Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільного повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення сином навчання, до 30.06.2028 року. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] навчається на 2 курсі в Університеті імені Альфреда Нобеля, денної форми навчання за спеціальністю: «Комп`ютерні науки» на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року. Вона не має можливості самостійно забезпечувати всім належним для навчання сина. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним 18 років, аліментні зобов`язання припинені у зв`язку із повноліттям сина. Відповідач працездатний, стан його здоров`я та матеріальне становище дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позові просила про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимогах наполягала з наведених у позові підстав, в разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання жодного разу не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, не надав. Третя особа в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16.10.2004 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 29.04.2021 було розірвано Лозівським міськрайонним судом Харківської області. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до довідки Університету імені Альфреда Нобеля №433 від 17.11.2025, [PERSON] з 01.09.2024 навчається у даному закладі на другому курсі на денній формі навчання за контрактом за рахунок коштів фізичних осіб, за спеціальністю «Комп`ютерні науки». Термін навчання на освітньому ступені «Бакалавр» до 30.06.2028 (а.с.15). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2021 року у справі №308/4214/18, провадження №61-16005св20. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] , який є сином сторін по справі, на день звернення позивача до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, не одружений. Навчається на денній формі, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працездатний, відомостей щодо наявності на його утриманні інших осіб, хронічних захворювань які позбавляли б останнього можливості сплачувати аліменти, матеріали справи не містять. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 01.12.2025 року. Враховуючи вимоги чинного законодавства, обставини, зазначені у статті 182 СК України, суд приходить до висновку, що позивач скористалася своїм правом на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, у зв`язку з його продовженням навчання, сина потребує матеріальної допомоги, у зв`язку із навчанням, суд також враховує працездатність відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, відсутністю в матеріалах справи протилежних доказів, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у вказаному у позові розмірі, у зв`язку з чим ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved