Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1121-2480 від 02.12.2022, посилаючись на те, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Проте, відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору та допустив заборгованість на суму 21242,00 грн. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 22.12.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом позовної давності. За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін, при цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, відзив, суд приходить до наступного. Встановлено, що 02.12.2022 між позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1121-2480, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 6600,00 грн на строк 300 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі: 2,50 % за кожен день користування кредитом протягом базового періоду, що становить 18 днів, 3,00% за кожен день користування кредитом протягом всього строку дії договору за виключенням базового періоду (п.п.4.3, 4.4, 4.6, 10.2 Договору); реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 756335,00% (п.4.9 договору) (а.с.10-15). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Стаття 1048 ЦК України, визначає право позикодавця одержати від позичальника проценти від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, в ч.1 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. В п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.2 ст.639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи, саме такий електронний договір №112-2480 від 02.12.2022 на умовах пропозиції (оферти) був укладений між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] , акцептований останнім шляхом підписання електронним підписом з цифровим ідентифікатором А2680. Статтями 526, 629, 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України, визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Факт виконання позивачем зобов`язання з надання відповідачу кредитних коштів в розмірі 6600,00 грн підтверджено: довідкою про перерахування суми кредиту №1121-2480 від 02.12.2022 року, довідкою про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay (а.с.16,17). Водночас, відповідач зі свого боку зобов`язання з повернення позивачу кредиту. зі сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі не виконав. Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.38-50), розмір заборгованості за кредитним договором №1121-2480 від 02.12.2022 року станом на 07.10.2025 року (300 днів) становить: 6600,00 грн тіло кредиту, 47048,00 грн проценти за користування кредитом, а всього 53648,00 грн. Контр розрахунку відповідач не надав. Разом з тим, кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до боржника програми лояльності у вигляді часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 32406,00 грн, за умови погашення боржником заборгованості в розмірі 21242,00 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6600,00 грн, процентів за користування кредитом в розмірі 14642,00 грн. Встановивши обставини справи, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором №1121-2480 від 02.12.2022 року, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Водночас, у відзиві відповідач наполягав на застосуванні до вимог позивача наслідків спливу строку позовної давності. Аналізуючи доводи відповідача в цій частині позову суд виходить з положень ст.ст.256, 257, 258, 259, 261 ЦК України, відповідно до яких позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по цивільній справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18), якщо кредитний договір передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, то перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Постанов Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-31-цс15 та від 23 листопада 2016 року у справі № 2104цс16 зазначено, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Відповідно до п.4.5 кредитного договору №1121-2480 від 02.12.2022 року, сплату процентів за користування кредитом позичальник має здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду, який, відповідно до п.4.4. вищевказаного договору складає 18 днів; перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Отже, з урахування дати укладення кредитного договору 02.12.2022, порядку нарахування та сплати процентів за користування кредитним коштами, що пов`язаний з певною подією закінчення базового періоду, що становить 18 днів, перший платіж процентів за кредитним договором відповідач мав здійснити до 19.12.2022, другий до 06.01.2023, третій до 24.01.2023 і так далі, тобто кожні 18 днів. А тому, загальний трирічний строк позовної давності, який застосовується до процентів розраховується окремо по кожному періоду: до першого платежу (термін сплати 19.12.2022 строк спливає 19.12.2025, до другого платежу (термін сплати 06.01.2023)строк спливає 06.01.2026, до третього платежу (термін сплати 24.01.2023) строк спливає 23.01.2026 і так далі за кожним наступним нарахуванням. Строк виконання основного зобов`язання повернення кредиту визначено до 28.09.2023. Позивач же звернувся до суду з вищевказаним позовом 12.11.2025. Враховуючи викладене, а саме, що з моменту виникнення у позивача права на стягнення не минуло три роки, ним не було пропущено загальний трирічний строк позовної давності як щодо основного зобов`язання, так і до щодо жодного з періодичних платежів зі сплати процентів. Крім того, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин введеного з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року. Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, трирічний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та не міг сплинути, оскільки його відлік ще не розпочався. За таких обставин, доводи відповідача про сплив строку позовної давності не підтвердилися в ході розгляду справи, а отже є необґрунтованими. Позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1121-2480 від 02.12.2022 в розмірі 21242,00 грн підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи що позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved