Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Зокрема позивачка просить суд: - припинити право власності [PERSON] на частину житлового будинку, з надвірними спорудами, загальною площею 53,3 кв.м., що розташований по [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на частину житлового будинку, з надвірними спорудами, загальною площею 53,3 кв.м., що розташований по [ADDRESS] ; - припинити право власності [PERSON] на частину земельної ділянки кадастровий номер 6122410100:02:003:0817 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0847 га, що розташована по [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки кадастровий номер 6122410100:02:003:0817 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0847 га, що розташована по [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06 травня 2006 року вона зареєструвала шлюбі з відповідачем. Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 24 липня 2024 року шлюб між ними розірвано. За час перебування в шлюбі ними на підставі договору купівлі-продажу від 07 лютого 2018 року були придбані житловий будинок, з надвірними спорудами, загальною площею 53,3 кв.м. та земельна ділянка кадастровий номер 6122410100:02:003:0817 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0847, що розташовані по [ADDRESS] . Дане майно є спільним майном подружжя, а тому позивачка просить виділити їй в натурі половину придбаного за час шлюбу майна, в зв`язку з чим звернулась до суду із даним позовом. У відзиві на позов відповідач позов визнає частково. В заперечення позовних вимог зазначає, що 29 серпня 2016 року його батько [PERSON] продав житловий будинок в с.Максимівка Збаразького району Тернопільської області за 37443,23 грн.. Кошти від продажу будинку батько передав відповідачу для купівлі спірного будинку в м.Збараж, однак їх було недостатньо, оскільки спірний житловий будинок придбаний за 48643,95 грн.. Таким чином відповідач особисто вклав в житловий будинок 37443,23 грн., що становить 76,97 % вартості придбаного будинку по [ADDRESS] , а тому в разі визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя, то вона складе не по 50 %, а 23,03%, які слід розділити ніж ним та позивачкою по 11,52 %, тобто частка відповідачки у спільному майні становить лише 11,52%. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених в ньому . В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково та просив суд визнати за позивачкою 11,52 % частин спірного житлового будинку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на даний час придбаний будинок знесений та на його місці побудований гараж з добудовою, однак будь-яких належних доказів на підтвердження зазначених ним обставин суду не надав. Судом встановлено наступне. Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 24 липня 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Згідно даного рішення суду шлюбі між сторонами по справі було зареєстровано 06 травня 2006 року. Відповідно до договору купівлі-продажу від 07 лютого 2018 року [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , загальною площею, 43,4 кв.м. за 25401 грн. (а.с.12). Відповідно до договору купівлі-продажу від 07 лютого 2018 року [PERSON] придбав земельну ділянку кадастровий номер 6122410100:02:003:0817 для будівництва та обслуговування ялового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] , загальною площею, 43,4 кв.м. за 25242,95 грн. (а.с.13). Згідно витягів з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вказаний будинок та земельна ділянка зареєстровані за [PERSON] (а.с14-15). Відповідно до договору купівлі-продажу від 29 серпня 2016 року [PERSON] продав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] за 37443,29 грн. (а.с.35). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.ст. 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Та обставина, що відповідачу кошти на придбання будинку та земельної ділянки дав батько жодними належними доказами не підтверджується. Також відповідачем не доведено, що вказаний будинок на даний час зруйновано. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що даний позов слід задовольнити, враховуючи те, що придбані житловий будинок та земельна ділянка є спільною власністю подружжя, оскільки придбані під час шлюбу. На підставі наведеного та

Outcome: approved