Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представниця позивача ТОВ "Фінпром Маркет" звернулася до суду із позовом, до відповідачки [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача: заборгованість за кредитним договором №8865279, у розмірі 23 279,86 грн.; 2 422,40 грн - сплаченого судового збору та 4 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 28.02.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", право вимоги від якого 16.10.2025 на підставі договору факторингу №16/10/25 перейшло до позивача ТОВ "Фінпром Маркет", та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №8865279, який підписано нею електронним підписом, на таких умовах: сума кредиту - 6 200 грн., строк кредитування - 360 днів (з 28.02.2025 до 22.02.2026), денна процентна ставка - 0,998%; кредитні кошти надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахунку на банківську картку відповідачки. Оскільки відповідачка [PERSON] належним чином свої кредитні зобов`язання не виконала, у неї утворилась заборгованість, у розмірі 23 279,86 грн., яка складається з: 6 167,80 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 332,06 грн - заборгованість за відсотками; 11 780 грн - заборгованість за пенею/неустойкою. У судове засідання представниця позивача ТОВ "Фінпром Маркет" не з`явилась, хоча про місце, дату і час проведення такого була повідомленою у встановленому законом порядку. Безпосередньо у позовній заяві та окремій заяві (а.с. 85) просила розгляд справи проводити без її участі, зазначивши про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення таких повідомлялась у встановленому законом порядку. ІІ. Процесуальні дії у справі: 05 листопада 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 21.01.2026 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Беручи до уваги предмет спору, його значення для сторін, враховуючи, що відповідачка повідомлялась у встановленому законом порядку про місце, дату і час судового засідання, однак в таке повторно не з`явилась, представниця позивача щодо ухвалення заочного рішення не заперечила, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що 28.02.2025 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачкою [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №8865279 (а.с. 15-22), який підписаний відповідачкою електронним підписом, на таких умовах: сума кредиту - 6 200 грн (п. 2.2.1.); строк кредитування - 360 днів (п. 2.2.2.); денна процентна ставка - 0,998% (п. 2.3.1.). Згідно із випискою по банківському рахунку відповідачки (а.с. 81-82), їй 28.02.2025 було перераховано 6 200 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за даним кредитним договором, розмір такої становить 23 279,86 грн., яка складається із: 6 167,80 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 332,06 грн - заборгованість за відсотками; 11 780 грн - заборгованість за пенею. Згідно із договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 (а.с. 28-31), право вимоги за цим кредитним договором (а.с. 33-34) перейшло від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача ТОВ «Фінпром Маркет». Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою [PERSON] взятих на себе зобов`язань перед позивачем ТОВ "Фінпром Маркет" за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. ІV. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи, в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц. Так, суд встановив, що 28.02.2025 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", право вимоги від якого перейшло до позивача ТОВ "Фінпром Маркет" та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №8865279. Первісним кредитором належним чином виконано свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці [PERSON] кредитні кошти в розмірі 6 200 грн. Перерахування коштів за кредитним договором було здійснено безготівково, шляхом переказу на платіжну картку відповідачки [PERSON] . Натомість, відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 23 279,86 грн. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] , будучи ознайомленою з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, хоча взяла на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд доходить висновку, що з останньої на користь позивача слід стягнути 11 499,86 грн заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками. При цьому, що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача пені в розмірі 11 780 грн., суд вважає за необхідне зазначити таке. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи те, що кредитні правовідносини у даній справі тривали починаючи з 28.02.2025, відповідно, нарахування пені відбулось за період після 24.02.2022, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідачка [PERSON] звільняється від сплати нарахованої пені у розмірі 11 780 грн. Таким чином, суд враховуючи положення п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки нарахованої пені у розмірі 11 780 грн не підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 6), а тому, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (позов задоволено на 49,3%), то з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ "Фінпром Маркет" слід стягнути 1 194,24 грн (2 422,40 грн х 49,3% : 100%) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 4 500 грн надано: договір №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 (а.с. 36-38), відповідно до якого адвокатка Ткаченко Ю.О. надає позивачу ТОВ "Фінпром Маркет" правничу допомогу; витяг з акта №5ФП (а.с. 40), в якому визначено перелік наданих послуг та їх вартість на загальну суму 4 500 грн. Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище і враховуючи те, що відповідачка не подала клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені нею також і обставини, за яких, як на її думку, заява не підлягала б задоволенню, розмір таких витрат слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Водночас, з огляду на те, що позов задоволено частково, а саме на 49,3%, із врахуванням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2 218,50 грн (4 500 грн х 49,3% : 100%). На підставі викладеного, ст. 509, 526, 536, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial