Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ»), яка діє на підставі довіреності - Киричук Г.М., через систему «Електронний суд», звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 50 293,28 гривень, а також вирішити питання судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що між АТ «ПУМБ» та відповідачем 25.01.2020 року було укладено кредитний договір № 20115339061, відповідно до якого [PERSON] видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3 000,00 гривень, який пізніше було збільшено до 34 221,00 гривень. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.01.2025 року складає 50 293,28 гривень, з яких: 31 608,48 гривень заборгованість за кредитом; 18 684,8 гривень заборгованість процентами. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін. Позивач до суду не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначив, що проти винесення судом заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без технічної фіксації, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, встановивши наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.01.2020 року між позивачем АТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №20115339061 у вигляді заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписавши заяву №20115339061 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 25.01.2020 року, відповідач [PERSON] погодився, що строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО). Зі змісту заяви вбачається, що відповідач беззастережно підтвердив, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ ПУМБ: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). У вказаній заяві відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку № [NUMBER] на наступних умовах: кредитний ліміт - 3 000,00 гривень, реальна річна процентна ставка 47,88 %, орієнтовна загальна вартість кредиту - 1257,86 гривень, розрахунковий день 30 число місяця. До Заяви №20115339061 позивач додав також публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та графік платежів, розрахунок сукупної вартості овердрафту та реальної процентної ставки. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців (з можливістю продовження). Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] видано кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 3 000,00 гривень, який в подальшому неодноразово змінювався, в останнє 03.03.2022 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 34 221,00 гривень, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту. Позивачем також надано паспорт споживчого кредиту, який власноручно підписано відповідачем [PERSON] , у якому також визначено усі істотні умови кредитування, а саме: кредитний ліміт - 3 000,00 гривень, строк кредитування -12 місяців (з можливістю продовження), реальна річна процентна ставка 47,88 %. Відповідач допустив неналежне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку відповідача [PERSON] станом на 10.01.2025 року вбачається, що [PERSON] має перед позивачем заборгованість, яка становить 50 293,28 гривень, з яких: 31 608,48 гривень заборгованість за кредитом; 18 684,8 гривень заборгованість процентами. Також з виписки по особовому рахунку відповідача [PERSON] за період часу з 25.01.2020 року по 10.01.2025 року вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, знімав грошові кошти з картки, поповнював картку, здійснював платежі та перекази. З метою досудового врегулювання спору банком на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) № Вих. КНО-44.2.2/18 від 13.01.202 року з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором №20115339061 від 25.01.2020 року у розмірі 50 293,28 гривень, не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги та списком згуртованих відправлень (рекомендованих листів). Однак, відповідач заборгованість за вказаним кредитним договором не сплатив. Так, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, яким погоджено усі істотні умови, зокрема розмір кредиту, відсоткову ставку та строк кредитування. Вказаний договір відповідач власноруч підписав, як і паспорт споживчого кредиту. Також встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, що також підтверджує факт укладення кредитного договору. Доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею (переведення коштів між картками, придбання товарів, оплата послуг, тощо) в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Таким чином, АТ «ПУМБ» надав суду саме первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів відповідачем за кредитним договором. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №20115339061 від 25.01.2020 року у загальному розмірі 50 293,28 гривень. Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, та з урахуванням задоволення позовних вимог позивача та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, а саме: в сумі 1 211,20 гривень, інша частка у розмірі 50 відсотків сплаченого судового збору, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved