Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр», в особі директора, звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначивши, що 20.04.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено Договір №583419. Відповідно до вимог чинного законодавства України, договір укладався в письмовій формі, що підтверджується наявними документами. Сторони узгодили істотні умови які викладені в кредитному договорі. Сума кредиту (загальний розмір) складає 12 500, 00 грн. Строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 20.04.2024. Пунктом 1.5. Договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного умовами договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором. Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Кредитодавець належним чином виконало свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. Згідно з умовами Договору Позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Договором. 26.11.2021 було укладено договір №26-11/2021 відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №583419. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №583419. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №583419. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №583419 від 20.04.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 42 985, 58 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 12 373, 29 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 17 184, 73 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 13 427, 56 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн; заборгованість за комісіями - 0.00 грн.; інфляційні збитки - 0.00 грн; нараховані 3% річних - 0.00 грн. На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №583419 від 20.04.2021 у розмірі 42 985, 58 грн, понесені судові витрати та витрати з правничої допомоги. Ухвалою Салтівського районного суду від 02 січня 2026 року, прийнято вищевказану позовну заяву та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 06.01.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила у задоволенні позовних вимог ТОВ Коллект Центр» відмовити, оскільки сплив строк позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафів). Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) становить один рік. Кредит виданий 20.04.2021 (за даними її кредитної історії в УБКІ, оновлено 05.07.2025). Прострочення перевищує 90 днів уже з 20212022 років. Нарахування пені/штрафів почалося з моменту прострочки. Строк позовної давності для неустойки сплив не пізніше 20232024 років. Позов подано в 2026 році після спливу строку. Просила застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення пені, штрафів та відсотків за користування кредитом після спливу строку (ст.267 ЦК України). Також зазначила про непропорційність розміру неустойки основному зобов`язанню. Вважає, що сума вимоги 42 985, 58 грн (з яких тіло кредиту лише 12 500 грн) значно перевищує розмір основного боргу. Це явно непропорційно та суперечить принципам добросовісності. Посилаючись на вимоги ч.3 ст.551 ЦК України просила зменшити розмір стягнення до суми основного боргу («тіла» кредиту) 12 500, 00 грн без нарахованої неустойки, пені та штрафів. Вважає позовні вимоги недоведеними, оскільки позивач не надав суду: оригінал кредитного договору №583419 від 20.04.2021; докази належного повідомлення її про укладення договору цесії (передачі права вимоги від первинного кредитора до ТОВ «Коллект Центр»); детальний розрахунок заборгованості із розбивкою на тіло кредиту, відсотки, пеню та штрафи; докази її визнання боргу після 2021 року. Вважає, що без цих доказів вимоги не доведені. Зазначила, що вона не пам`ятає про укладення даного кредитного договору №583419 від 20.04.2021 на суму 12 500, 00 грн і не проводила жодних платежів за ним (за даними кредитної історії УБКІ платежі відсутні з моменту видачі). Враховуючи наведене, просила суд залишити позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» без задоволення повністю або задовольнити частково стягнути не більше 12 500, 00 грн (тіло кредиту); застосувати позовну давність до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафів); зменшити розмір неустойки за ч.3 ст.551 ЦК України до розміру основного боргу; витребувати від позивача оригінал кредитного договору №583419 від 20.04.2021, договір цесії, повний розрахунок боргу та докази повідомлення її про перехід права вимоги; розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 09.01.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому останній вказав, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що між первісним кредитором та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту, який підписано відповідачкою власноручним підписом, укладений між сторонами Договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в т.ч. щодо порядку нарахування та оплати процентів за Договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених Договором. Позичальник був ознайомлений з умовами Договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання Договору, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. Вказаний договір укладено за посередництвом АТ «Альфа Банк», в якому емітовано платіжну картку відповідачки, на котру в подальшому було перераховано кредитні кошти. При цьому, посилання відповідачки на те, що вона не пам`ятає укладення кредитного договору №583419 від 20.04.2021 на суму 12 500, 00 грн, не може бути підставою для звільнення від відповідальності за невиконання взятого на себе зобов`язання. Крім того, слід зазначити, що відповідачкою під час укладення договору надано копію засвідченого паспорта та РНОКПП, на підтвердження чого надали вказані документи до даної відповіді на відзив. Щодо клопотання відповідача про зменшення неустойки, то неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня (ст.549 ЦК України). В даній справі, предметом позову є стягнення відсотків за користування кредитними коштами, а не розгляд питання щодо нарахування штрафу чи пені. Отже, положення ч.3 ст.551 ЦК України не може бути застосовано до вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами. Щодо доводів відповідача про відсутність повідомлення боржника про відступлення права вимоги, вказано наступне. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Щодо доводів відповідачки про сплив строку позовної давності, вказує наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 ЦК України). Відповідно до п.3 ч.1 ст.263 ЦК України перебіг позовної давності зупиняється у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини. Позивачем не пропущено позовну давність при зверненні до суду, оскільки починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану. 14 травня 2025 року Верховна Рада України прийняла Закон України №4434IX, який виключає пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який зупиняв перебіг позовної давності на період воєнного стану, однак вказаний закон набрав чинності лише 04 вересня 2025 року, тому саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності. Щодо надання оригіналу кредитного договору, зазначає таке. Відповідно до положень ч.1, 2, 6 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Позивачем до позовної заяви долучено належним чином засвідчену копію кредитного договору, при цьому позивач зазначав, що: «оригінали документів, укладених між третіми особами (наприклад, договорів про попереднє відступлення права вимоги, де позивач не був стороною), знаходяться у відповідних сторін таких правочинів у зв`язку з чим, позивач не має фізичної можливості надати оригінали таких документів до суду. З урахуванням вищевказаного, просив позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості, задовольнити в повному обсязі. 12.01.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від відповідачки [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, у яких остання заперечувала проти вимог позивача з таких підстав. Цесія не чинна щодо неї через відсутність доказів письмового повідомлення про перехід права вимоги (п.5.1 договору №583419 вимагає повідомлення протягом 5 робочих днів; ст.516 ЦК України цесія не створює обов`язків без повідомлення боржника; постанова ВС №909/968/16 від 11.09.2018). У позові слід відмовити повністю через недійсність вимоги. Також сплив строк позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафів, відсотків): прострочка з 20212022 років (за УБКІ від 05.07.2025 та розрахунком), строк 1 рік (ч.2 ст.258 ЦК України), позов подано в 2026 році. Також, неустойка непропорційна основному боргу (42 985, 58 грн проти 12 500, 00 грн тіла), що суперечить принципам добросовісності без доведених збитків. Крім того, розрахунок боргу не детальний (без підтвердження платежів), оригінал договору не наданий у суд (лише копія). Просила суд: залишити позов без задоволення повністю або стягнути не більше 12 500, 00 грн (тіло кредиту); застосувати позовну давність до неустойки; зменшити неустойку за ст.551 ЦК України; витребувати докази письмового повідомлення про цесію та оригінал договору №583419; розглянути справу в спрощеному порядку без виклику сторін. 15.01.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення у справі, у яких посилаючись на норми цивільно-процесуального законодавства України, а також на те, що відповідачкою не було надано жодних доказів виконання зобов`язання, в тому числі, доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку, просив позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. 15.01.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від відповідачки [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, у яких остання посилаючись аналогічні попереднім запереченням, просила відмовити в позові повністю або стягнути не більше 12 500, 00 грн; застосувати давність та зменшити неустойку; витребувати докази повідомлення про цесію. Вирішуючи питання про витребування доказів за клопотанням відповідачки, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з приписами ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За правилами ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч.1, 2, 6 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог надав належним чином завірену копію договору про надання споживчого кредиту №583419 від 20.04.2021, з якого вбачається, що він підписаний особисто [PERSON] та своїм підписом Споживач також підтверджує, що отримав примірник цього Договору. Таким чином, суд не вбачає підстав для витребування оригіналу вказаного договору, оскільки вважає, що належним чином завірена копію цього договору підтверджує заявлені вимоги позивача і є достатньою для ухвалення судового рішення. Разом з цим, відсутність оригіналу кредитного договору не є підставою для відмови в позові. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Так, 20.04.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено Договір №583419, за умовами якого Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідач отримала грошові кошти в сумі 12 500, 00 грн. (п. 1.3. договору). Кредит надається строком на 1096 днів з кінцевим терміном повернення 20.04.2024 (включно). Відповідно до п.1.5. Договору, тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користуванням коштами кредиту залежать від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 126, 80% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 34 946, 63 грн. Відповідно до п.2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 10 000 грн на поточний рахунок Споживача [NUMBER] в АТ «Альфа Банк» або на інший поточний рахунок Споживача та/або за реквізитами платіжної картки, дані яких Споживач надав Товариству у будь-який спосіб; у розмірі 2 500 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5. Договору. Пунктом 3.1. Договору визначено, що нарахування процентів здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п.1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором (Графіком платежів). У випадку повного дострокового повернення кредиту Споживач зобов`язаний сплатити проценти нараховані на дату повного дострокового повернення, виходячи із суми кредиту вказаної найближчому черговому платежу, що передує такому поверненню. Відповідно до п.3.6. Договору, прострочення Споживачем сплати кредиту (чергового платежу) та/або звернення Товариства до суду про стягнення заборгованості за Договором, не зупиняє нарахування процентів протягом строку, визначеного п.1.4. Договору, крім випадків прийняття окремого відповідного рішення Товариством (а.с.19-20). Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту складено графік платежів за договором про надання споживчого кредиту №583419, згідно з яким загальна вартість кредиту становить 12 500, 00 грн (а.с.25). Вказана інформація міститься також в паспорті споживчого кредиту, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.21-22). 20.04.2021 ТОВ «Слон Кредит» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000, 00 грн призначення платежу UA753003460000026202912744531/перерах.коштів зг.кред.дог.№583419 від 20.04.2021 [PERSON] (3587905966), що підтверджується даними платіжного доручення №5125 (а.с.26). 26.11.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №26-11/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до боржника за договором про споживчий кредит №583419 від 20.04.2021. 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» на підставі Договору відступлення права вимоги №10-01/2023, в тому числі, за договором №583419 від 20.04.2021. Згідно витягу з реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги відповідач має загальну суму заборгованості у розмірі 29 558, 02 грн (а.с.78-80, 82). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» за договором станом на 16.12.2025 в сумі 42 985, 58 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 12 373, 29 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 17 184, 73 грн; заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 13 427, 56 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн; заборгованість за комісіями - 0.00 грн.; інфляційні збитки - 0.00 грн; нараховані 3% річних - 0.00 грн. (а.с.83). Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1, 3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з цим, суд дійшов до висновку про фактично часткове визнання позовних вимог відповідачкою, оскільки не зважаючи на те, що остання, вказуючи у своїх запереченнях, що не пам`ятає про укладення оспорюваного договору, оспорюючи розмір неустойки, просила суд, окрім іншого, задовольнити позовні вимоги частково стягнути не більше 12 500, 00 грн, що становить розмір тіла кредиту за договором №583419 від 20.04.2021. Таким чином, не зважаючи на позицію відповідачки, з урахуванням наявних доказів у справі у своїй сукупності, дозволяє суду зробити висновок, що остання уклала договір №583419 від 20.04.2021 на умовах, визначених у ньому, про що була ознайомлена та погодилася, що підтверджується її підписом у ньому. Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору та вимоги ст.ст.526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим, утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню. Посилання відповідача на застосування строку позовної давності судом не приймаються до уваги, виходячи з наступного. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, відповідно до п.1.4. Договору строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 20.04.2024 (включно). Таким чином, строк загальної позовної давності починає свій перебіг 21.04.2024 і триває до 21.04.2027, тобто три роки з моменту, коли відбулося порушення прав позивача. Позивач звернувся до суду із позовною заявою 31.12.2025, про що свідчать відомості на відповідному штампі вхідної кореспонденції до суду, тобто в межах строку позовної давності тощо. Що стосується доводів відповідачки про зменшення розміру неустойки, а також про застосування позовної давності до неустойки, суд зазначає наступне. Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В даній справі, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, а також відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином, підстави для застосування ч.3 ст.551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки, відсутні. Не зважаючи на непогодження із розміром заборгованості, відповідачем правильність нарахувань розміру заборгованості належними доказами не спростована. В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договорів, їх форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч.2 ст.77 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано договір про надання правової допомоги №02-09/2024-6 від 02.09.2024 укладений між ТОВ «Коллект Центр» та ФОП [PERSON] , платіжну інструкцію кредитового переказу коштів 0589360003 від 15.12.2025, витяг з акту №11 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025. Відповідно до вимог діючого законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу з боку сторони позивача, а також не заявлено відповідних клопотань про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги. Таким чином, вимоги позивача про стягнення витрат, пов`язаних з отриманням послуг адвоката підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом ТОВ «Коллект Центр» сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved