Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

ТОВ "Західна агровиробнича компанія" звернулося в суд з позовом до [PERSON] , ФГ "ДОБРОБУТ-СВ АГРО" про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування держаної реєстрації права оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначає, що 01.04.2015 року між ТОВ "Захід Агро" та [PERSON] було укладено договір оренди землі № б/н, на підставі якого ТОВ "Захід Агро" набуло право оренди земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер 5624285300:11:003:0631, яка розташована на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області). 20.12.2017р. шляхом укладення додаткової угоди до вищевказаного договору оренди землі, було замінено сторону орендаря на ТОВ "Західна агровиробнича компанія". Право оренди земельної ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.8 вищезазначеного договору оренди землі (в редакції додаткової угоди від 20.12.2017 р.), договір оренди укладено строком на 7 років до 20.12.2024 року, але в будь-якому випадку дана додаткова угода та право оренди на підтаві її є чинними до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Позивач вважає, що після закінчення строку договору оренди він як орендар, який належним чином виконував договір, має переважне право поновити такий договір на новий строк. Вказує, що зазначена земельна ділянка перебувала в оренді товариства і не вибувала з його користування протягом строку дії договору оренди землі. Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" 18.02.2025 р. надіслало [PERSON] лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі, який був отриманий відповідачкою 21.02.2025 р. Таким чином, до закінчення строку дії договору оренди позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права на поновлення договору, яке йому гарантоване умовами договору та положеннями Закону України "Про оренду землі" та запропонував підписати додаткову угоду. Відповідачка [PERSON] зобов`язана була протягом місяця розглянути дану угоду на предмет відповідності вимогам закону, узгодити, за необхідності, істотні умови договору, а за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідачка не надала, тобто не скористалася правами, передбаченими ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечила проти продовження договору на новий строк. Позивач посилається на те, що він як орендар належно виконував свої обов`язки за договором оренди та у встановлений договором та законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проект додаткової угоди. Водночас відповідачка, у відповідь на отриманий проект додаткової угоди, не надіслала повідомлення про заперечення на запропоновані умови або зустрічну пропозицію, що вказує на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною. За наведених обставин, позивач вважає поновленим договір оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі" та наявні підстави для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення строку його дії. Позивач зазначає, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо про те, що право оренди вищевказаної земельної ділянки, яка знаходилась в оренді позивача, було зареєстровано за іншим орендарем ФГ "ДОБРОБУТ-СВ АГРО" на підставі договору оренди землі, укладеного між відповідачами [PERSON] та ФГ "ДОБРОБУТ-СВ АГРО" Дії відповідачів щодо укладення договору оренди щодо земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у ТОВ "Західна агровиробнича компанія", позивач вважає неправомірними і таким, що порушують положення ст.33 Закону України "Про оренду землі". Вважає, що дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Вказує, що з урахуванням того, що ТОВ "Західна агровиробнича компанія" належно виконувало свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором строк повідомило орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, при цьому орендодавець порушив місячний термін для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, відтак позивач має право на поновлення договору на підставі ст.33 Закону України "Про оренду землі", що й спонукало його звернутись до суду з вищевказаним позовом. З врахуванням наведеного просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 01.02.2025 р. до договору оренди землі № б/н від 01.04.2015 р. між ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та [PERSON] , визнати відсутнім та припинити ФГ "ДОБРОБУТ-СВ АГРО" право оренди земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер 5624285300:11:003:0631, розташованої на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області), номер запису про інше речове право: 58399623, та скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки, а також стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 24.10.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Інших процесуальних дій не вчинялося. Суд створив учасникам процесу належні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив та заперечень для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їм обставин та подання усіх можливих доказів. Відповідачка [PERSON] в поданому до суду відзиві на позовну заяву заперечила проти позову та просила у його задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову відповідачка вказує на те, що лист-повідомлення ТОВ "Західна агровиробнича компанія" від 18.02.2025 р. про намір продовжити дію договору оренди землі № б/н від 01.04.2015 року, вжиття власником землі заходів для забезпечення виконання вимог ст.33 Закону України "Про оренду землі" та недопущення порушення права землекористувача вона не отримувала. Разом з тим зазначає, що вона в письмовій формі повідомляла позивача про відмову в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі щодо належної їй земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер 5624285300:11:003:0631, та 16.01.2024 року нею було направлено відповідний лист-повідомлення про припинення права оренди земельної ділянки, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, в якому вона чітко висловила відсутність наміру поновлювати, продовжувати строк дії орендних відносин з ТОВ "Західна агровиробнича компанія". Таким чином вважає, що нею було вчинені всі дії, передбачені Законом Україні "Про оренду землі" щодо припинення договору оренди. Враховуючи наведене вказує, що позовні вимоги є безпідставними і такими, що порушують її законні права та інтереси, суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки нею було письмово попереджено позивача про припинення будь-якого використання належної їй земельної ділянки і про те, що вона не має наміру в подальшому заключати (поновлювати) з ним договір оренди землі. Вважає, що відсутні підстави для поновлення договору оренди землі з підстав та за умов, на які посилається позивач, які нібито ним були виконані, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач ФГ "ДОБРОБУТ-СВ АГРО" в поданому до суду відзиві на позовну заяву заперечив проти позову та просив у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що обставини, викладені у позові не відповідають дійсності, адже посилання позивача на те, що він відповідно до ст.33 Закону України "Про оренду землі" має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) та на те, що [PERSON] належним чином не виконала умови ст.33 Закону України "Про оренду землі" є помилковим. Посилається на те, що [PERSON] завчасно було підготовлено та направлено лист-повідомлення про припинення права оренди земельної ділянки, в якому вона висловила відсутність наміру продовжувати строк дії орендних відносин з ТОВ "Західна агровиробнича компанія". Одночасно посилається на те, що позивач звернувся до [PERSON] з повідомленням про намір поновити та продовжити дію договору оренди землі з порушенням процедури повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди. Відтак вважає, що договір оренди землі від 21.12.2024 року було укладено між ним та [PERSON] після припинення договірних відносин між [PERSON] та ТОВ "Західна агровиробнича компанія", а тому позов є безпідставним та задоволенню не підлягає. 28.11.2025 представник позивача подав на адресу суду відповідь на відзив з викладом своїх заперечень проти відзиву ФГ "ДОБРОБУТ-СВ АГРО". Представник позивача ТОВ "Західна агровиробнича компанія" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи здійснювати у його відсутності. Відповідачі [PERSON] та ФГ "ДОБРОБУТ-СВ АГРО" в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник відповідача ФГ "ДОБРОБУТ-СВ АГРО" Нех Р.І. В судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву. Крім того пояснив, що доводи представника позивача щодо продовження договору оренди землі до 17.10.2025 р. є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки загальновідомо, що засівання кукурудзи здійснюється навесні, та в 2025 р. позивач новий урожай кукурудзи міг засіяти фактично лише після закінчення строку оренди земельної ділянки. Вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження збирання врожаю кукурудзи 17.10.2025 р., позаяк надана позивачем довідка про збір врожаю ним самим же й складена та нічим не підтверджена. Зазначив, що ФГ "ДОБРОБУТ-СВ АГРО" орендує у [PERSON] земельну ділянку та сплачує за неї орендну плату. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2 га, кадастровий номер 5624285300:11:003:0631, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.09.2025 року та Державним актом ЯЕ №215328. Судом також встановлено, що між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ "Захід Агро" (орендар) було укладено договір оренди землі від 01.04.2015 року щодо належної позивачці вищевказаної земельної ділянки, та в подальшому згідно додаткової угоди № б/н від 20.12.2017 року до договору оренди землі від 01.04.2015 року відбулася заміна сторони орендаря - на ТОВ "Західна агровиробнича компанія", а також змінено строк дії оренди 7 років, та відповідні зміни було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.09.2025 року (а.с.11-13,18). Відповідно до умов вищезазначеного договору оренди землі (в редакції додаткової угоди від 20.12.2017 р.), договір укладено строком на 7 років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі (тобто до 20.12.2024 р.), але в будь-якому випадку дана додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Маючи намір продовжити договірні відносини із [PERSON] , ТОВ "Західна агровиробнича компанія" листом-повідомленням за вих.№ 187 від 18.02.2025 року звернулося до відповідачки з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. До вказаного листа було долучено додаткову угоду від 01.02.2025 року. Вищевказані лист-повідомлення та додаткова угода 21.02.2025 р. (тобто значно пізніше після закінчення строку дії договору оренди землі) були направлені позивачем для [PERSON] поштовим відправленням, що підтверджується описом вкладення в пріоритетний лист, адресованим орендодавцю та був отриманий нею 21.02.2025 року (а.с.24-27). Водночас судом встановлено, що [PERSON] 16.01.2024 р., тобто до закінчення строку дії договору оренди землі, був направлений лист-повідомлення, в якому вона висловила відсутність наміру надалі продовжувати строк дії орендних відносин з ТОВ "Західна агровиробнича компанія", зокрема, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5624285300:11:003:0631 (а.с.50). ТОВ "Західна агровиробнича компанія" вищевказаний лист отримало 10.04.2024 року (а.с.51). Судом встановлено, що 21.12.2024 р. між відповідачами [PERSON] та ФГ "ДОБРОБУТ-СВ АГРО" було укладено договір оренди землі від 21.12.2024 року щодо земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер 5624285300:11:003:0631, що підтверджується договором оренди землі від 21.12.2024 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.02.2025 року (а.с.52-53). Таким чином, оскільки між ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та [PERSON] не було досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі №б/н від 01.04.2015 року, строк якого закінчився 20.12.2024 року, та відповідачка після спливу строку його дії 21.12.2024 року уклала з іншим орендарем ФГ "ДОБРОБУТ-СВ АГРО" договір оренди землі, який 05.02.2025 року був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Звертаючись до суду з вищевказаним позовом, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" посилається на те, що дії [PERSON] не відповідають умовам договору оренди землі, положенням земельного законодавства та порушують переважне право позивача на поновлення оренди землі. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду. За змістом ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ст.16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). В силу вимог ч.ч.1-3 та ч.ч.5-6 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Як визначено в ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ч.1 ст.19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі". Правові підстави переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі". Так, відповідно до приписів ч.1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті). Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передання земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті). Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч.1 ст.777 ЦК України. Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст.33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року у справі №594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18). Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст.33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин. При цьому реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури, так і наявності волевиявлення сторін. Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року в справі № 923/925/18. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Судом встановлено, що ТОВ "Західна агровиробнича компанія" листом-повідомленням за вих.№ 187 від 18.02.2025 р., тобто після закінчення строку дії договору оренди, повідомило [PERSON] про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Одночасно судом встановлено, що відповідачка [PERSON] до закінчення строку договору оренди землі - 16.01.2024 р. направила на адресу товариства лист-повідомлення, в якому вона висловила відсутність у неї наміру надалі продовжувати строк дії орендних відносин з ТОВ "Західна агровиробнича компанія", зокрема, щодо належної їй на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером 5624285300:11:003:0631. Вказаний лист ТОВ "Західна агровиробнича компанія" отримало 10.04.2024 року. Зазначене чітко та послідовно підтверджує безпідставність тверджень позивача щодо порушення його прав, оскільки [PERSON] до закінчення строку договору оренди землі повідомила позивача про небажання поновлювати, продовжувати, переукладати, укладати в новій редакції договір оренди землі або в будь-який інший спосіб надавати йому право користування належною їй земельною ділянкою. Лист орендодавця є достатнім підтвердженням відмови орендодавця від подальшої пролонгації відповідного договору на новий строк. Запропонований позивачем до укладення проект додаткової угоди до договору оренди землі містить інші умови, аніж сам договір оренди, та позивачем запропоновано доповнити такий договір новими пунктами. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Тобто для включення до договору оренди землі нових положень, запропонованих позивачем, необхідна згоди обидвох сторін правочину та у разі недосягнення домовленності щодо істотних умов договору переважне право на укладення договору оренди землі припиняється (ч.4 ст.33 Закону України "Про оренду землі"). Подібних висновків Верховний Суд дійшов у своїх постановах від 21 березня 2024 року у справі № 604/423/23, від 08 березня 2024 року у справі № 604/425/23, від 08 травня 2024 року у справі № 604/483/23. Доводи позивача про те, що він виконав всі визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі" умови щодо реалізації свого переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, однак орендодавець не повідомив про намір укласти договір з іншим орендарем, є необґрунтованими, оскільки лист-повідомлення про намір продовжити договір землі було направлено позивачем з порушенням встановленого строку та після спливу строку договору оренди землі, окрім того у визначений законом строк сторони договору оренди землі не дійшли згоди щодо укладення додаткової угоди до нього, і орендодавець завчасно повідомила орендаря про відмову в їх продовженні, що підтверджується відповідним листом. Доводи позивача про те, що [PERSON] не надала відповіді саме на лист ТОВ "Західна агровиробнича компанія" від 18.02.2025 щодо реалізації переважного права на укладення відповідного договору оренди землі на новий строк на увагу не заслуговують, так як не спростовують відсутність у відповідачки наміру продовжувати договірні правовідносини з позивачем як орендарем, про що вона його завчасно повідомила. Окрім того, як вже вище зазначалося, згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Так, згідно п.11 договору оренди землі від 01.04.2015 р. орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року, та з досліджених судом доказів встановлено, що сплата орендної плати здійснювалась позивачем з порушенням вищевказаного строку, зокрема, орендну плату за 2024 рік було сплачено 18.02.2025 року, що підтверджується видатковим касовим ордером від 18.02.2025 р. Таким чином, доводи позивача про наявність у нього переважного право на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк у зв`язку з належним виконання ним умов договору не відповідають дійсності та підлягають спростуванню. Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ст.203 ч.3 ЦК України). Аналізуючи вищевказане, суд дійшов переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін. Водночас судом встановлено, що позивачем було порушено процедуру повідомлення орендодавця про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди, оскільки повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди, виходячи з умов договору, повинно було бути надіслано орендодавцю до 20.11.2024 р., однак позивач як орендар, який бажав скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, пропустив цей строк і звернувся до орендодавця [PERSON] із таким повідомленням лише 18.02.2025 р., що унеможливлює задоволення позову. Аналогічні висновки у подібних правовідносинах викладено в постанові Верховного Суду від 30.04.2025 р. у справі №172/1520/23. Доводи позивача про те, що строк дії договору оренди землі закінчився 17.10.2025 р., тобто після закінчення збору врожаю кукурудзи, суд вважає безпідставними та неспроможними, оскільки загальновідомо, що засівання кукурудзи здійснюється навесні та в 2025 р. ТОВ «Західна агровиробнича компанія» новий врожай кукурудзи могло засіяти лише весною 2025 року, тобто вже після закінчення строку дії договору оренди землі після 20.12.2024 р., відтак новий врожай був засіяний та зібраний позивачем вже після спливу строку дії договору. З досліджених доказів судом достовірно встановлено, що у відповідачки [PERSON] було відсутнє волевиявлення на пролонгацію договору оренди землі на новий строк, про що вона завчасно повідомила позивача. Водночас, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч.5 ст.33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.01.2020 р. у справі №379/1354/18, від 25.03.2020 р. у справі 379/1439/18, від 15.02.2023 р. у справі №399/295/11, від 15.05.2023 р. у справі №693/137/22. Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Такий висновок викладений у постановах Верховного суду від 28.05.2024 р. у справі №604/648/23, від 12.04.2024 р. у справі №131/970/23. Направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 р. в справі №604/646/23 (провадження № 61-1814св24). Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За приписами статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. В ході судового розгляду не встановлено наявність у позивача суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу на захист якого подано позов, зокрема, щодо порушення переважного права ТОВ "Західна агровиробнича компанія", оскільки [PERSON] вказала на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність її волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення його на новий строк з позивачем. Встановивши відсутність волевиявлення [PERSON] на продовження договору оренди землі, у зв`язку з її бажанням як власника землі самостійно користуватися земельною ділянкою, а також порушення позивачем процедури повідомлення орендодавця про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди суд, врахувавши положення ст.33 Закону України "Про оренду землі", дійшов до висновку про те, що переважне право ТОВ "Західна агровиробнича компанія" на укладення з [PERSON] договору оренди землі на новий строк є припиненим і не підлягає захисту. Водночас суд зауважує, що укладення [PERSON] нового договору оренди землі з іншим орендатором не порушує переважне право ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та підстав для скасування державної реєстрації права оренди ФГ "ДОБРОБУТ-СВ АГРО" на спірну земельну ділянку немає, оскільки дія попереднього договору оренди землі закінчилася 20.12.2024 року, а новий договір укладений відповідачами вже після припинення попереднього договору оренди, а саме 21.12.2024 року, тому причин відмовляти у проведенні державної реєстрації права оренди земельної ділянки з підстав, зазначених у позовній заяві, у державного реєстратора не було. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору оренди землі за умови доведення порушення позивачем процедури повідомлення орендодавця про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди та відсутності згоди власника земельної ділянки на продовження орендних відносин, відтак позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed