Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30.04.2021 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №101131323 та відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 12000,00 грн. Відповідач власноруч підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 14.09.2021 р. згідно умов Договору факторингу №08Т, Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №101131323 від 30.04.2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», та відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Відповідач не виконував належним чином кредитні зобов`язання. Позивачем у позові зазначено, що відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення, відповідачем здійснювались часткові погашення заборгованості, що враховано Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором складає 42710,06 грн., яка до цього часу не сплачена, у зв`язку із чим, позивач був вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, у якій повністю підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, провести розгляд цивільної справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочно рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу заочно у спрощеному позовному провадженні, за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази, суд вважає що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Факт укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем кредитного договору підтверджується анкетою-заявою №101131323 від 30.04.2021 р., договором про споживчий кредит № 101131323 від 30.04.2021 р., графіком платежів, паспортом споживчого кредиту № 101131323, платіжним дорученням 27214464 від 30.04.2021 р. про перерахування коштів відповідачу у розмірі 12000,00 грн. Згідно договору факторингу №08Т від 14.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» було 14.09.2021 р. укладено договір Факторингу №08Т, на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 101131323 від 30.04.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 101131323 від 30.04.2021 р., що також підтверджується реєстром прав вимоги, реєстром прав вимоги №1 від 14.09.2021 р., актом приймання-передачі реєстру прав вимоги за Договором факторингу №08Т від 14.09.2021 року, платіжними інструкціями. Розмір заборгованості відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення від 14.09.2021 р., згідно якої сума заборгованості за кредитом та складає 42710,06 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9775,00 грн., заборгованість за відсотками 32935,06 грн, що також підтверджується випискою з особового рахунку з 30.04.2021 по 10.05.2021 р. Позивачем на адресу відповідача направлявся лист з досудовою вимогою, вих.№3117819218-АВ від 27.09.2023 р. про погашення заборгованості у сумі 42710,06 грн., однак заборгованість відповідачем погашена не була. Згідно листа Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» за вих.№КНО-07.8.5/16443 БТ від 02.12.2025 р., в банку на ім`я [PERSON] була випущена банківська платіжна картка [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] . Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як зазначено в ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч. 1ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено в ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п.12 ч.1 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За таких підстав, суд вважає позов обґрунтованим, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 42710,06 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, в сумі 6000,00 грн., що включають в себе правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів позивача - 2250,00 грн., складання проекту позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач 3000,00 грн., формування додатків до позовної заяви 750,00 грн., що підтверджується Договором №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М., детальним описом робіт, виконаних адвокатом Білецьким Б.М., додатковою угодою №101131323 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 р., актом №101131323 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 28.07.2025 р., свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю Білецького Б.М. В силу ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Таким чином, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 гривень. Також, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №9035-8753-3054-3060 від 28.07.2025 р. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved