Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

[PERSON] , яка є правонаступником позивача [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Медведєва Л. В. звернулася до суду з позовом, зміст якого уточнювала, до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кретова Н. Б., [PERSON] , про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування позовних вимог в остаточній редакції посилається на те, що ухвалою ( Новокодацького) Ленінського районного суду міста Дніпра відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання договору довічного утримання. [INFO] помер позивач по справі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть, виданого відділом ДРАЦС по Новокодацькому та Чечелівському районах у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Мінюсту (м. Одеса), актовий запис № 1238 від 22.04.2024 року. Позивач по справі [PERSON] є єдиною донькою та єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 07.07.1972 року, згідно якого її прізвище було [PERSON] (за прізвищем її матері), батьком зазначений [PERSON] . Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 21.11.1981 року дошлюбне прізвище позивача [PERSON] змінилось на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 07.05. 2024 року позивач по справі звернулася до Приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Шатковської І.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , про що була заведена спадкова справа № 44/2024 від 07.05.2024 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 12.11.2021р. [PERSON] , уклав із відповідачем [PERSON] , договір довічного утримання (далі Договір), посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б. Відповідно до п.1 Договору, Відчужувач передає, а набувач отримує у власність квартиру за адресом: [ADDRESS] , взамін Набувач зобов`язався забезпечувати Відчужувача утриманням довічно на умовах договору. Відповідно до п. 2.1 Договору утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: а) купівля продуктів на замовлення за кошти набувача; б) надання матеріальної допомоги щомісячно у розмірі 100 (сто) гривень; в) забезпечення належними лікувальними засобами у разі потреби; г) забезпечення поховання. Згідно п.3.2 Договору, обов`язками Відповідача (набувача по Договору) є, у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати надання утримання згідно із п. 2 Договору. Проте, відповідач за цим договором [PERSON] ніколи не виконував своїх обов`язків за укладеним договором, що є підставою для його розірвання, а саме за п.3.1.2. Договору. Відповідач по справі [PERSON] , будучи відповідачем у цьому спорі та будучи обізнаним про судовий спір за його участю, уклав на квартиру за адресом: [ADDRESS] , договір купівлі-продажу з Третьою особою [PERSON] , яка є предметом договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Мельником О.І., яка до укладення спірного договору довічного утримання перебувала у власності [PERSON] . Відповідач [PERSON] не виконував своїх обов`язків за спірним договором, передбачені п.2.1., не купував продуктів за свої кошти, не надавав матеріальної допомоги щомісячно у розмірі 100 гривень [PERSON] , не забезпечував батька належними лікувальними засобами, не здійснював його поховання та не ніс витрати за ним. Всі витрати на утримання та догляд за батьком здійснювала позивач [PERSON] , яка сплачувала за житло покійного на цей час, поховала його та отримала допомогу на поховання. Посилаючись на ст.ст. 629, 755,756, 653, 610 ЦК України, просить суд розірвати договір довічного утримання від 12.11.2021 року, укладений між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б. та зареєстрованого за № 1341 від 12.11.2021 року на квартиру за адресом [ADDRESS] та застосувати наслідки його розірвання. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сірик А.С. надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що 12.11.2021 року [PERSON] уклав із [PERSON] , договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б. Відповідно до п.1.1-1.2 Договору, відчужувач передає, а набувач отримує у власність квартиру на умовах цього договору. Об`єкт договору знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.1 Договору утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: а) купівля продуктів на замовлення за кошти набувача; б) надання матеріальної допомоги щомісячно у розмірі 100 (сто) гривень; в) забезпечення належними лікувальними засобами у разі потреби; г) забезпечення поховання. Згідно п.3.2.1-3.2.2 Договору, обов`язками Відповідача (набувача по Договору) є, у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати надання утримання згідно із п. 2 Договору. До смерті відчужувача не укладати щодо майна, яке отримане за цим договором, правочинів купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, застави чи іншим способом не передавати майно у власність іншій особі. Втрата (знищення), пошкодження одержаного набувачем майна від відчужувача не є підставою для припинення чи зменшення обсягу обов`язків Набувача майна, взятими ним за цим договором. У разі смерті Набувача майна обов`язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужувана за цим договором квартира. При відсутності у Набувача майна спадкоємців або при відмові їх від цього договору довічного утримання, квартира, що відчужена з умовою довічного утримання, повертається відчужувачу. Також відповідно до п. 1.1 Договору купівлі-продажу квартири від 27.05.2024, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Мельником О.І., [PERSON] з однієї сторони, [PERSON] , погодили, що продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність і сплачує за Квартиру, визначену п. 2.1. цього Договору грошову суму. Таким чином, на теперішній час квартира перебуває у власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.05.2024 року. Позивач вказує, що: «Відповідач [PERSON] не виконував своїх обов`язків за спірним договором, передбачених пунктом 2.1., не купував продуктів за свої кошти, не надавав матеріальної допомоги щомісячно у розмірі 100 (сто) гривень [PERSON] , не забезпечував батька належними лікувальними засобами і не здійснював його поховання та не ніс витрати за ним. Всі витрати на утримання та догляд за батьком здійснювала позивач за цим позовом [PERSON] яка сплачувала за житло покійного на цей час [PERSON] , поховала його та отримала допомогу на поховання, що підтверджується письмовими доказами, які додаються до цього позову». Вказані доводи не відповідають дійсності, оскільки відповідач належно вчиняв обов`язки, відповідно умов Договору. Як зазначалось, відповідно до п. 2.1 Договору утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: а) купівля продуктів на замовлення за кошти набувача; б) надання матеріальної допомоги щомісячно у розмірі 100 (сто) гривень; в) забезпечення належними лікувальними засобами у разі потреби; г) забезпечення поховання. Стосовно виконання умов пп. «а» п. 2.1 Договору надає суду виписку АТ КБ «ПриватБанк» за період з 27.12.2021 по 05.04.2024 щодо купівлі Відповідачем [PERSON] продуктів. Щодо виконання умов пп. «б» п. 2.1 Договору надаю виписку АТ КБ «ПриватБанк» за період з 27.12.2021 по 05.04.2024, відповідно до якої відповідачем не пропущено жодної оплати по Договору. Стосовно виконання умов пп. «в» п. 2.1 Договору вказує, що від [PERSON] не виникали вимоги до відповідача щодо купівлі лікувальних засобів. Щодо умов пп. «г» п. 2.1 Договору повідомляє, що відповідач не забезпечив поховання [PERSON] , з причин, які не залежали безпосередньо від нього з огляду на наступне. На теперішній час відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, що підтверджується відповідною довідкою, посвідченою начальником штабу заступником командира батальйону військової частини [NUMBER] (докази додаються). [INFO] помер [PERSON] та на час поховання останнього (22.04.2024) відповідач з 19.04.2024 по 26.04.2024 проходив у м. Києві фахову підготовку на оператора РЛС у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується доказами. Таким чином, фізично, Відповідач не міг забезпечити поховання [PERSON] у зв`язку із перебуванням на планових навчаннях у ЗСУ та змоги щодо допомоги в організації поховання не міг здійснити з підстав, які не залежали від нього. Вважає, що вказані підстави є поважними та такими, які відбулись поза волею Відповідача. Більш того, Відповідач систематично піклувався про фізичний та матеріальний стан [PERSON] , оскільки свідомо розумів, що договір є обов`язковим для виконання сторонами і у разі порушення зобов`язання настали би правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, в діях [PERSON] відсутній факт протиправної поведінки (бездіяльності), наявності вини у формі умислу або необережності та негативних наслідків. Таким чином, теза позивача щодо того, що «Відповідач за цим позовом [PERSON] ніколи не виконував своїх обов`язків за укладеним договором, що є підставою для його розірвання, а саме, за ч 3.1.2» є необґрунтованим, безпідставним та такою, яка спростовується доказами, які надаються представником відповідача. Позивач не є стороною договору, ні відчужувачем квартири, ні третьої особою (стороною) також. Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права та права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлення законом. Приймаючи до уваги умови Договору, до обов`язків відповідача, як набувача, входить купівля продуктів на замовлення за кошти набувача; надання матеріальної допомоги щомісячно у розмірі 100 (сто) гривень; забезпечення належними лікувальними засобами у разі потреби; забезпечення поховання. Отже, права [PERSON] за договором належали саме останньому і не підлягають успадкуванню. А тому вимога розірвати договір довічного утримання є необґрунтованою та безпідставною, так як позивач не має права та інтереси по даному об`єкту Договору. Також, положення ст. 1218 ЦК України визначають, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Проте, як встановлено на момент розгляду справи, квартира позивачу не належала, договір довічного утримання в цієї частині припинений, а тому позивач не може вважатися такою, що прийняла спадщину на квартиру. Більш того, на теперішній час власником квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.05.2024, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Мельником О.І., є [PERSON] . Розірвання договору довічного утримання безумовно вплине на права та інтереси [PERSON] , який є власником квартири. Також зазначає, що відповідно до ст.ст. 631,651 ЦК України розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Отже, відповідно до усталеної практики, розірванню підлягає лише той договір, строк дії якого не закінчився (також правовий висновок, зазначений у постанові КГС ВС від 18.11.2019 №910/16750/18). Оскільки [PERSON] є власником квартири, а не відповідач, тому позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушеного права. Враховуючи вищевикладене просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] , адвокат Медведєва Л.В. надала суду відповідь на відзив за змістом аналогічним змісту викладеним обставинам в позовній заяві. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Кравченко В.В. надала суду письмові пояснення, в обґрунтування яких зазначила, що відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з пунктом 1.1 договору купівлі-продажу квартири від 27.05.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Мельником О.І., [PERSON] з однієї сторони, [PERSON] , погодили, що продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність і сплачує за Квартиру, визначену п. 2.1. цього Договору грошову суму. На теперішній час квартира перебуває у власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.05.2024 року. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Із викладеного слідує, що укладений договір купівлі-продажу квартири від 27.05.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Мельником О.І., повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Щодо позовних вимог про розірвання договору довічного утримання виклала письмові пояснення аналогічні змісту відзиву представника відповідача. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Ухвалою суду від 29 січня 2023 року відкрито провадження у справі за позовною заявою представника позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кретова Наталія Борисівна, про розірвання договору довічного утримання. Ухвалою суду від 07 червня 2024 року у задоволенні заяви адвоката Медведєвої Л.В., яка діє від імені та в інтересах [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресом: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , на квартиру, розташовану за адресом: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , відмовлено. Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Медведєвої Ліни Василівни про витребування доказів задоволено. Постановлено витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Шатковської Ірини Юріївни, належним чином засвідчену копію спадкової справи №44/2024 від 07.05.2024 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 24 січня 2025 року позов [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Медведєва Ліна Василівна, до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кретова Наталія Борисівна, про розірвання договору довічного утримання в редакції від 05.06.2024 року, залишено без розгляду. Ухвалою суду від 24 січня 2025 року клопотання [PERSON] , адвоката Медведєвої Ліни Василівни, про заміну сторони позивача в порядку процесуального правонаступництва задоволено, залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кретова Наталія Борисівна, про розірвання довічного утримання, у якості правонаступника позивача [PERSON] та прийнято позовну заяву [PERSON] в новій редакції від 24.01.2025 року, яка є правонаступником позивача [PERSON] , до [PERSON] , треті Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кретова Наталія Борисівна, [PERSON] , про розірвання договору довічного утримання. Ухвалою суду від 28 травня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Медведєва Л.В. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, відповіді на відзив. Також позивач [PERSON] суду пояснила, що на момент укладення спірного договору довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] вони з батьком не спілкувались, між ними відбувся конфлікт. Вона не повідомляла [PERSON] про смерть батька. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сірик А.С. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду пояснення аналогічні змісту відзиву, просив суд відмовити у задоволені позову Представник третьої особи [PERSON] адвокат Кравченко В.В. у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову, надала суду пояснення аналогічні змісту письмових пояснень, зміст яких викладено вище. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кретова Н. Б. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що ухвалою Новокодацького (Ленінського) районного суду міста Дніпра відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання договору довічного утримання. [INFO] помер позивач по справі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть, виданого відділом ДРАЦС по Новокодацькому та Чечелівському районах у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Мінюсту (м. Одеса), актовий запис № 1238 від 22.04.2024 року. Позивач по справі [PERSON] є єдиною донькою та єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 07.07.1972 року, згідно якого її прізвище було [PERSON] (за прізвищем її матері), батьком зазначений [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 21.11.1981 року дошлюбне прізвище позивача [PERSON] змінилось на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 07.05. 2024 року [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Шатковської І.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , про що була заведена спадкова справа № 44/2024 від 07.05.2024 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 12.11.2021 року [PERSON] уклав із відповідачем [PERSON] договір довічного утримання (далі Договір), посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б. Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні(набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п. 2.1 Договору утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: а) купівля продуктів на замовлення за кошти набувача; б) надання матеріальної допомоги щомісячно у розмірі 100 (сто) гривень; в) забезпечення належними лікувальними засобами у разі потреби; г) забезпечення поховання. Виконання відповідачем [PERSON] умов пункту 2.1 Договору підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» за період з 27.12.2021 по 05.04.2024. Зазначена виписка також підтверджує, що з боку відповідача відсутня заборгованість або несплата за договором. Доказів, які б підтвержували те, що від [PERSON] виникали вимоги до [PERSON] щодо купівлі лікувальних засобів позивачем не надано. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо про укладення між [PERSON] та [PERSON] договору довічного утримання. [PERSON] виконував умови договору в повному обсязі. Після розірвання шлюбу з [PERSON] вона неодноразово зустрічалася з [PERSON] , спілкувалася з ним, та він їй казав, що [PERSON] заїжджає до нього. Про своїх дітей говорив, що не потрібен доньці. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] залишив квартиру [PERSON] . Конфліктних ситуацій між ними він не спостерігав. Він бачив гарні відносини між ними. Він неодноразово був з [PERSON] у [PERSON] . Вони разом купували продукти для [PERSON] . При ньому жодного разу не згадували про доньку. У [PERSON] не було претензій до [PERSON] щодо виконання договору. Коли [PERSON] пішов воювати, то просив його привезти до [PERSON] ліки та продукти. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка [PERSON] .. Останній називав [PERSON] онуком. Він був задоволений онуком, хвалив його. [PERSON] приносив йому ліки, продукти, вона бачила його з пакетами. [PERSON] був на війні, через що [PERSON] хвилювався за нього. [PERSON] не казав, що хоче переписати квартиру на іншого, що він незадоволений онуком. Донька теж приїжджала до [PERSON] , була з ним в його останні дні життя. Позивачем не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухилявся від виконання своїх обов`язків за договором довічного утримання та спростували пояснення свідків. Відповідно до ст. 611 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Матеріали справи підтверджують, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується довідкою, посвідченою начальником штабу заступником командира батальйону військової частини [NUMBER] . Тобто, станом на день смерті [INFO] [PERSON] та на час поховання останнього (22.04.2024) відповідач [PERSON] з 19.04.2024 по 26.04.2024 проходив у м. Києві фахову підготовку на оператора РЛС у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, останній не міг забезпечити поховання [PERSON] у зв`язку із перебуванням на планових навчаннях у ЗСУ та змоги щодо допомоги в організації поховання не міг здійснити з підстав, які не залежали від нього. При цьому суд зауважує, що відповідача [PERSON] не повідомляли про смерть [PERSON] , про що пояснювала суду позивач [PERSON] . Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від14.02.2018, справа №686/2676/15-ц (провадження №61-3126 св 18) дійшла висновку, що неналежне виконання обов`язку щодо поховання відповідачем не може слугувати підставою для розірвання договору довічного утримання. Проте, це може стати підставою для відшкодування витрат особі, яка здійснила поховання. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку , що в діях [PERSON] відсутній факт протиправної поведінки (бездіяльності), наявності вини у формі умислу або необережності та негативних наслідків, а отже підстави для розірвання договору відсутні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України визначає, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. У постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-142ц13 визначено, що право на звернення до суду з вимогою про розірвання договору довічного утримання має лише відчужувач спірної квартири. Позивач не є стороною договору, ні відчужувачем квартири, ні третьої особою (стороною) також. Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права та права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлення законом. Приймаючи до уваги умови договору, до обов`язків відповідача, як набувача, входить купівля продуктів на замовлення за кошти набувача; надання матеріальної допомоги щомісячно у розмірі 100 (сто) гривень; забезпечення належними лікувальними засобами у разі потреби; забезпечення поховання. Отже, права [PERSON] за договором належали саме останньому і не підлягають успадкуванню. А тому вимога розірвати договір довічного утримання є необґрунтованою та безпідставною, так як позивач не має права та інтереси по даному об`єкту договору. Також, положення ст. 1218 ЦК України визначають, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.09.2023 у справі № 279/3625/22 встановив, що після смерті баби позивачки договір довічного утримання припинив свою дію, а позивачка не є стороною оспореного договору, правові підстави для розірвання договору, який припинив свою дію, відсутні. Таким чином, правові підстави для розірвання вказаного договору відсутні, оскільки квартира позивачу не належала, договір довічного утримання є припиненим, а тому позивач не може вважатися такою, що прийняла спадщину на квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 року у справі № 910/7981/17. У постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року у справі №6- 142ц13 визначено, що право на звернення до суду з вимогою про розірвання договору довічного утримання має лише відчужувач спірної квартири. Позивач [PERSON] не є відчужувачем спірної квартири. Відповідач [PERSON] з однієї сторони та третя особа [PERSON] з другої сторони 27.05.2024 року уклали договір купівлі - продажу квартири за адресом [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Мельником О.І. Згідно з пунктом 1.1 договору купівлі-продажу квартири сторони погодили, що продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність і сплачує за квартиру, визначену п. 2.1. цього Договору грошову суму. Таким чином, квартира за адресом [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.05.2024 року. На теперішній час, оскаржуваний договір є виконаним та припиненим, а квартира перейшла у власність [PERSON] , який є власником квартири, тому позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушеного права. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] яка є правонаступником [PERSON] , про розірвання договору довічного утримання. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON] , суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладає судові витрати на останню.

Outcome: dismissed