Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Описова частина Короткий зміст вимог У березні 2025 року акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») в особі свого представника Киричук Г. М. звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що між сторонами укладено кредитний договір №200301496346 від 14.12.2021 року за яким відповідачу видано кредит у сумі 27600,00 грн та №1010651559 від 28.10.2022 року за яким відповідачу видано кредит у сумі 59701,53 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала: по кредитному договору від 14.12.2021 № 200301496346 - 45691,91 грн, з яких: 25960,13 грн заборгованість за кредитом; 19731,78 грн заборгованість процентами. По кредитному договору від 28.10.2022 № 1010651559- 68864,02 грн, з яких: 56374,62 грн заборгованість за кредитом; 9.78 грн заборгованість процентами; 12479,62 грн заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 01.12.2024 склала 114555,93 гривень. Рух справи 17 березня 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю. В. 18 березня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відкрито справу прийнято та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. 08 липня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зазначену справу, передано за територіальною підсудністю до Татарбунарського районного суду Одеської області. 27 серпня 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Олійнику К. І. 28 серпня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області позовну заяву залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу копії ухвали. 02 вересня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 02 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Аргументи, доводи, клопотання учасників справи Представник позивача у позовній заяві просила провести розгляд справи за відсутності представника банку, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує відносно заочного розгляду справи. [PERSON] не скористалася правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, зокрема й через оголошення на на веб-сайті суду. Поштова кореспонденція, яка направлялась на адресу відповідача, повернута до суду із відміткою поштової служби «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Повернення поштової кореспонденції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», є належним повідомленням учасника справи (постанова Верховного Суду від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23). Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постанови Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19 та від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18). Суд виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи та приймаючи до уваги практику Верховного Суду, щодо питання оповіщення учасника справи про розгляд справи, вважає, що відповідач у цій справі є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Суд, зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом 14.12.2021 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] , шляхом підписання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладено кредитний договір №200301496346, за умовами якого банк надав позичальнику кредитний ліміт у розмірі 27 600,00 грн, строком на 12 місяців, стандартна процентна ставка складає 47,88%, реальна річна процентна ставка - 47,88% (а.с. 12 зворот). У договорі зазначено, що підписанням вказаної заяви клієнт, беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), яка розмішена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі і через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку), а при обранні послуги з укладання Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладання договору страхування на зазначених умовах. Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 14). Також, 28.10.2022 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] шляхом підписання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб було укладено кредитний договір №1010651559. За умовами договору банк надав позичальнику кредит в сумі 59 701,53 грн (п. 3), строком на 36 місяці (п. 4), розмір комісії за обслуговування 1,4% (п. 5), процентна ставка - 0,01% річних (п. 6) ( а.с. 10-11). У договорі №1010651559 вказано, що підписання вказаної заяви клієнт надає підтвердження та запевнення, що: ознайомлений з ДКБО, Тарифами Банку та цілком згодний; зокрема, із умовами ДКБО щодо надання права Банку на здійснення договірного списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта та надає згоду на кожне договірне списання, надаю згоду на здійснення платіжних операцій згідно до умов ДКБО, всі умови ДКБО мені зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; розуміє всі наслідки підписання Заяви електронним підписом або цифровим власноручним підписом, а також підтверджує, що підписання електронним підписом або цифровим власноручним підписом має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на паперовому носії, і що електронні документи, створені та підписані відповідно до умов ДКБО не можуть бути заперечені, відмінені, розірвані, визнані недійсними, відкликані тощо лише на тій підставі, що вони підписані/ вчинені в електронній формі. Отримав від Банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, права суб`єкта персональних даних та іншу інформацію згідно з ЗУ «Про захист персональних даних», зокрема, і шляхом розміщення на Сайті Банку у розділі «Довідкова інформація» за посиланням «Загальні принципи конфіденційності та захисту персональних даних». До підписання Заяви отримав(ла) в письмовій формі інформацію згідно з ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про платіжні послуги» у тому числі шляхом надання доступу до такої інформації на Сайті Банку. В дату підписання цієї Заяви, мені надано ДКБО (як публічну частину договору) за посиланням: ДКБО, а також шляхом розміщення на Сайті Банку, зокрема, у розділі «Звернення та безпека» за закладкою «Документи». Підтверджує спосіб отримання від Банку примірнику Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування № 1010651559 від 28.10.2022 (та інших документів щодо послуг, зазначених у цій Заяві) шляхом відправлення на вищевказану електронну пошту та погоджуюсь, що додаткове підтвердження одержання цих електронних документів не вимагається, такі документи вважаються одержаними Клієнтом з часу відправлення Банком. За відсутності повідомлення від Клієнта про неотримання примірнику Заяви (інших документів щодо послуг, зазначених у цій Заяві), примірник договору вважається наданим Банком Клієнту. Вся інформація, надана в цій Заяві, є повною, достовірною і я зобов`язуюся повідомляти Банк про будь-які зміни в цій інформації в установленому ДКБО порядку. Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту ( а.с.12). Банк, взяті на себе зобов`язання, виконав у повному обсязі, та надав відповідачу кредитні кошти за договором №1010651559 у розмірі 59701,53 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції TR.61072278.41704.25578 від 28.10.2022 (а.с.43). Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №200301496346 від 14.12.2021, 14.12.2021 року було встановлено кредитний ліміт в сумі 27 600,00 грн, 27.02.2022 зменшено кредитний ліміт - 24 800,00 грн, 03.03.2022 - збільшено кредитний ліміт - 27 600 грн (а.с 42 зворот). До матеріалів справи долучена публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, яка діє з 01.11.2021 (а.с.16 зворот - 33 зворот). Також до матеріалів справи долучена публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, яка діє з 04.04.2022 (а.с.34-39 зворот). Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору. Заява на приєднання до Договору може оформлюватися у паперовому або електронному вигляді, в тому числі із можливістю проставлення зі сторони Клієнта цифрового власноручного підпису. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти. Згідно із п.5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором №200301496346 від 14.12.2021 станом на 01.12.2024 включно, відповідач має заборгованість за кредитним договором №200301496346 від 14.12.2021 у розмірі 45 691,91 грн, яка складається з: 25 960,13 грн заборгованість по сумі кредиту; 19 731,78 грн заборгованість за відсотками; 0,00 грн заборгованість за комісією. Кошти в рахунок сплати заборгованості відповідач востаннє вносив 31.11.2022 ( а.с.45). Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором №1010651559 від 28.10.2022 станом на 01.12.2024 включно, заборгованість становить 68 864,02 грн, яка складається з: 56 374,62 грн заборгованість по сумі кредиту; 9,78 грн заборгованість за відсотками; 12 479,62 грн заборгованість за комісією. Кошти в рахунок сплати заборгованості відповідач востаннє вносив в січні 2023 року ( а.с. 43 зворот -44). Відповідно до письмової вимоги (повідомлення) №КНО-44.2.2/722 від 02.12.2024, позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути кредитні кошти в розмірі 45 691,91 грн, з метою виконання Договору №200301496346 та 68 864,02 грн, з метою виконання Договору №1010651559 (а.с.40). Згідно з випискою/особовий рахунок з 28.10.2022 по 01.12.2024 [PERSON] користувалась банківським рахунком, здійснювала оплати, інші фінансові операції ( а.с. 46-47). Мотивувальна частина Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява АТ «ПУМБ» підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Судом встановлено, що відповідач, підписавши кредитні договори, не лише погодила їх умови, але й скористалась кредитами. Факт отримання кредитів та наявності кредитної заборгованості позичальником не спростовано. Надані позивачем докази свідчать, що [PERSON] ознайомлена з умовами кредитування і прийняла їх. Відповідач не довела належного виконання зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростувала, відзив на позов не подала. За встановлених обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення заборгованість за тілом кредиту за кредитними договорами: № 200301496346 від 14.12.2021 у розмірі 25 960,13 грн, №1010651559 від 28.10.2022 у розмірі 56 374,62 грн. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути із позичальника заборгованість за процентами станом на 01.12.2024 року за кредитним договором № 200301496346 від 14.12.2021 у розмірі 19731,78 грн, а за кредитним договором №1010651559 від 28.10.2022 у розмірі 9,78 грн. При вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів. У постановах від 05 березня 2023 року у справі № 910/4518/16, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц Верховний Суд виснував, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Умовами договору № 1010651559 від 28.10.2022 року визначено, що кредит надається на 36 місяців, дата останнього платежу по кредиту - 28.10.2025 року. Умовами договору № 200301496346 від 14.12.2021 року визначено, що кредит надається на 12 місяців. У паспорті споживчого кредиту (розділ 3, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача), який підписаний [PERSON] , сторонами визначено, що зі спливом вказаного строку (12 місяців) продавжується кожного разу на такиц самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін (а.с. 14). За вказаних обставин, позивачем правомірно та правильно нараховано проценти за користування кредитами. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами станом на 01.12.2024 за кредитним договором № 200301496346 від 14.12.2021 у розмірі 19731,78 грн, та кредитним договором №1010651559 від 28.10.2022 у розмірі 9,78 грн, підлягають до задоволення. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості У заяві, від 28.10.2022 за №1010651559 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач погодила комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4%, яка нарахована помісячно від суми кредиту на загальну суму 12 479,62 грн. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 21 грудня 2021 року в справі № 148/2112/19 (провадження № 61-18061св20). Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх ( erga omnes ). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/ встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21). У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №740/3852/19 (провадження № 61-7745св21) зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». Висновок щодо нікчемності положень кредитних договорів, укладених фізичними особами з АТ «ПУМБ», які передбачають обов`язок позичальника сплачувати банку комісію за обслуговування кредитної заборгованості, після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування» викладено в постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі №752/4008/20 (провадження № 61-11866св21). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Таким чином умови кредитного договору, які передбачають необхідність щомісячної сплати позичальником фіксованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», Відтак, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором №1010651559 від 28.10.2022 у розмірі 12479,62 грн суд не вбачає й позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи, що боржник, отримавши кошти у кредит, не виконував належним чином взяті за кредитним договором зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, та приймаючи до уваги те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, боржник має нести цивільно-правову відповідальність за не виконання чи неналежне виконання зобов`язання. З`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши й оцінивши докази, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» до [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме з позичальника на користь банку позивача належить стягнути наступну заборгованість: - за кредитним договором від 14.12.2021 № 200301496346 у сумі 45 691,91 грн, з яких: 25 960,13 грн заборгованість за кредитом; 19 731,78 грн заборгованість за процентами; - за кредитним договором від 28.10.2022 № 1010651559 у сумі 56 384,40 грн, з яких: 56 374,62 грн заборгованість за кредитом; 9,78 грн заборгованість за процентами. Щодо судових витрат Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України). Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн. Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» (89.10%), то із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 2 158,36 грн судового збору за подання позовної заяви до суду. На підставі

Outcome: partial