Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 30 листопада 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 1945. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі від усіх видів доходу відповідача щомісяця починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше встановленого законом мінімуму (ст. 183, 186 Сімейного кодексу України). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Як на підставу для розірвання шлюбу посилається на ті обставини, що повна відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя, невиконання сімейних обов`язків з боку відповідача. Шлюб фактично припинений. Спільне господарство не ведеться. Примирення не можливе. Із врахуванням вищезазначеного, позивач наполягає на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Також у позовній заяві позивачка заявляє вимогу про стягнення з відповідача на користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на рівні однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з позовною заявою до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Індустріального райнного суду м. Харкова від 02 вересня 2025 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в поданій до суду заяві просить розглянути справу за її відсутності , позовні вимоги задовольнити, шлюб розірвати, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30 листопада 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 1945 . Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , в графі «мати» зазначена [PERSON] , в графі «батько» - [PERSON] . Сімейне життя позивача та відповідача не склалось, сторони мають різні погляди на життя, припинили подружні відносини, на теперішній час спільне господарство не ведуть, кожен живе окремим життям. Неповнолітня дитина [PERSON] проживає з матір`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, дійшов висновку, що подальше сімейне життя подружжя та збереження їх сім`ї є неможливим. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає таке. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено розмір аліментів, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей, а саме: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідач - [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , а тому, зобов`язаний матеріально його утримувати до досягнення повноліття, тож позовні вимоги у частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. У зв`язку з повним задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 1211, 20 грн. Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211грн. 20 коп. Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 110 112, 141, 191, 183 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved