Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

В липні 2025 року через підсистему «Електронний суд» товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 10 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (далі ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС») та відповідачем було укладено кредитний договір № 8828079, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 6000,00 грн строком кредитування на 30 днів (до 28 липня 2021 року). Окрім цього, 14 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс») та відповідачем було укладено договір позики № 3200611506-84839, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 2000,00 грн строком кредитування на 14 днів (до 28 червня 2021 року). Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитних договорів не виконує, а також на те, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за вказаними договорами, позивач просить стягнути з неї заборгованість: - за кредитним договором № 8828079 в сумі 5206,33 грн, в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу 4732,00 грн, інфляційні збитки 385,55 грн та 3% річних 88,78 грн; - за договором позики № 3200611506-84839 в сумі 15298,00 грн, в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу 2000,00 грн та 13298,00 грн ,заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористалася. Судом встановлено, що 10 червня 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8828079, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим договором (пункт 1.1 договору). Тип кредиту фінансовий кредит. Розмір (сума) кредиту 6000,00 грн. Кредит надається строком на 30 днів (основний строк, строк А). Термін (дата) повернення кредиту 28.07.2021. З 1-го по 30-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,9900 %. Тип процентної ставки у пунктах 1.6 1.8 договору: фіксований. Строк дії договору: до повного виконання стронами свої зобов`язань, але не більше одного календарного року (пункти 1.2 1.6, 1.12, 1.13 договору). Сторони домовилися, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно пункту 1.6 договору та повернення договору у визначений в пункті 1.5 договору термін (після строку А). У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 30 календарних днів (строк Б, пролонгований строк), а зазначена в пункті 1.5 договору дата повернення кредиту продовжується на відповідну кількість днів. Під час пролонгованого строку (строку Б) позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 4,5 % від суми кредиту за кожен день пролонгованого строку (пункт 1.7 договору). За змістом пункту 1.8 договору, сторони домовилися, що строк надання кредиту може бути продовжений та змінена дата повернення кредиту (пункт 1.5 договору або з урахуванням пролонгацій та продовжень згідно пунктів 1.7, 1.8 договору_ у разі виконання дій позичальником, передбачених пунктами 1.8.1 1.8.5 договору. Умови пунктів 1.7 та 1.8 договору є домовленістю сторін про зміну умов договору та умовах відкладальної обставини відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) (пункт 1.9 договору). Згідно з пунктом 1.10 договору, за користування фінансовим кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти (плату за користування грошовими коштами), які нараховується на фактичний залишок виданого кредиту. За змістом пункту 1.13 договору, на дату укладення кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту складає 9582,00 грн. У випадку настання умов, передбачених у пункті 1.7 договору, орієнтовна ефективна річна процентна ставка складатиме 819,43 %, орієнтовна загальна вартість кредиту складатиме 14082,00 грн. Реквізити банківської карти позичальника для перерахування кредиту кредитодавцем: 414950ХХХХХХ6691 (пункт 2.3 договору). Відповідно до пункт 3.2.2 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, встановленого ним. Згідно додатку № 1 «Графік платежів» до кредитного договору № 8828079 від 10.06.2021, сторони погодили графік платежів, згідно якого дата видачі кредиту - 10.06.2021, дата повернення кредиту - 28.07.2021, кількість днів у розрахунковому періоді 30, сума кредиту 6000,00 грн, проценти за користування кредитом 3582,00 грн, загальна вартість кредиту - 9582,00 грн. Договір та додаток до нього підписані відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»: В-635022. До зазначеного договору позивач додав Внутрішні правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», затверджені наказом директора ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» № 10 від 18.03.2021. Крім того, до позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», який 10.06.2021 підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором В-635022, у якому містяться інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному кредитному договорі № 8828079 від 10.06.2021. 23.10.2021 [PERSON] підписала заявку на отримання кредитів та встановлення ділових відносин між нею та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», у тому числі як у паперовій, так і електронній формі договору, з метою отримання кредиту на суму 6000,00 грн. Листом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс» від 30.12.2021 підтверджується факт перерахування коштів в розмірі 6000,00 грн, дата проведення платежу: 10.06.2021, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі FONDY 415090804, призначення платежу: «Видача кредиту згідно договору № 8828079 від 10.06.2021». Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», розмір заборгованості за кредитним договором № 8828079 від 10.06.2021 станом на 26 серпня 2021 року становить 13932,00 грн, з яких: 6000,00 грн заборгованості за кредитом та 7932,00 грн заборгованості за відсотками. 27 січня 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договір відступлення прав вимога № 27/08-1, відповідно до умов якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно акту приймання-передачі Реєстру боржників до договору відступлення прав вимога № 27/08-1 від 27.08.2021 та витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимога № 27/08-1 від 27.08.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 8828079 до відповідача [PERSON] , яка в Реєстрі значиться під № 1647 в сумі 13932,00 грн, що складається з 6000,00 грн заборгованості за кредитом та 7932,00 грн заборгованості за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», розмір заборгованості за кредитним договором № 8828079 станом на 10.03.2023 становить 5206,33 грн, з яких: 4732,00 грн заборгованості за кредитом, інфляційні збитки 385,55 грн та 3% річних 88,78 грн. Окрім того, 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено договір позики № 3200611506-84839, відповідно до умов якого товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування кредитом у порядку встановленому цим договором (пункт 2.1 договору). Кредит надається в загальному розмірі: 2000,00 грн. Строк користування кредитними коштами складає: 14 днів та починається з 14.06.2021 та закінчується 28.06.2021. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1). Плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену у пункті 2.3 договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства (пункти 2.2, 2.3, 2.5, 2.7 договору). Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з Графіком розрахунків або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше дати остаточного повернення кредиту, встановленого цим договором (пункт 3.7 договору). Пунктом 4.1.2 договору передбачено право позичальника продовжувати строк користування кредитними коштами поза межами строку, встановлено пунктом 2.3 договору, шляхом направлення позикодавцю відповідного звернення (клопотання) через особистий кабінет користувача за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку та на умовах, визначених у пункті 3.19 договору. Сторони домовилися, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно частини другої статті 625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.4 договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимог позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника (пункт 9.7 договору). Пункт 10 договору містить номер банківського рахунку позичальника - [NUMBER] . Згідно додатку № 1 «Графік розрахунків» до договору позики № 3200611506-84839 від 14.06.2021, сторони погодили графік платежів, згідно якого дата отримання кредиту - 14.06.2021, дата повернення кредиту - 28.06.2021, кількість днів у розрахунковому періоді 14, сума кредиту 2000,00 грн, розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом 1,85 %, сукупна вартість кредиту 2518,00 грн. Договір та додаток до нього підписані відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»: A2NCWCHP. Крім того, до позовної заяви долучено паспорт споживчого продукту «Проста Позика» (інформація, яка надається до укладення договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту продукту «Проста Позика»), який 14.06.2021 підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором A2NCWCHP, у якому містяться інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. До зазначеного договору позивач додав Правила про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс», затверджені рішенням учасника ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» № 2/ПД від 18.12.2019. Довідкою товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 09.09.2024 та листом ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» підтверджується факт перерахування коштів в розмірі 2000,00 грн, дата: 15.06.2021, номер транзакції в системі iPay.ua - 93709278, призначення платежу: «Зачисление 2000 грн на карту [NUMBER] ». Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс», розмір заборгованості за кредитним договором № 3200611506-84839 станом на 18 листопада 2021 року становить 2208,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованості за кредитом та 208,00 грн заборгованості за відсотками. 18 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 18-11/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Згідно акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 18-11/21 від 18.11.2021 та витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 18-11/21 від 18.11.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 3200611506-84839 до відповідача [PERSON] , яка в Реєстрі значиться під № 149 в сумі 2208,00 грн, що складається з 2000,00 грн заборгованості за кредитом та 208,00 грн заборгованості за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», розмір заборгованості за кредитним договором № 3200611506-84839 станом на 10.03.2023 становить 15298,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованості за кредитом та 13298,00 грн заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ «Коллект Центр» за плату, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023 від 10 березня 2023 року, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 3200611506-84839 до відповідача [PERSON] , яка в Реєстрі значиться під № 7263 в сумі 15298,00 грн, що складається з 2000,00 грн заборгованості за кредитом та 13298,00 грн заборгованості за відсотками. Додатковою угодою № 4 від 19.11.2024 до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023, укладеною між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», вносилися зміни до пунктів 1.1 та 1.2 Реєстру боржників. Згідно витягу зі змінами в Реєстрі боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 8828079 до відповідача [PERSON] , яка в Реєстрі значиться під № 9223 в сумі 5206,33 грн, що складається з 4732,00 грн заборгованості за кредитом та 474,33 грн відповідальності за порушення грошового зобов`язання згідно статті 625 ЦК України. Відповідно до розрахунків заборгованості ТОВ «Коллект Центр», розмір заборгованості за кредитним договором № 8828079 станом на 03 липня 2025 року становить 5206,33 грн, з яких: 4732,00 грн заборгованості за кредитом, інфляційні збитки 385,55 грн та 3% річних 88,78 грн; розмір заборгованості за кредитним договором № 3200611506-84839 станом на 03 липня 2025 року становить 2208,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованості за кредитом та 208,00 грн заборгованості за відсотками. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». В статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 1 статті 642 ЦК України). Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови. Позивачем доведено факт укладення 10 червня 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] кредитного договору № 8828079 та 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] договору позики № 3200611506-84839 в електронній формі, які підписані за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитних договорів. Зазначені договори недійсними не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких ці правочини можуть бути визнані недійсними (оспорювані) за відсутності оспорення або визнання їх недійсними у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина 1 статті 599 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Встановивши, що позивач набув права вимоги до [PERSON] , як до боржника за кредитним договором № 8828079 від 10 червня 2021 року та договором позики № 3200611506-84839 від 14 червня 2021 року, а також враховуючи, що остання не спростувала факт наявності у неї заборгованості за цими договорами, що було її процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, суд прийшов до висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Коллект Центр» шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом та відсотками в межах визначеного сторонами строку кредитування. Разом з тим, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за договором позики № 3200611506-84839 в розмірі 13298,00 грн, виходячи з наступного. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. За умовами договору позики № 3200611506-84839 від 14 червня 2021 року сторони встановили строк кредитування 14 днів. Дата надання позики 14 червня 2021 року. Дата повернення позики 28 червня 2021 року (пункт 2.3 договору позики № 3200611506-84839). Пунктами 2.5, 2.7 договору позики № 3200611506-84839 передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1). Плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену у пункті 2.3 договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. Згідно додатку № 1 «Графік розрахунків» до договору позики № 3200611506-84839 від 14.06.2021, дата отримання кредиту - 14.06.2021, дата повернення кредиту - 28.06.2021, кількість днів у розрахунковому періоді 14, сума кредиту 2000,00 грн, розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом 1,85 %, сукупна вартість кредиту 2518,00 грн. Вдповідно до пункту 3.7 договору позики № 3200611506-84839, повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з Графіком розрахунків або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше дати остаточного повернення кредиту, встановленого цим договором. Пунктом 4.1.2 договору позики № 3200611506-84839 передбачено право позичальника продовжувати строк користування кредитними коштами поза межами строку, встановлено пунктом 2.3 договору, шляхом направлення позикодавцю відповідного звернення (клопотання) через особистий кабінет користувача за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку та на умовах, визначених у пункті 3.19 договору. Згідно з пунктом 9.7 договору позики № 3200611506-84839, сторони домовилися, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно частини другої статті 625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.4 договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимог позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Доказів того, що позичальник ініціювала продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту за договором позики № № 3200611506-84839 від 14 червня 2021 року, матеріали справи не містять. Таким чином, розмір відсотків відповідно до договору позики № № 3200611506-84839 від 14 червня 2021 року становить 518,00 грн за період з 14.06.2021 по 28.06.2021, виходячи з розрахунку: 2000,00 грн (тіло кредиту) х 1,85% (процентна ставка) х 14 днів (строк позики). Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем розрахунки заборгованості та витяги з реєстру боржників до договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам за договором позики № 3200611506-84839 в розмірі 13298,00 грн. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитами за межами строку кредитування відсутні. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню 5206,33 грн заборгованості за кредитним договором № 8828079 від 10 червня 2021 року, з яких 4732,00 грн заборгованості за кредитом, інфляційні збитки 385,55 грн та 3% річних 88,78 грн; та 2518,00 грн заборгованості за договором позики № 3200611506-84839 від 14 червня 2021 року, з яких 2000,00 грн заборгованості за кредитом та 518,00 грн заборгованості за відсотками. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодувати судові витрати у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання позивача до утримання від подання необґрунтованого позову чи скарги на судове рішення, а сторін - до позасудового вирішення спору. У частинах першій, другій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, що пов`язані з розглядом справи. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду надано договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс-лист адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 206 від 02 червня 2025 року та витяг з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30 червня 2025 року. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 206 від 02 червня 2025 року та витягу з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30 червня 2025 року, адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] надано правничі послуги на загальну суму 13000,00 грн. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Враховуючи вищезазначене, з огляду на те, що від відповідача не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн обґрунтованими. Частково задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial