Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

У червні 2025 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 142579719 від 19.02.2023 у розмірі 27 014,44 грн, витрати на судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. В обґрунтування позову вказує, що 19.02.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 142579719, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши можливість відповідачеві користуватися кредитними коштами, однак позичальник не повернув отримані кошти та не сплатив кошти за користування кредитом. В подальшому від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «Ейс» на підставі договорами факторингу перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 23.06.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні. 15.01.2026 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Романюка А.В., надійшли пояснення, в обґрунтування яких відповідач заперечує перехід права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомоги» за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та за додатковими угодами № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021 та № 31 від 31.12.2022, якими в основному продовжувався термін дії договору факторингу № 28/1118- 01, оскільки укладання цих договорів відбулось ще до моменту підписання кредитного договору № 142579719 від 19.02.2023, укладеного між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права грошової вимоги до відповідача від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до кредитора» до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно не довів перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», тобто не довів перехід права вимоги на кожному етапі такої передачі, що є його процесуальним, обов`язком. Позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитного договору саме позивачем було видано кредит в сумах заявлених позовних вимог. Окрім того, позивачем не надано доказів сплати визначеної ціни продажу за договорами оплати за відступлення права вимоги по вищевказаних договорах факторингу. Вказано про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та судові витрати у справі покласти на позивача. 16.01.2026 на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено обґрунтування щодо переходу права вимоги у справі. Вказано, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів у випадку бажання та необхідності сторін. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. Повторно просить задовольнити позов повністю. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача, в якому останній просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у поясненнях також просив здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача та його представника на основі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Судом встановлено наступне. 19.02.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 142579719 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV5CC76, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 6 200 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за його користування відповідно до умов зазначених в цьому договорі. Строк кредиту 30 днів (п. 7.1 договору). Відповідно до п. 8.7. та 8.3. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за процентною ставкою в розмірі 766,50% річних або 2,10% в день. Кредитні кошти в сумі 6 200 грн перераховано [PERSON] 19.02.2023 в безготівковій формі на платіжну картку 5375-41XX-XXXX-0204, що підтверджується платіжним дорученням 0c6dd6ae-a467-4d5f-a883-77be13d0243a від 19.02.2023. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 з урахуванням додаткових угод № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 (про продовження строку дії договору до 31.12.2024). Відповідно до п. 2.1 розділу 2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, предметом вказаного договору факторингу є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5 договору факторингу, реєстр прав вимоги перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Згідно із п. 4.1 договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. 06.04.2021 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 226 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 142579719 на загальну суму 27 014,44 грн, в тому числі: 6 200 грн - основна сума боргу; 5 294,60 грн - відсотки. На підтвердження факту передачі грошових коштів згідно з договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 позивачем надано акт звірки взаємних розрахунків та протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 31/0724-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 до договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 142579719 на загальну суму 27 014,44 грн, в тому числі: 6 200 грн - основна сума боргу; 20 814,44 грн - відсотки. Оплата в сумі 2 712 261,67 грн за відступлення права вимоги згідно з реєстром прав вимоги № 1 від 31.07.2024 та договором факторингу № 31/072401 від 31.07.2024 здійснена 05.08.2024, що вбачається з платіжної інструкції № 7075. 29.05.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 29.05.2025 до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025, від «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 142579719 на загальну суму 27 014,44 грн, в тому числі: 6 200 грн - основна сума боргу; 20 814,44 грн - відсотки. Оплата в сумі 4 437,227,55 грн за відступлення права вимоги згідно з реєстром прав вимоги та договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 здійснена 04.06.2025-05.06.2025, що вбачається з платіжних інструкцій № 243, 245, 246, 247, 248. В матеріалах справи наявні також паспорт споживчого кредиту, Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заявка на отримання грошових коштів, довідка щодо дій позичальника, алгоритм дій споживача, довідка про успішні платежі, здійснені на карти клієнтів, виписка з особового рахунку, розрахунок заборгованості. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 (№ 202/4494/16-ц). Доказів продовження строку дисконтного періоду за кредитним договором № 142579719 матеріали справи не містять. За умовами кредитного договору № 142579719 від 19.02.2023 передбачено надання кредиту в розмірі 6 200 грн строком на 30 днів. Отже позивач за вказаним договором має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 30 днів, що виходячи із установлених у договорі процентних ставок (2,10%) становить 3 906 грн (6 200х2,10/100х30). Таким чином, розмір позовних вимог за договором № 142579719 від 19.02.2023, що підлягають до задоволення, становить 10 106 грн (6 200 + 3 906). Саме ця заборгованість по тілу кредиту та процентам підлягає стягненню. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) - ч. 1 ст. 1077 ЦК України. Чинне законодавство не встановлює прямої вимоги про те, що право вимоги переходить лише після оплати. Стаття 1077 ЦК України, яка регулює факторинг, лише встановлює обов`язок сплати за договором факторингу, але не визначає момент переходу прав. Це дозволяє сторонам договору самостійно визначати, коли відбувається перехід права вимоги, що відповідає загальному принципу свободи договору (волі сторін), закріпленому в цивільному праві. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2025 у справі № 718/6/23 (провадження № 61-15661св23) зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів. Тому внаслідок відступлення права вимоги, за відсутності в імперативній нормі приватного права заборони на відступлення (купівлю-продаж, міну, дарування майнових прав) права вимоги, не відбувається будь-якого порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу боржника. З огляду на зазначене, доводи відповідача в цій частині суд відхиляє. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення договірних зобов`язань відповідачем. Щодо відшкодування судових витрат суд зазначає наступне. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з письмових матеріалів справи, 29.05.2025 між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01. Відповідно до додаткової угоди № 25770736505 від 30.05.2025 та акта прийому-передачі послуг від 05.06.2025 до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, АБ «Тараненко та партнери» надано ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., в тому числі: складання позовної заяви - 5 000 грн. (2 год.); вивчення матеріалів - 1 000 грн. (2 год.); підготовка адвокатського запиту - 500 грн (1 год.); підготовка клопотання - 500 (1 год.). В матеріалах справи також міститься протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Тараненко А.І. З наданих документів вбачається, що під час розгляду даної справи у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області зі сторони позивача були понесені та заявлені до стягнення судові витрати на правничу допомогу. Підстав для зменшення таких витрат судом не встановлено. Разом з тим, пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Так, позивачем до відповідача заявлено позовні вимоги на загальну суму 27 014,44 грн, задоволено судом до стягнення суму 10 106 грн, тобто 37,41% від заявленої ціни позов, отже сума витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2 618,70 грн (7 000 х 37,41%). Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 906,22 грн (2 422,40 х 37,41%).

Outcome: partial