Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07 січня 2026 року у справі № 462/8574/25 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА - НОВА» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА - НОВА» 18130 (вісімнадцять тисяч сто тридцять) грн 00 коп. заборгованості за договором позики №8182370525 від 15.05.2025 року, а також 1323 (одну тисячу двадцять три) грн 63 коп. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено. 12.01.2026 року представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА - НОВА» адвокат Андрущенко Михайло Валерійович через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив здійснити розподіл судових витрат відповідно до вимог чинного законодавства. В обґрунтування заяви посилається на те, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн, однак під час ухвалення судом рішення у вказаній справі не вирішене питання відшкодування вказаних витрат пропорційно розміру відмовлених позовних вимог на суму 2750 грн, а тому просить задовольнити його заяву та ухвалити додаткове рішення суду. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. З положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України вбачається, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. З огляду на те, що суд вирішує лише питання про судові витрати, необхідності виклику сторін не вбачає, а тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 270 ЦПК України, ухвалює додаткове рішення без повідомлення учасників справи. Дослідивши доводи заяви та докази на підтвердження таких, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Позивач ТОВ «ІННОВА - НОВА» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 33180,00 грн. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 січня 2026 року у справі № 462/8574/25 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА - НОВА» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА - НОВА» 18130 (вісімнадцять тисяч сто тридцять) грн 00 коп. заборгованості за договором позики №8182370525 від 15.05.2025 року, а також 1323 (одну тисячу двадцять три) грн 63 коп. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено, а отже задоволено 55 % позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а змістом ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у його постанові від 02 червня 2022 року у справі № 873/108/20 (подібний у постанові від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17), відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, пункт 107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21, пункт 7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. До матеріалів справи долучено копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 6216 від 07.07.2022 року та копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1685756 від 08.05.2025; З договору про надання правничої (правової) допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025 року, укладеного між ТОВ «ІННОВА - Фінанс» та адвокатом Андрущенком М.В., вбачається, що ними узгоджено, що оплата послуг здійснюється шляхом безготівкової транзакції коштів на підставі заявок або актів приймання-передачі наданих послуг. За результатами надання послуг складаються акти приймання-передачі наданих послуг, в яких визначається перелік послуг та їх деталізація. 09.08.2025 року внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ЄДР) щодо найменування позивача на ТОВ «ІННОВА - НОВА». З заявки № 3831808826 від 26.05.2025 року вбачається, що сторони погодили, що вартість послуг із складання правової документації (позовної заяви та клопотання про витребування доказів), супровід процесу розгляду справи в суді становитиме 5000 грн. З Акту приймання-передачі наданих послуг № 3831808826 від 09.01.2026 року вбачається, що сторони погодили, що ціна послуг із складання правової документації (позовної заяви та клопотання про витребування доказів), супроводу процесу розгляду справи в суді із врахуванням часткового задоволення позову (55%) становить 2750 грн. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вказана справа є малозначною, стандартною, не потребувала вивчення великого обсягу фактичних даних. З огляду на наведене суд вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн за участь у вказаній цивільній справі не можуть вважатись розумними та співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, а також їх необхідністю для постановлення даного судового рішення. З урахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи та її необхідності для постановлення даного судового рішення, суд дійшов висновку, що обґрунтованою буде сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. В той же час, із врахуванням вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (55%), а саме у сумі 1925 грн (із розрахунку 3500 грн х 55%).

Outcome: partial