Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У грудні 2025 року адвокат Усенко М.І. звернувся до суду із позовом до [PERSON] де просить суд: стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 830017 від 15.06.2023 в розмірі 12 164,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15.06.2023 року між відповідачем та ТОВ "Селфі Кредит" було укладено кредитний договір № 830017, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 2000,00 грн під обов`язок його повернення, сплати процентів за користування кредитом та виконання інших обов`язків, передбачених договором. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ "Селфі Кредит" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну суму. Однак останній не виконав умови кредитного договору, не повернув суму кредиту та не сплатив проценти за користування ним, у зв`язку із чим виникла заборгованість в розмірі 12 164,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 10 164,00 грн заборгованість за процентами. 01 лютого 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" було укладено договір факторингу № 01022024-1, за яким останнє отримало належні ТОВ "Селфі Кредит" права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 164,00. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованими поштовими відправленнями ухвали про відкриття провадження у справі, в якій визначена дата та час проведення судового засідання, та повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання. Згідно поданої заяви від 26.01.2026 року, позивач просив розглядати справу без його участі, проти позову заперечував. Також позивач просив залучити до матеріалів справи виписку з його платіжного рахунку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 15 червня 2023 року між [PERSON] та ТОВ "Селфі Кредит" було укладено кредитний договір № 830017. За змістом п.п. 1.2 п. 1 Договору вбачається, що на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п.п. 1.3-1.8 Договору, сторони визначили вартість кредиту у сумі 2000,00 грн, строком на 360 дні, узгодивши детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, що є додатком до Договору. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка визначена на рівні 2.2% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору (360 дні). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47 541.10%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 17 840,00 грн. У п.п. 2.1, 2.2 п. 2 Договору встановлено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Дати надання кредиту: 15.06.2023 року або 16.06.2023 року. За змістом п.п. 5.2 п. 5 Договору сторони визначили, що часткове погашення кредиту відбувається у відповідну дату платежу, що вказана у Графіку платежів для сплати процентів. З додатку № 1 до Договору вбачається, що сторони узгодили 12 щомісячних платежів з метою повернення кредиту на загальну суму платежів в розмірі 17 840,00 грн, де: 2000,00 грн сума кредиту, а 15 840,00 грн розмір процентів. Згідно із довідкою про ідентифікацію, [PERSON] , було ідентифіковано ТОВ "Селфі Кредит", та на його контактний номер телефону було направлено одноразовий ідентифікатор: Е305, яким останній підписав договір № 830017 від 15.06.2023 року та додаток № 1 до Договору. Аналогічні умови кредитування містить Паспорт споживчого кредиту, який було підписано відповідачем також за допомогою одноразового ідентифікатору: Е305. На підставі укладеного кредитного договору ТОВ "Селфі Кредит" 15.06.2023 року перерахувало на користь [PERSON] кредитні кошти в сумі 2000,00 грн на платіжну картку [NUMBER] , що вбачається із повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК» за вих. № 20251020-3029 від 20.10.2025 року, а також з виписки АТ КБ «Приватбанк», наданої безпосередньо позивачем. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 830017 від 15.06.2023 року, який проведений ТОВ "Селфі Кредит", станом на 01.02.2024 року за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 12 164,00 грн, з яких: 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 164,00 грн - заборгованість з процентами. 01 лютого 2024 року ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" уклали договір факторингу № 01022024-1, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 830017 від 15.06.2023 року на суму заборгованості в розмірі 12 164,00 грн, з яких: 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 164,00 грн - заборгованість з процентами. Факт переходу права грошової вимоги до відповідача підтверджується Витягом із реєстру боржників, актом приймання-передачі Реєстру боржників від 01.02.2024 та платіжною інструкцією 74877 від 01.02.2024 року. Про відступлення права грошової вимоги та про необхідність погасити наявну за договором № 830017 від 15.06.2023 року заборгованість відповідача було повідомлено, про що свідчить направлена йому копія досудової вимоги за вих. № 23360002 від 12.12.2025 року, яка залишилась без задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Встановивши наведені обставини, суд керується наступним. Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням описаних вище норм, [PERSON] та ТОВ "Селфі Кредит" дотрималися чинного законодавства при укладенні електронного кредитного договору. На його підставі відповідач отримав від ТОВ "Селфі Кредит" суму кредиту у розмірі 2000,00 грн. Доказів протилежного відповідачем надано не було. Оскільки між сторонами на підставі укладеного кредитного договору виникли кредитні правовідносини, тому суд застосовує до них положення ст. 1054, 1056-1 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як встановлено з матеріалів справи, ТОВ "Селфі Кредит" надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. 01 лютого 2024 року ТОВ "Селфі Кредит" відступило ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 830017 від 15.06.2023 року. За змістом ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Під час розгляду справи суд установив, що перехід права вимоги підтверджено належними доказами, які описано вище. Після отримання права вимоги до відповідача, ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" не здійснювало нарахування процентів, штрафних санкцій на суму заборгованості останнього за договором про споживчий кредит. Сума заборгованості, яка нарахована ТОВ "Селфі Кредит" за кредитним договором № 830017 від 15.06.2023 року, право вимоги на яку перейшло до ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" складає 12 164,00 грн, з яких: 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 164,00 грн - заборгованість з процентами. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконав умови кредитного договору № 830017 від 15.06.2023 року, не повернув кредитні кошти, не сплатив нараховані проценти за користування кредитом, не погасив існуючу заборгованість, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та до необхідності їх задоволення в повному обсязі, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 830017 від 15.06.2023 в розмірі 12 164,00 грн, з яких: 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 164,00 грн - заборгованість з процентами. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 38949 від 09.12.2025 року. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн сплаченого судового збору. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 8000,00 грн надав: - договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, який укладений між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та адвокатським об`єднанням "Апологет", в особі керуючого партнера - адвоката Усенка М.І., в якому визначено, що вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8000,00 грн; - акт № 205 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.12.2025 року, відповідно до якого вартість послуг за ведення справи по боржнику [PERSON] становить 8000,00 грн; - детальний опис наданих послуг до акту № 205, в якому деталізовано надані послуги та кількість витраченого часу; Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не навів будь-яких обставин проти задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним та обґрунтованим. Отже, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved