Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Костопільської міської ради Рівненської області про визначення способу участі батька в житті дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що з 20.08.2013 року вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають п`ятеро неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день вони з відповідачкою проживають окремо один від одного і вона чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. Він чекав, що поведінка дружини зміниться, однак цього не сталося. Відповідачка переконана, що дітей має виховувати мати, а він має лише давати кошти на утримання дітей і не повинен втручатися у їх виховання, тому не дозволяє їм приходити до нього додому. З даного приводу він звертався до Органу опіки і піклування щодо впливу на протиправну поведінку дружини, однак бесіда з нею представниками служби жодного результату не дала, тому він змушений був звернутися до суду з даним позовом з метою вирішення даного питання в судовому порядку. Відтак, просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в його спілкуванні з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та встановити наступний графік спілкування з ними систематичні побачення: кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 09:00 год. суботи до 19:00 год. неділі, без присутності матері за місцем проживання батька; - святкові дні: Різдво, Перше травня, День Конституції, День Незалежності, день Захисника Вітчизни з 10:00 год. до 16:00 год. без присутності матері за місцем проживання батька; - кожного парного року для спільного святкування разом із дитиною її власного дня народження з 11:00 год. до 17:00 год. із можливістю відвідування дитиною місця проживання батька та його батьків (баби та діда), інших місць за бажанням дитини без присутності матері; - щорічно спільний відпочинок батька з дітьми на період до 15 днів під час його щорічної відпустки; - необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку (Viber, Skype та ін.); - у разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену дату, враховуючи інтереси дитини, її стану здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини. Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 27.06.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження, про що повідомлено сторони. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не скористалася своїм правом та не подала до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 27.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом вчасно та належним чином, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Костопільської міської ради Рівненської області Козлюк О. М. в судове засідання не з`явилася, скерувала на адресу суду клопотання, в якому просила суд проводити розгляд справи без участі представника третьої особи. На виконання ухвали суду від 30.07.2025 року представником третьої особи [PERSON] на адресу суду скеровано рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради «Про надання висновку органу опіки та піклування щодо визначення способу участі батька [PERSON] в житті його малолітніх дітей, їх вихованні та спілкуванні з ними» від 28.08.2025 року №148 та висновок органу опіки та піклування «Про розв`язання спору щодо визначення способу участі батька [PERSON] в житті його малолітніх дітей, їх вихованні та спілкуванні з ними» від 04.09.2025 року №1714/01-15. Вказаний висновок органу опіки та піклування представник третьої особи підтримала, про що зазначила у своєму клопотанні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 20.08.2013 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 31.01.2023 року Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №189. Від спільного подружнього життя сторони мають п`ятеро неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 31.01.2023 року Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 31.01.2023 року Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 31.01.2023 року Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 31.01.2023 року Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 31.01.2023 року Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На сьогоднішній день сторони проживають окремо один від одного, спільного побуту не ведуть. Неповнолітні діти проживають разом з матір`ю [PERSON] в. м. Костопіль, Рівненського району, Рівненської області, а батько дітей [PERSON] мешкає окремо від них у с. Берестовець, Рівненського району, Рівненської області. Між сторонами виник спір щодо визначення способу участі батька в житті спільних неповнолітніх дітей, в їх вихованні та спілкуванні з ними. Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, перешкоджає повноцінно приймати участь у їх житті та вихованні, чим порушує його права як батька. Питання щодо розв`язання спору щодо визначення способу участі батька [PERSON] в житті його неповнолітніх дітей, їх вихованні та спілкуванні з ними було розглянуте органом опіки і піклування Костопільської міської ради. Згідно висновку органу опіки та піклування Костопільської міської ради Рівненської області, який складений на підставі рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради від 28 серпня 2025 року №148 «Про надання висновку органу опіки та піклування щодо визначення способу участі батька [PERSON] в житті його малолітніх дітей, їх вихованні та спілкуванні з ними», орган опіки та піклування Костопільської міської ради Рівненської області вважає за доцільне участь батька [PERSON] у вихованні, спілкуванні з дітьми. Рекомендовано проводити зустрічі батька з дітьми після встановлення з ними психологічного контакту, з урахуванням бажань малолітніх, їх потреб та інтересів з метою реалізації прав як дітей, так і батька на особисте спілкування, стосунки та прямі контакти. Таке спілкування відповідатиме виключно найкращим інтересам дітей. Судом встановлено, що між сторонами існують складні стосунки через спір щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, визначаючи характер спірних правовідносин, суд застосовує відповідні норми матеріального права. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року). Статтею 18 Конвенції про права дитини, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України). Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина п`ята та шоста статті 19 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року в справі N 607/13092/16-ц (провадження N 61-1713св17) зазначено, що: «будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини». Суд рахує, що між сторонами склались складні відносини, які позбавляють можливості регулярного спілкування дітей з батьком. Однак враховуючи інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, суд рахує визначити порядок періодичних тимчасових побачень батька з дітьми, оскільки право позивача на спілкування з дітьми є його незаперечним правом, а спілкування неповнолітніх дітей з ним відповідає їх інтересам. Суд зазначає, що при визначенні графіку побачень, врахував вік дітей, найвищі інтереси дітей та приходить до висновку, що такі побачення слід проводити кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 09:00 год. суботи до 19:00 год. неділі. Побачення можуть відбуватися за місцем проживання (перебування) батька дітей та в інших місцях за бажанням дітей. Крім того рахує за вірне надати можливість у спілкуванні батька з дітьми у святкові дні: Різдво, Перше травня, День Конституції, День Незалежності, день Захисника Вітчизни з 10:00 год. до 16:00 год. без присутності матері за місцем проживання батька, а також кожного парного року для спільного святкування разом із дитиною її власного дня народження з 11:00 год. до 17:00 год. із можливістю відвідування дитиною місця проживання батька та його батьків (баби та діда), інших місць за бажанням дитини без присутності матері, щорічно спільний відпочинок батька з дітьми на період до 15 днів під час його щорічної відпустки, необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку (Viber, Skype та ін.), у разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену дату, враховуючи інтереси дитини, її стану здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини. Суд при ухваленні рішення також враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, та визначити спосіб участі батька у житті неповнолітніх дітей, їх вихованні та спілкуванні з ними, шляхом спільних зустрічей (побачень), що не суперечить інтересам саме дітей. Що ж до позовних вимог в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди позивачу у спілкуванні з неповнолітніми дітьми, то суд враховує наступне. Так, завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Будь-які докази на підтвердження того, що відповідачем чиняться перешкоди позивачу у спілкуванні з неповнолітніми дітьми суду надано не було і клопотань про їх витребування судом позивачем не заявлялося. За таких обставин позивачем не доведено намагання позивача у спілкуванні з неповнолітніми дітьми та протиправність поведінки відповідача [PERSON] щодо здійснення з її боку перешкод у такому спілкуванні. Суд приходить до висновку, що задоволення вимоги про зобов`язання відповідачки [PERSON] не чинити перешкоди батьку [PERSON] у спілкуванні з дітьми можливе лише у разі наявності перешкод позивачу з боку відповідача. Тому з урахуванням обставин встановлених судом, відсутні підстави вважати, що відповідач чинить позивачу будь-які перешкоди у спілкуванні з дітьми, тобто відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з неповнолітніми дітьми. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги були задоволені частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial