Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Комунального підприємства «Харківводоканал» в особі представника Панасенко І. О. з вимогою стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість у сумі 47 235,72 гривень, яка складається з: 31 394,89 гривень за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 березня 2019 року по 31 березня 2025 року; 15 840,83 гривень за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2020 року по 31 березня 2025 року, судовий збір у сумі 2 422,40 гривень та витрати пов`язані із розглядом справи. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським рахунком № [NUMBER] . В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, відповідачі неналежним чином не виконували зобов`язання з оплати наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 47 235,72 гривень, яка складається з: 31 394,89 гривень за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 березня 2019 року по 31 березня 2025 року; 15 840,83 гривень за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2020 року по 31 березня 2025 року. Ураховуючи викладене вище, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства "Харківводоканал" заборгованість у сумі 47 235,72 гривень, яка складається з: 31 394,89 гривень за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 березня 2019 року по 31 березня 2025 року; 15 840,83 гривень за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2020 року по 31 березня 2025 року, судовий збір у сумі 2 422,40 гривень та витрати пов`язані із розглядом справи. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні. У судові засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі та зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі. Відповідачі у судові засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв/клопотань на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив. За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідачів у судові засідання та не повідомлення ними про причини такої неявки, не подання відзивів на позовну заяву та ураховуючи наявність згоди позивача на ухвалення заочного рішення по справі, постановив розглядати справу у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Харківводоканал» за адресою: [ADDRESS] , відкрило особовий рахунок № [NUMBER] , що свідчить про надання позивачем відповідачам послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно із розрахунком суми заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому за адресою: [ADDRESS] , внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, за відповідачами утворилась заборгованість у загальному розмірі 47 235,72 гривень, яка складається з: заборгованості за послуги централізованого водопостачання за період з 01 березня 2019 року по 31 березня 2025 року у сумі 31 394,89 гривень та заборгованості за послуги централізованого водовідведення за період з 01 травня 2020т року по 31 березня 2025 року у сумі 15 840,83 гривень. Отже, як убачається з наведених вище обставин справи спірні правовідносини виникли між надавачем житлово - комунальних послуг - Комунальним підприємством «Харківводоканал» та споживачами житлово-комунальних послуг - фізичними особами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються учасниками цивільної справи. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Як зазначено у частині третій статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Згідно із статтею 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 № 690, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Згідно із пунктами 36, 39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 № 690, рахунок на оплату спожитих послуг надається споживачу щомісяця на безоплатній основі відповідно до статті 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". Рахунки на оплату спожитих послуг формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та надаються споживачу (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг. Відповідно до статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно із пунктом 5 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 № 690, послуги надаються споживачу згідно з умовами типового договору про надання послуг, що укладається з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", та вимогами цих Правил. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як зазначено у статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі. Відповідна правова позиція, викладена Верховним Судом у постановах від 02.03.2018 у справі № 915/89/16, від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц, провадження № 14-280цс18, які в силу частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України ураховуються судом. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Харківводоканал» відкрило відповідачам особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджує факт надання позивачем відповідачам послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до розрахунку у відповідачів утворилась заборгованість у розмірі 47 235,72 гривень, яка складається з: 31 394,89 гривень за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 березня 2019 року по 31 березня 2025 року; 15 840,83 гривень за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2020 року по 31 березня 2025 року. Матеріалами справи підтверджується, що відповідачі протягом зазначених вище періодів нарахування заборгованості були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Докази на підтвердження того, що відповідачі відмовилися від послуг, які надавало їм Комунальне підприємство «Харківводоканал», відсутні, відповідно, у них виник обов`язок сплатити отримані послуги. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19 у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. Ураховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання з оплати комунальних послуг не виконували, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення солідарно з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка складає 47 235,72 гривень. Стосовно визнання поважними причин пропуску позивачем позовної давності для звернення до суду з позовною заявою, суд зазначає таке. Згідно із частинами третьою та п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Застосування судом строків позовної давності можливе лише за заявою відповідачів, зробленою до винесення рішення по справі, проте ними такого клопотання не заявлено. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Ураховуючи, що відповідачами не заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, суд клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску позовної давності не розглядає. Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовна заява Комунального підприємства «Харківводоканал» підлягає задоволенню в повному обсязі, суд уважає за необхідне стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved