Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У листопаді 2025 року АТ «Акцент- Банк» (далі по тексту -АТ «А-Банк») в особі представника Шкапенка О.В. звернулось до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.02.2022 року в розмірі 12790,84 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.02.2022 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А- Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ «А-Банк» відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. [PERSON] своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://а-bаnk.соm.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір. АТ «А- Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених договором. У порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 02.11.2025 року має заборгованість у розмірі 12790,24 грн., яка складається з наступного: 8660,44 грн. - заборгованість за кредитом; 4130,44 грн. - заборгованість по відсоткам, яку не погашає, що порушує законні права АТ «А-банк». Також в позовній заяві містяться клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні, за відсутності представника АТ «А-Банк» та у разі неявки відповідача позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 01.12.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду докази сплати заборгованості, просив закрити провадження, та клопотання розглянути без його участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. [PERSON] своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ «А-Банк» разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://а-bаnk.соm.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір. АТ «А- Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених договором. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених договором. Згідно довідки за лімітами [PERSON] за період з 18.02.2022 року по 02.11.2025 року був встановлений кредитний ліміт в розмірі 9000,00 грн., який подалі змінювався як в сторону збільшення так і в сторону зменшення, останній раз зміна розміру ліміту здійснена 29.10.2025 року до 8700 грн. Згідно наданої довідки за картами [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2028 року. Факт отримання кредитних коштів та користування ними тривалий час, а також розмір виниклої заборгованості за кредитом підтверджується наданою банком випискою по картці [PERSON] від 18.02.2022 року. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач згідно наданого позивачем розрахунку станом на 02.11.2025 року має заборгованість у розмірі 12790,24 грн., яка складається з наступного: 8660,44 грн. - заборгованість за кредитом; 4130,44 грн. - заборгованість по відсоткам. На підтвердження погашення боргу за кредитним договором № б/н від 18.02.2022 року у розмірі 12790,24 грн, відповідачем надана виписка по картці [NUMBER] , з якої вбачається, що заборгованість станом на 13.01.2026 становить 0,00 грн. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідач в заяві до суду про закриття провадження за п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України вказує, що договірні зобов`язання перед позивачем виконав повністю та наголошує про відсутність предмету спору, що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. За змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Позовна заява була сформована та подана на електронну пошту суду 27 листопада 2025 року. Таким чином, як вбачається із деталізованої виписки, станом на момент пред`явлення позову заборгованість в повному обсязі відповідачем сплаченою не була, а отже предмет позову був наявним. Як зазначено в постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Між тим у суму кредитної заборгованості в розмірі 12790,84 грн., що позивач просить стягнути з відповідача, і які під час розгляду справи сплачені відповідачем [PERSON] , понесені відповідачем судові витрати не включені. Відповідно до доданого до позовної заяви платіжного доручення № 6005315525826 від 02 листопада 2025 р. при поданні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. Отже в результаті порушення відповідачем умов Договору, а саме невиконання ним своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в кредит коштів та сплаті інших обумовлених Договором платежів виникла необхідність у зверненні до суду з метою примусового стягнення вказаної заборгованості, у зв`язку з чим Банк поніс витрати, а саме витрати на сплату судового збору. Між тим на час ухвалення зазначеного рішення суду питання щодо сплати судового збору, понесеного позивачем, сторонами не врегульовано. Тому закрити провадження по справі відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, у суду не має правових підстав, і клопотання відповідача [PERSON] не може бути задоволено. Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази щодо виконання договірних зобов`язань відповідачем повністю, суд вважає, що понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: partial