 від 24.02.2025. Відповідно до реєстру прав вимог № 22/08/25-01 від 22.08.2025 кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу №26/06/25 від 26.05.2025, в тому числі до відповідача в сумі 15790,75 грн, з яких 4150,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3548,25 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісією, 8092,50 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. Ухвалою суду від 18.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін від позивача та відповідача не надходило. Відповідач не скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 8829564, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 4150,00 грн строком на 360 днів (з 24.02.2025 до 18.02.2026), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95%, Які нараховують щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 715,88 грн. Кредитодавець виконав умови договору, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4150,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ВК Фінекспрес». Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором позики, яка складає 1 грн, яка складається з: 4150,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3548,25 грн - сума заборгованості за відсотками; 8092,50 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. 26.06.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025,, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, в тому числі за договором кредиту № 8829564 від 24.02.2025. Відповідно до реєстру прав вимог № 22/08/25-01 від 22.08.2025 кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу №26/06/25 від 26.05.2025, в тому числі до відповідача в сумі 15790,75 грн, з яких 4150,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3548,25 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісією, 8092,50 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 15790,75 грн, з яких 4150,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3548,25 грн - сума заборгованості за відсотками, 0 грн - сума заборгованості за комісією, 8092,50 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору, вчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув. До матеріалів справи долучено копію договору кредитної лінії № 8829564 від 24.02.2025 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що свідчить про його ознайомлення з істотними умовами позики. Відповідно до довідки про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України: номер договору 8829564, одноразовий ідентифікатор 275205, час відправки ідентифікатора позичальнику 24.02.2025 о 08:15:52, електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - [INFO] . До матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції/операції від 24.02.2025 про транзакцію суми 4150,00 грн, відправник: ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», отримувач: платіжний інструмент [NUMBER] (VISA). На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надано інформацію про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), та надано виписку по рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого на зазначений рахунок 24.02.2025 зараховано грошові кошти в сумі 4150,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. За положеннями ч. 1 ст. 13 Закону України «Споживче кредитування», зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. За положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документа (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205,207 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. ч. 1,3 ст. 512 ЦК України). Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст. 1082 ЦК України). За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Розмір заборгованості за кредитним договором відповідно до розрахунку, наданого позивачем, відповідачем в частині суми заборгованості за основною сумою боргу та суми заборгованості за відсотками не спростовано. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, стягнення пені/неустойки в розмірі 8092,50 грн у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, встановивши дані обставини, враховуючи, що відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 7698,25 грн, яка складається з 4150,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3548,25 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 15790,75 грн, однак позов підлягає задоволенню на суму 7698,25 грн (7698,25х100): 15790,75), тобто на 49%, тому й сума судового збору, яка підлягає стягненню, складає (2422,40х49):100= 1186,98 грн. Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача на його користь 4500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з приписами ч.ч. 1-2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025; витяг з акту № 1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги 25-08/25/ФП від 25.08.2025; копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, копію платіжної інструкції про оплату згідно акту № 1-ФП приймання наданої правничої допомоги від 04.09.2025 за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 без ПДВ. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial