Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» - Мовчан Віталій Віталійович через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №494241-КС-001 в розмірі 25781.97 грн., та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.03.2024 року між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір №494241-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 10000 грн. Окрім цього 30.05.2024 року між сторонами було підписано додаткову угоду до договору№494241-КС-001, відповідно до якої термін дії договору викладено в новій редакції до 14.11.2024 року. Зазначає, що відповідачем частково сплачена заборгованість за договором на загальну суму 10533,44 грн., однак станом на 09.10.2025 року залишилося несплаченою заборгованість у розмірі 25781,97 грн. яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 8420,01 грн, суми прострочених платежів по процентах 17361.96 грн. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу слухати у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву не подала, про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом неодноразового направлення поштової рекомендованої кореспонденції за місцем її проживання, та оголошенням на офіційному сайті суду. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши наявні в справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено, що 26.03.2024 року між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №494241-КС-001 про надання кредиту у формі електронного документу, який було підписано відповідачам одноразовим ідентифікатором UA-8349, також одноразовим ідентифікатором UA-2580 підписаний паспорт споживчого кредиту. (а.с.,28-32,33-34). Відповідно до умов договору сторонами погоджено суму кредиту 10000 грн, строк дії договору до 16.07.2024 року, знижену проценту ставку за кредитом 1.1639500% фіксовану. Також погоджено умови видачі та повернення коштів. (а.с.28-32) 30.05.2024 року між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору №494241-КС-001 про надання кредиту від 26.03.2024 року підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором UA-1407. (а.с.14-15) Відповідно до умов додаткової угоди сторонами зафіксовано, що станом на 30.05.2024 р. за [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 9758,97 грн, яка складається з суми кредиту 8420,01 грн., та процентів за користування кредитом 1338,96 грн. Також сторонами погоджено термін дії договору до14.11.2024 року, процентні ставки з 30.05.2024 року по 25.07.2024 року діє пільгова процентна ставка 0.87 % за умови вчасності платежів, у випадку прострочення процентна ставка становить 1.16395% з четвертого дня прострочення. З 26.07.2024 року 1.16395%. (а.с.14-15) На підтвердження виконання умов договору, щодо перерахування кредиту відповідачу, позивачем долучено підтвердження директора ТОВ «Профітгід» - Король Ольги. Відповідно до якого підтверджується успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: 26.03.2024 року, сума переказу 10000.00, номер платіжної картки отримувача [NUMBER] , код авторизації 295056, призначення платежу Перерах. Коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. До кредитного дог. №494241-КС-001 від 26.03.2024. (а.с.60) При цьому, суд також враховує, що даний номер платіжної картки [NUMBER] зазначений в договорі №494241-КС-001 від 26.03.2024 року, як реквізити надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. (а.с.32 зворот) Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за договором, відсотки за користування кредитом нараховувалися з 26.03.2024 року по 14.11.2024 року, тобто, в межах дії кредитного договору та на умовах договору. Разом з тим, суд не може погодитися з розрахунками заборгованості за процентами у період з 21.08.2024 року по 14.11.2024 року, з огляду на наступне. Суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, - з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. З поданих позивачем розрахунку заборгованості за кредитом убачається, що позивач після 20.08.2024 року продовжували нараховувати відсотки за процентною ставкою 1,16%, а не за ставкою 1%, як це передбачено пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що умови укладеного договору позики в частині визначення розміру процентів за користування кредитними коштами у період після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», суперечать діючому законодавству, тому в силу вимог частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемним. Враховуючи зазначене суд розраховує заборгованість по процентам за укладеним між сторонами договором у період з 21.08.2024 року по 14.11.2024 року, виходячи з встановленої пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування». Таким чином з 21.08.2024 року по 14.11.2024 року пройшло 86 днів та у вказаний період проценти мали бути нараховані за ставкою 1% від суми заборгованості 8420,01 грн., то за цей час сума нарахованих процентів становить 7241,20 грн. (8420,01грн.*86днів*1%=7241,20 грн. Враховуючи наведене, загальна сума заборгованості по відсотках за період з 26.03.2024 року по 14.11.2024 року становить 16175,16 грн. (8933,96 грн за період з 26.03.2024 року по 20.08.2024 року + 7241,20 грн. за період з 21.08.2024 року по 14.11.2024 року =16175,16 грн.) Враховуючи наведене, суд дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: вимога про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8420,01 грн підлягає задоволенню у повному обсязі, а вимога про стягнення суми заборгованості за простроченими процентами підлягає частковому задоволенню, у розмірі 16175,16 грн., а разом заборгованість за кредитним договором №494241-КС-001 від 26.03.2024 року становить 24595,17 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2422.40 грн. що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи (а.с.69). Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 2310 грн. 97 коп. (95,40 % від 2422,40 грн.) судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved