Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача 65 115,12 гривень заборгованості за кредитним договором № 1335-9664 від 22 січня 2024 року з підстав, передбачених ст.ст.514, 516, 525, 598, 1050 ЦК України. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 січня 2024 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою Веб-сайту (navse.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1335-9664. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 14 500,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; - комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; знижена % ставка - 1,20 % в день; стандартна % ставка - 1,50 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачці кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Відповідачка порушила вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 13.10.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 73 191,62 гривень, яку складають: прострочена заборгованість за кредитом - 14 500,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 58 551,00 гривень, - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 140,62 гривень. Разом з тим, враховуючи застосовану до відповідачки програму лояльності, Кредитодавець просить суд стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 14 500,00 гривень, прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 50 615,12 гривень, що разом становить 65 115,12 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 28 листопада 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 06 січня 2026 року через «Електронний суд» від представника відповідача- адвоката Климович Т.Д. надійшов відзив на позовну заяву, яка позовні вимоги вважає частково необгрунтованими з огляду на таке. Згідно розрахунку заборгованості проценти за користування кредитними коштами позивачем нараховані в межах строку дії договору, однак їх розмір суперечить вимогам закону. Так, статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Також з розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник здійснив оплату кредиту: 02.02.2024 р. - 500 грн., 15.02.2024 р. - 3970,38 грн., 18.02.2025 р. - 2914,15 грн. Всього 7384,88 грн. Зазначені кошти зараховані в рахунок погашення комісії за видачу кредиту. В розрізі положень ч.1, 2 ст.228 ЦК України умова п.4.7. кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за видачу кредиту є нікчемною. Тому, нарахування комісії в сумі 2175 грн. за видачу кредиту є безпідстаним. Оскільки, відповідачем було спалачено за користування кредитом 7384,88 грн., то цю суму слід зарахувати в рахунок погашення нарахованих відсотків. Отже, заборгованість відповідача по несплачених відсотках та тілу кредиту за кредитним договором за період з 22.01.2024 - 16.11.2024 року становить 36116 грн. ((14500 грн. *1%* 300) - 7384,88 грн). Крім того, щодо розміру заборгованості за процентами за користування кредитними коштами представник відповідача звернула увагу суду на таке. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 , частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, тому просила суд зменшити загальний розмір процентів, як відповідальності відповідача за прострочення грошового зобов`язання до 7250 грн. (50% від тіла кредиту). Судові витрати, які має намір понести відповідачка, складаються із судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги згідно договору № 233/25 від 22.12.2025р. орієнтовно в сумі 10000 грн. Остаточний розрахунок та підтверджуючі документи будуть подані до суду в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. 12 січня 2026 року представником позивача подано додаткові пояснення у справі про те, що проценти та комісія, визначені у договорі, жодним чином не суперечать вимогам законодавства, відповідач була ознайомлена з усіма умовами договору та погодилася з ними. Вказав, що денна процентна ставка повинна розраховується саме на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених на дату укладання такого договору, тобто лише з 21.08.2024 р. максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. Станом на 22.01.2024 р. (день укладення Кредитного договору №1335-9664 р.) законодавчо встановлено максимальний розмір денної процентної ставка 2,50%. Пунктом 4.12. Договору передбачено, що Денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає: 1,388001 процентів. Отже, денна процентна ставка відповідає вимогам чинного законодавства та не перевищує встановлених законодавчих обмежень на момент укладення договору. Комісія за видачу кредиту є одноразовою, та не застосовувалась як санкція до Відповідача за невиконання зобов`язань, Закон про споживче кредитування безумовно та однозначно передбачає право Позивача (як Кредитодавця) на встановлення комісії за надання кредиту за Кредитним договором. Просив у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь [PERSON] - відмовити у повному обсязі, адже вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 10000,00 грн. є неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, враховуючи предмет спору, та повністю задовольнити позовні вимоги, а судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, покласти на Відповідача. В судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду, учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК України, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони уклали Договір про відкриття кредитної лінії № 1335-9664 продукту «НА ВСЕ» про наступне: 2.2. Кредитодавець відкрив Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання Позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит не пізніше останнього дня Строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку, передбаченому цим Договором. 3.1. Цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». 4.1. Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір Кредиту: 14500.00 гривень. Дата надання/видачі Кредиту: 22.01.2024. 4.2. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок Кредиту: Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. 4.3. Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом та комісії за видачу Кредиту. Тип процентної ставки за користуванням Кредитом - фіксована. 4.4. Базовий період складає 14 календарних днів. 4.6. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 1.50% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Зниженою ставкою). 4.7. Комісія за видачу кредиту становить 15.00 % від суми виданого Кредиту. 4.9. Строк кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 16.11.2024 року. 4.10. Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 27138.16 процентів. 4.11. Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору (за весь Строк кредитування) складає: 74 878,12 грн. та включає в себе: суму Кредиту, комісію за видачу Кредиту та проценти за користування Кредитом. 4.12. Денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає: 1,388001 процентів. 4.13. Загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення цього Договору складають: 60 378,12 грн. та включають у себе проценти за користування Кредитом та комісію за видачу Кредиту. ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі та перерахувало [PERSON] суму кредиту на рахунок № [NUMBER] 22.01.2024 року, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay та не оспорюється самим відповідачем, натомість відповідачка свої обов`язки за договором не виконувала, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі - 73 191,62 гривень, яку складають прострочена заборгованість за кредитом - 14 500,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 58 551,00 гривень, - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 140,62 гривень. Враховуючи те, що Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 8 076,50 гривень, Кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину , а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 14 500,00 гривень, прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 50 615,12 гривень, що разом становить 65 115,12 гривень. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1056-2 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Статтею 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Щодо заперечень представника відповідача щодо розміру заборгованості по відсотках, нарахованих за користування кредитом, а саме заперечення розміру денної відсоткової ставки, яка не може бути більшою ніж 1%, суд дійшов до такого. 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч.5 ст.8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Відповідно до Роз`яснення Національного банку України у листі від 19.02.2024 року вих. №. 14 0004/12907 за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 1335-9664 укладено 22.01.2024 року, знижена процентна ставка за його умовами становить 1,2%, а базова - 1,5%, в період, коли максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, тому денна процента ставка розрахована на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору та є незмінною протягом усього строку дії вказаного договору. Таким чином, доводи відповідача щодо неврахування позивачем максимального розміру денної відсоткової ставки, встановленого ЗУ «Про споживче кредитування», не знайшли свого підтвердження, заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентах є обґрунтованими і доведеними, тому підлягають повному задоволенню. Щодо заперечень представника відповідача в частині неправомірності стягнення комісії за кредитним договором судом встановлено наступне. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Правові позиції, на які посилається представник відповідача у відзиві, висловлені в постанові Верховного Суду від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, у постанові ВС від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17, у постанові від 19.12.2018 року у справі №359/3435/15-ц. зроблені з огляду на редакцію статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», чинну на момент укладення спірних кредитних договорів. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Висновок, якого дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21), на що також посилається представник відповідача у відзиві, зроблений про те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З вищенаведеного вбачається, що умова кредитного договору про стягнення з боржника комісії за користування кредитом є правомірною, така комісія може включати в себе, зокрема, плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Комісія за надання кредиту була відображена в самому тексті Кредитного договору, який був підписаний Відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за Кредитним договором, також стягнення комісії передбачено у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту. Таким чином, умова про сплату позичальником комісії за видачу кредиту, передбачена п.4.7. кредитного договору № 1335-9664 від 22 січня 2024 року, є правомірною, відповідає ЗУ «Про споживче кредитування» та узгоджується з правовим висновками, викладеними у Постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 та в Постанові від 24 травня 2024 року в справі № 461/2735/23. На підставі досліджених у справі доказів встановлено, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору. Кредитний договір між сторонами укладений у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та у ньому визначені усі необхідні умови, які вимагаються до даного виду договорів, зокрема, щодо суми кредиту, терміну кредитування та сплати процентів за його користування. Передача кредитних коштів позивачем відповідачу відбулася, тому останній за умовами Договору зобов`язаний їх повернути, а також здійснити інші визначені умовами Договору обов`язкові платежі. Відповідач не спростував факт його ознайомлення з умовами кредитування, наведеними у Договорі та доданих до нього додатках. Підписавши у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором Договір позичальник, відповідно до ст.ст.3, 627 ЦК України, добровільно погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. [PERSON] кредитними коштами користувалася та здійснювала платежі на погашення заборгованості у загальній сумі 7 384,88 грн., згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості, який відповідає умовам кредитування, вказане підтверджується і самим відповідачем. При розгляді справи суд, відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України, керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідачка взятого на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, тим самим порушила його умови, у зв`язку із чим у неї перед позивачем утворилась заборгованість. Відповідач не надала суду належних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо укладення кредитного догову або ж розміру заборгованості. Враховуючи принцип диспозитивності, відповідно до якого суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає кредитна заборгованість в сумі 65 115,12 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 14 500,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 50 615,12 гривень. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними, тому підлягають повному задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2422,40 гривень підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved