Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовною заявою, в якій зазначив, що 22.07.2023 року між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» був в електронній формі укладений кредитний договір № 102196949, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 7 000 грн. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача строком на 105 днів, а відповідач зобов`язався повернути суму кредиту у встановлений в договорі строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами протягом пільгового періоду 15 днів з дня видачі кредиту в розмірі 1,4 %, а протягом поточного періоду в розмірі 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а також сплатити комісію за надання кредиту. ТОВ "МІЛОАН» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами кредитного договору. При цьому відповідач свої зобов`язання за вказаним договором порушив, внаслідок чого його заборгованість за кредитним договором становить 28 301, 00 грн., з яких 7 000, 00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 20 307, 00 грн. заборгованість за відсотками, 931 грн. заборгованість за комісією. Також позивач зазначив, що 28.11.2023 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 28112023, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором № 102196949, укладеним з відповідачем. Тобто позивач зазначив, що набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Крім того, позивач зазначив, що між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 05 липня 2023 року було в електронній формі укладено договір позики № 78186729, згідно якого товариство надало позичальнику кредит строком на 30 днів в сумі 14 000 гривень 00 копійок шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника, який зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений договором строк та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 0, 75 % в день, а за понадстрокове користування позикою в розмірі 2,7 % за день за фактичну кількість днів користування кредитом. При цьому відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконував належним чином, внаслідок чого його заборгованість за кредитним договором становить 56 000 грн., з яких 14 000, 00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 42 000 грн. заборгованість за відсотками. Також позивач зазначив, що 14.06.2021 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами згідно реєстру боржників, в тому числі й за кредитним договором № 78186729, укладеним з відповідачем, згідно реєстру боржників № 13 від 21.12.2023 року. Тобто позивач зазначив, що набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитними договорами № 102196949 від 22.07.2023 в розмірі 28 031 грн. та № 78186729 від 05.07.2023 в розмірі 56 000 гривень, а також понесені судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 3 028 гривень. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19.11.2025 року у вказаній цивільній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання. Також ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 10.11.2025 року за клопотанням представника позивача було витребувано у АТ АКБ «Конкорд» відомості щодо випуску банківської карти № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , а також інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період 22.07.2023 року, а також у АТ «ПУМБ» відомості щодо випуску банківської карти № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , а також інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період 05.07.2023 року. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Цокало Т.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в якому зазначила про часткове визнання позову, зокрема, в частині заборгованості за кредитним договором № 102196949 від 22.07.2023 за тілом кредиту в сумі 7 000 грн. та відсотками в сумі 20 370 грн. При цьому не погодилась зі стягненням заборгованості за комісією в сумі 931 грн., оскільки вважає, що комісія, встановлена у п. 7 зазначеного кредитного договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику, що суперечить положенням ЗУ «Про захист прав споживачів» та не підлягає стягненню відповідача. Також вважає, що оскільки згідно п. 6 кредитного договору № 78186729 від 05.07.2023 передбачено, що продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права, при цьому докази укладення додаткових угод позивачем не надані, тому, враховуючи строк позики - -30 днів, розмір відсотків складає 10 500 грн. (14 000 грн. (сума позики) Х 2, 5% (денна процентна ставка) Х 30 днів). Також зазначила, що сторона відповідача не визнає факт, що позивач правомірно набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 78186729 від 05.07.2023, оскільки підписання договору факторингу між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відбулось ще до моменту укладення кредитного договору з відповідачем, що унеможливлює встановлення правомірності переходу прав вимоги за цим кредитним договором до позивача, так як грошова вимога, право якої відступається за зазначеним договором факторингу, є недійсною. Також просила стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 9 500 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги позовної заяви підтримав повністю. Представник відповідача [PERSON] адвокат Цокало Т.М. в судове засідання також не з`явилась, надіслала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, в якому просила вирішити справу з врахуванням відзиву на позовну заяву та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 102196949. Зазначений договір був укладений та підписаний сторонами в електронній формі, зокрема, відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором W95583 22.07.2023 о 17:20 (а.с. 6-13). Сторонами у п. 1.2. Договору було погоджено суму кредиту (загальний розмір), яка складає 7 000, 00 грн.; у. п.п. 1.3. та 1.4. було погоджено строк кредиту - 105 днів та кінцевий термін його повернення 04.11.2023р. (включно). Детальні терміни повернення кредиту були визначені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього Договору (далі - Графік платежів). Також п. 1.5.2 Договору були передбачені проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду (15 днів з дати видачі кредиту) за ставкою 1,4% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, та п. 1.5.3. Договору були передбачені проценти за користування кредитом протягом поточного періоду (90 днів з дати закінчення пільгового періоду) за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду Крім того, п. 1.5.1 Договору передбачена комісія за надання кредиту в розмірі 931 грн., яка нараховується за ставкою 13,3 % від суми кредиту одноразово момент видачі кредиту. Згідно п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково з використанням карти № [NUMBER] . ТОВ «МІЛОАН» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується випискою з карткового рахунку відповідача [PERSON] (а.с. 130). При цьому відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого відповідно до розрахунку ТОВ «МІЛОАН» його заборгованість за кредитним договором станом на 28.11.2023 становить 28 301 грн. та складається з: 7 000, 00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 20 370, 00 грн. - заборгованості по відсоткам, 931 грн. заборгованість за комісією (а.с. 15, 26). Також встановлено, що 28 листопада 2023 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 28112023, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором № 102196949, укладеним з відповідачем (а.с. 18-25). Крім того, судом встановлено що 05 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 78186729. Зазначений договір був укладений та підписаний сторонами в електронній формі, зокрема, відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором m66u8iBk3U (а.с. 33-36). За вимогами вказаного договору (п. 2.1.) кредитодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язався надати позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 14 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит у встановлений договором строк 30 днів з моменту укладення договору (п. 2.2.), та проценти за користування кредитом 2,5 % в день від суми кредиту (п. 2.3) та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, що визначені договором. Також вказаним договором передбачено проценти за понадстрокове користування кредитом у розмірі 2,7 % в день та пеню у розмірі 2,7 % в день за понадстрокове користування позикою (п. 2.4). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку, яка зазначена нею у вказаному договорі. Факт переказу коштів за договором позики № 78186729 від 05.07.2023 на рахунок відповідача [PERSON] підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача (а.с. 149 зворот). При цьому відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у визначені ним строки щодо повернення суми позики та сплати процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього станом на 21.12.2023 року виникла заборгованість в сумі 56 000 гривень 00 копійок, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 14 000,00 гривень, суми заборгованості за відсотками 42 000 гривень 00 копійок (а.с. 21-22). Також встановлено, що 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, до якого укладались додаткові угоди, в тому числі додаткова угода № 14 від 21.12.2023 року, відповідно до якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 78186729 від 05.07.2023 року (а.с. 37-46). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи, що у встановлені договором про споживчий кредит № 102196949 від 22.07.2023 та договором позики № 78186729 від 05.07.2023 року строки та всупереч їх умовам відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, процентів за користування ними не виконав, а позивач набув права вимоги до відповідача щодо сплати заборгованості за вказаними договорами, тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит № 102196949 від 22.07.2023, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 7 000, 00 гривень, суми заборгованості за відсотками 20 370 гривень 00 копійок, комісії за надання позики 931 грн., а всього 28 301 грн., а також заборгованості договором позики № 78186729 від 05.07.2023 року, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 14 000,00 гривень, суми заборгованості за відсотками межах строку кредитування 10 500 гривень 00 копійок (14 000 гривень х 2,5% х 30 днів), а всього 24 500 грн., є обґрунтованою, підтвердженою доказами, а отже такою, що підлягає задоволенню. При цьому, на думку суду, вимога позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом за договором позики № 78186729 від 05.07.2023 року в розмірі 31 500 грн. є безпідставною через наступне. Так, згідно вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому за змістом закону припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними, про що зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом за договором позики № 78186729 від 05.07.2023 року в розмірі 31 500 гривень, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Також суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо незаконності нарахування комісії за надання кредиту по договору про споживчий кредит № 102196949 від 22.07.2023, оскільки комісія, пов`язана з наданням кредиту, передбачена ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» та належить до загальних витрат за споживчим кредитом. Крім того, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача щодо неправомірності переходу прав вимоги за договором позики № 78186729 від 05.07.2023 року до позивача через підписання договору факторингу між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ще до моменту укладення кредитного договору з відповідачем, оскільки з наданих позивачем доказів вбачається, що до укладеного між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договору факторингу № 14/06/21 неодноразово укладались додаткові угоди, які є невід`ємною частиною вказаного договору, в тому числі додаткова угода № 14 від 21.12.2023 року, на підставі якої до позивача і перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 78186729 від 05.07.2023 року. Отже, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором про споживчий кредит № 102196949 від 22.07.2023 в загальному розмірі 28 301 грн., заборгованості за договором позики № 78186729 від 05.07.2023 року в загальному розмірі 24 500 грн., тобто часткового задоволення позовних вимог останнього. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 896, 55 грн., виходячи з розрахунку: 52 801 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3 028 грн. (сума сплаченого судового збору) / 84 301 грн. (розмір заявлених позовних вимог). Щодо питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем [PERSON] , а саме стягнення з позивача на її користь витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, окрім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, представником відповідача Вовченка В.С. на підтвердження судових витрат, понесених останнім на оплату наданої йому правничої допомоги, надано наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги від 15.04.2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцію № 1246-1 від 05.12.2025, детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 102-108). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі № 826/15063/18. Згідно висновку, зазначеному у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 02.12.2020, справа № 317/1209/19, витрати на правничу допомогу стягуються у відсотковому співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд вважає, що відповідачем [PERSON] було документально доведено, що ним понесено витрати на правничу допомогу адвоката у даній справі на загальну суму 9 500 грн. Однак, враховуючи пропорційність витрат на професійну правничу допомогу до розміру задоволених судом вимог позивача, суд дійшов висновку про необхідність часткового стягнення на користь відповідача [PERSON] понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката, стягнувши їх у сумі 3 550, 15 грн. з позивача, виходячи, що позовні вимоги були задоволені на 62, 63 %. (9 500 грн. : 37, 37 %). Згідно п. 10 ч. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи, що на позивача ТОВ «ФК ««Європейська агенція з повернення боргів» судом покладено більшу суму судових витрат, на підставі наведеної вище статті суд вважає за необхідне зобов`язати позивача сплатити різницю в пропорційно стягнутих судових витратах у розмірі 1 653, 6 грн. (3 550, 15 грн. 1 896, 55 грн.) відповідачу. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 550, 610, 611, 625, 1054, 1077 ЦК України та

Outcome: partial