Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У серпні 2024 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що з 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01.11.2021 позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Будинок за адресою [ADDRESS] в цілому під`єднаний до мереж тепло-та водопостачання. Як наслідок, квартира за зазначеною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло-та водопостачання, а отже, відповідач є споживачем послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачем послуг т ТЕ/ПГВ. Відповідач від послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 від послуг з ТЕ/ПГВ у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся. Проте відповідач у порушення вимог чинного законодавства у сфері комунальних послуг своєчасно не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2024 складає 18 808 грн 41 коп., з яких: за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 18 808 грн 41 коп. Окрім цього, у відповідача також існує заборгованість за період з 01.11.2021 з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 671 грн 28 коп., заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 482 грн 58 коп. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). 29.08.2024 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що нарахована позивачем заборгованість за комунальні послуги станом на 01.06.2024 в загальній сумі 19 962 грн 27 коп. нарахована неналежним чином, є недостовірною, оскільки розрахована з використанням необґрунтованих показників, невірно застосована методика розрахунку оплати, а тому нарахована позивачем вартість за отримані комунальні послуги значно перевищує фактичну їх вартість, чим порушено право споживача на отримання справедливої ціни за спожиті комунальні послуги. Неналежність нарахування позивачем оплати за комунальні послуги та використання у розрахунках неналежних показників встановлено та підтверджено постановою Київського апеляційного суду у справі № 758/11658/21 від 03.10.2023 (набрало законної сили), яким зобов`язано КП «Київтеплоенерго» привести рахунки за централізоване опалення у відповідність з урахуванням фактичної житлової площі будинку відповідно до технічного паспорту будинку та наявності в будинку приватного нежитлового приміщення. Також судом зобов`язано КП «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення, нарахованої Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та сплаченої споживачем [PERSON] за листопад 2020 року. КП «Київтеплоенерго» наведене рішення апеляційного суду проігноровано та не виконано, вимоги суду під час нарахування заборгованості станом 01.06.2024 року не враховано, відповідний перерахунок вартості комунальних послуг не зроблено. 05.09.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача зазначає, що відповідач від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та з претензією в передбаченому законодавством порядку на адресу позивача про їх неотримання, також, не звертався, а тому відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Нарахування заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за вищевказаною адресою здійснювалося за тарифами, які закріплені Розпорядженнями КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована. 20.09.2024 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів. Відповідач просив долучити до матеріалів справи: постанову Київського апеляційного суду від 03.10.2023 у справі № 758/11658/21; ухвалу Подільського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі № 758/15620/23 за позовом [PERSON] до КП «Київтеплоенерго» «про скасування заборгованості станом на 01.12.2023»; судову повістку про виклик [PERSON] на 23.01.2025 року до суду в цивільній справі № 758/15620/23. 14.02.2024 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів. Відповідач просив долучити до матеріалів справи: відповідь Ел. З/4/24/55371/30 Вих. Від 17.12.2024 року про перерахунок заборгованості; Лист -повідомлення від 20.03.2024 № 056/04-305 КП «Житло-Сервіс до СП «Енергозбут» про необхідність здійснення споживачам будинку перерахунку вартості послуг з урахування відсутності опалення в місцях загального користування в зв`язку з аварією в системі з 2020 року; Акт комісії КП «Житло-Сервіс» обстеження мережі централізованого опалення місць загального користування від 29.02.2024 року; Лист 22.02.2024 та Довідка від про непрацездатний вузол комерційного обліку з 2021 року; Лист 22.02.2024 та Довідка від про непрацездатний вузол комерційного обліку з 2021 року; Повідомлення КП «Житло-Сервіс» від 07.10.2022 про відключення ГВП; Акт -претензія від 15.02.2023 складений споживачем. 14.02.2025 від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів. 24.02.2025 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи довідки про актуальний стан заборгованості. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24.02.2025 вказане клопотання було задоволено. 10.03.2025 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів. 27.03.2025 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які були витребувані ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24.02.2025. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.04.2025 клопотання відповідача від 10.03.2025 про витребування доказів залишено без задоволення. 12.06.2025 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи постанови від 29.05.2025 року Київського апеляційного суду м. Києва у справі № 758/15977/23; акт комісії КП Житло-Сервіс від 29.02.2024; Лист-повідомлення № 056/04-305 від 20.03.2024 року. 23.06.2025 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи Акт комісії від 02.04.2024 про поновлення послуг ГВП; постанова Київського апеляційного суду у справі 758/14009/21 від 15.04.2024; повідомлення КП Київтеплоенерго 2022 року; Акт-претензія від 09.02.2024; Рахунок-повідомлення за травень 2025 року. 05.09.2025 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи: розрахунок за період з 11.2020 року по 10. 2021; розрахунок за період з 11.2021року по 06.2024. 03.11.2025 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про визнання застосованого КП Київтеплоенерго спосіб/ методику розрахунку об`ємів спожитого будинком тепла в період з 2021 року з використанням показників лічильника холодної води як неналежний доказ. В судовому засіданні представник позивача обґрунтовував заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго», є правонаступником ПАТ «Київенерго», визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.08.2018 року. За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак з 01.05.2018 року надання послуг з постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго». Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною особою) починаючи з 01.11.2021 року здійснюється на підставі Постанови КМУ від 11.12.2019 року №1182 «про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постанови №830 « Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії від 21.08.2019 року. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм ЦК України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялась (не відключалась). Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, п. п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з п.21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно з п.30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Будинок за адресою [ADDRESS] в цілому під`єднаний до мереж тепло-та водопостачання. Як наслідок, квартира за зазначеною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло-та водопостачання, а отже, відповідач є споживачем послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачем послуг т ТЕ/ПГВ. Відповідач від послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 від послуг з ТЕ/ПГВ у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся. Разом з тим, оцінюючи доводи представника відповідача щодо необґрунтованості розрахунків за опалення, суд зазначає наступне. Згідно пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Частинами другою - четвертою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо (пункт 2 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Виконавець, тобто суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, зобов`язаний надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо (абзац 5 частини першої статті 1, пункт 4 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (абзац 13 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу (частини друга та четверта статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц у випадку порушення юридичною особою законодавства під час нарахування плати за централізоване постачання опалення споживач має право оскаржити у суді такі дії та вимагати провести відповідний перерахунок. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого опалення споживач має право оскаржити у судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Правовідносини між виконавцем/виробником послуг з централізованого опалення та споживачем фізичною особою регулюється Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила). Правовідносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії та індивідуальним/колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії та порядок оплати врегульовано положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії. Порядок оснащення будівель вузлами комерційного обліку визначено ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Згідно з пунктом першим частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Так, згідно статті 6 Закону України "Про теплопостачання" державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії. Відповідно до частини першої статті 3 Закону Україну "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг. Відповідно до абзацу першого частини першої статті 6 Закону Україну "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" обслуговування вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону з урахуванням вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність". Періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб, але не менш як один раз на шість років для засобів механічного типу та не менш як один раз на дев`ять років для засобів інших типів (абзац 3 частини 2 статті 6 Закону Україну "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання"). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" передбачено, що оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту (частина перша статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність"). Відповідно до частини першої статті 8 Закону Україну "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 10 Закону Україну "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно з пунктом 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, чинних станом на час виникнення спірної заборгованості, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Оплата послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку здійснюється відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Відповідно до частини четвертої статті 11 закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань або в разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем комунальної послуги протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної комунальної послуги за попередні 12 місяців (для послуг з теплопостачання - за середнім споживанням попереднього опалювального періоду). У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку такими споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем, а для вузлів розподільного обліку - з усіма споживачами будівлі. Звертаючись до суду, представник позивача зазначає, що у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2024 складає 18 808 грн 41 коп., з яких: за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 18 808 грн 41 коп. Окрім цього, у відповідача також існує заборгованість за період з 01.11.2021 з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 671 грн 28 коп., заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 482 грн 58 коп. Разом з тим, в рахунках-повідомленнях від 1 грудня 2019 року та 1 грудня 2020 року зазначено, що нарахування кількості спожитої теплової енергії та її вартість обчислена відповідно до показників будинкового лічильника, та виставлено вартість повірки та обслуговування будинкових лічильників в сумі 19 грн 19 коп. про що і зазначено в рахунках-повідомленнях та в рішенні Апеляційного суду м. Києва № 758/11658/21 від 03.10.2023. та підтверджено відповіддю КП «Київтеплоенерго від 16.03.2021 № 30/3/2/4037 сторінка 3, де зазначено, що постачальником послуг здійснюється нарахування щоквартально оплати за обслуговування будинкового засобу обліку теплової енергії, який фактично не працює та не обслуговується з 2019 року по теперішній час. Зазначені відомості вказують на неналежний розрахунок заборгованості споживача з абонентської плати. Таким чином з 2019 року по 2024 рік КП Київтеплоенерго визначає щомісячно об`єм спожитої теплової енергії у будинку з урахуванням середнього споживання теплової енергії за показниками будинкового теплолічильника протягом попереднього опалювального періоду. Але сам лічильник фактично не працює з 2019 року (офіційно з 2021 року), тому показники лічильника попереднього опалювального сезону фізично відсутні, а отже посилання позивача в рахунках-повідомленнях на показники вузла комерційного обліку є необґрунтованими. Так, згідно вимог розділу 11 Методики 315 від 22.11.2018 року («Методика розподілу між споживачами обсягу спожитих у будівлі комунальних послуг» визначено порядок розрахунку за послуги у разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку теплової енергії: Загальний обсяг спожитої у будівлі теплової енергії визначається за показаннями будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. Розрахунковий метод використовується окремо для кожного розрахункового періоду або його частини, у якому вузол комерційного обліку був відсутній або вийшов з ладу протягом 1 доби та більше. До відновлення роботи вузла комерційного обліку або його заміни загальний обсяг споживання теплової енергії визначається відповідно до фактичних показань вузла комерційного обліку в аналогічному місяці попереднього опалювального періоду, або у поточному опалювальному періоді за період не менше ніж 30 діб, з коригуванням за фактичною кількістю днів надання послуги та фактичною середньою температурою зовнішнього повітря. У разі відсутності будинкового вузла комерційного обліку або виходу його з ладу за відсутності показань в аналогічному місяці попереднього опалювального періоду, або показань за не менш як 30 діб поточного періоду, загальний обсяг споживання теплової енергії визначається за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, з коригуванням за фактичною кількістю днів надання послуги та фактичною середньою температурою зовнішнього повітря. Аналогічні вимоги до розрахунку за комунальні послуги визначено у постанові КМУ від 21 липня 2005 р. № 630 Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. Засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Таким чином позивачем при нарахуванні оплати за комунальні послуги застосовано неналежну методику нарахування оплати за опалення з урахуванням середнього споживання теплової енергії за показниками будинкового теплолічильника протягом попереднього опалювального періоду при фактичній відсутності таких показників в період 2019-2024, що також підтверджує неналежність та не відповідність нарахованої заборгованості станом на 01.06.2024 року в сумі 19 962 грн. 27 коп. Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку, що позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed