Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 142281 від 04 серпня 2020 року у розмірі 10 580 грн, у тому числі: сума кредиту 4000 грн, проценти 6580 грн. За змістом поданого відзиву відповідач позовні вимоги визнає частково у розмірі 6400 грн, у тому числі: сума кредиту 4000 грн, проценти 2400 грн. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як визначено статтями 11-12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. З доданих до позовної заяви документів видно, що 04 серпня 2020 року [PERSON] уклала з ТОВ «Займер» договір про надання фінансового кредиту № 142281. Договір підписаний відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису). За умовами договору ТОВ «Займер» надало відповідачу кредит у розмірі 4000 грн строком на 30 днів з фіксованою процентною ставкою два відсотки на добу. Кредит надається у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником. Датою укладення договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника. Згідно з презумпцією правомірності правочину, що визначена статтею 204 ЦК України, зазначений кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним. Відповідно до положень статей 1046, 1054 Цивільного кодексу України, кредитний договір є укладеним з моменту передання позичальнику грошових коштів у розмірі, встановленому договором. Факт отримання кредитних коштів за договором № 142281 від 04 серпня 2020 року відповідач не заперечує. Відповідно до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року ТОВ «Займер» відступило, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 142281 від 04 серпня 2020 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників та платіжними інструкціями про здійснення оплати за відступлення права вимоги. Як визначено статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем надана виписка з особового рахунку за кредитним договором № 142281 від 04 серпня 2020 року, згідно якої заборгованість позичальника [PERSON] станом на 16 квітня 2025 року складає 10 580 грн, у тому числі: сума кредиту 4000 грн, проценти 6580 грн. Проте зі змісту кредитного договору видно, що кредит надається строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 2 відсотка в день від суми кредиту. Отже за умовами договору проценти за весь строк користування кредитом мають бути нараховані у розмірі 4000 : 100 х 2 х 30 = 2400 грн. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, на підставі частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже у даному випадку нарахування процентів поза межами визначеного договором строку кредитування (30 днів) є неправомірним. Тому суд приходить до висновку, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором у загальному розмірі 6400 грн, у тому числі: сума кредиту 4000 грн, проценти 2400 грн. Відомостей про погашення існуючої заборгованості немає. Тому позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ підлягають частковому задоволенню у розмірі 6400 грн. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за поданні позовної заяви майнового характеру юридичною особою з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 за подання заяви в електронній формі (2422 грн 40 коп), що підтверджується платіжною інструкцією від 05 червня 2025 року. (а.с.1) Майнові вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, тому сплачена позивачем мінімальна сума судового збору є пропорційною розміру задоволених позовних вимог і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Позивачем зазначені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Як зазначено в акті про отримання правової допомоги від 22 серпня 2025 року, підписаному адвокатом Пархомчуком С.В. та директором ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» адвокатом надані позивачу наступні послуги: 1.Зустріч та консультація щодо врегулювання кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором - одна година 2000 грн, 2.Складання та подання до суду позовної заяви 2,5 години 5000 грн, 3.Інші клопотання, заяви до суду складення процесуальних документів, моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень 1,5 години 3000 грн, 4.Канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправлення поштової кореспонденції 500 грн. (а.с.21) З перелічених послуг безпосередньо пов`язане зі справою лише складання позовної заяви (5000 грн), оскільки ця послуга надана на стадії звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права. Інші послуги зустріч та консультація надавалися з метою визначення способу врегулювання спору і прямо не стосуються судового провадження. Інших заяв по суті справи (відповідь на відзив), до суду не подано, моніторинг ЄДРСР не є правничою допомогою у розумінні статті 137 ЦПК України. Канцелярські витрати на суму 500 грн не підтверджуються належними доказами. Отже витрати позивача на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, складають 5000 грн. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг, підписаного відповідачем [PERSON] та адвокатом Наумовою Юлією Вадимівною 05 вересня 2025 року відповідач сплатила адвокату за надання правничої допомоги 4500 грн, що включає ознайомлення з матеріалами справи, складання та подання відзиву. Зазначені витрати, понесені відповідачем, безпосередньо пов`язані зі справою, оскільки понесені на стадії судового провадження. (а.с.33) Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Заявлені позовні вимоги у розмірі 10580 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 6400 грн, отже задоволенню підлягає 60 відсотків заявлених вимог. Відповідно розмір судових витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 5000 : 100 х 60 = 3000 грн. У задоволенні 40 відсотків позовних вимог відмовлено, отже пропорційно розмір судових витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача 4500 : 100 х 40 = 1800 грн. Згідно з частиною 10 статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця у сумі судових витрат на правничу допомогу 3000 1800 грн = 1200 грн.

Outcome: partial