Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

В листопаді 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] .. Позивач постійно проживала разом із померлим останні роки його життя по [ADDRESS] без реєстрації, померлий часто хворів та потребував постійного догляду. Крім того, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Спадщину за законом позивач прийняла своєчасно. Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просила суд встановити юридичний факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування. Представник позивача направив на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача Ванчиковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був рідним батьком [PERSON] та вона останні роки його життя проживала без реєстрації по [ADDRESS] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження батька позивача [PERSON] , довідкою Щерьинецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 1049 від 15 вересня 2008 року та іншими матеріалами справи. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220, 1222, 1270 ЦК України за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається з роз`яснень викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Задоволення вимоги про встановлення юридичного факту має юридичне значення для позивача. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених ним та підтверджених документами. Судом встановлено, що відповідно до довідки Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської № 2981 від 29 жовтня 2024 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому була зареєстрована та проживала одна особа, а саме голова домогосподарства [PERSON] .. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1987 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Щербинецькій сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння побудоване відповідно до діючого на час його будівництва законодавства, належним чином було зареєстроване органом місцевого самоврядування і належало зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на вказане домоволодіння в цілому. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла як спадкоємець по закону 1 черги його донька позивач, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, у зв`язку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла своєчасно, інших спадкоємців не має, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 1218, 1223, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, суд

Outcome: approved