Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач АТ «Акцент-Банк», звернулося до суду із позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості, у якій просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача: - заборгованість за договором №Б/Н від 23.08.2022 року у розмірі 49 249 грн 96 коп. станом на 04 грудня 2025 року, яка складається з наступного: - 40 772 грн 01 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); - 8 477 грн 95 коп. - загальний залишок заборгованості за процентами; - судові витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у розмірі 2 422 грн 40 коп. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 серпня 2025 року відповідачка [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-БАНКУ (надалі - Умови та Правила) з метою укладання отримання банківських послуг та відкриття банківського(поточного) рахунку . На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-БАНКУ, відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідачка своєчасно не погасила заборгованість за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. В зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором відповідачка станом на 04 грудня 2025 року має заборгованість у загальній сумі 49 249 грн 96 коп., яка складається з наступного: 40 772 грн 01 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 8 477 грн 95 коп. - загальний залишок заборгованості за процентами. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 16.12.2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до матеріалів справи долучив письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення до суду від неї не надходило. Про розгляд справи неодноразово повідомлялася судовою повісткою, до суду повернулися рекомендовані повідомлення із відміткою про отримання судових повісток. Враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку звернулася до АТ "Акцент-Банк" та 23.08.2022 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, у якій зазначено, що відповідачка згодна з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування складає договір банківського обслуговування. Ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладання та згоден з його умовами, примірник вказаного договору згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Одночасно відповідачка зобов`язалася виконувати вимоги вказаних Умов. На підставі вказаної Анкети-заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Положеннями заяви визначено, що Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення вартості кредиту, становить кредитний договір. Отримала їх примірники, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Заява містить відмітку про підпис [PERSON] 23 серпня 2022 року за допомогою електронного підпису. З виданої АТ "Акцент-Банк" довідкою за картами вбачається, що відповідачці відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: - № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2028 року. Одночасно відповідно до виданої АТ "Акцент-Банк" довідки за лімітами вбачається, що за кредитним договором б/н від 23.08.2022 відповідачці за період з 23.08.2022 по 04.12.2025 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 20 000,00 грн, який в подальшому збільшився, зокрема, станом на 20.03.2025 року кредитний ліміт становив - 40800,00 грн. Так, за правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання за цим договором у повному обсязі не виконувала, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість станом на 04 грудня 2025 року має заборгованість у загальній сумі 40 772 грн 01 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 8 477 грн 95 коп. - загальний залишок заборгованості за процентами. Випискою по рахунку наданою позивачем, підтверджується факт користування відповідачкою [PERSON] кредитними коштами які знаходились на карткових рахунках виданих відповідачці зокрема, у торгово-роздрібних мережах, для задоволення власних споживчих потреб позичальника, як і здійснення обов`язкових платежів, поповнення картки тощо. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час розгляду справи), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися у сукупності з іншими доказами. Згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2ст. 639 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлюється законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. (ст. 536 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved