Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

16 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (далі - ТОВ «ФК Єврокредит») звернулося до [PERSON] з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №TDB.2021.0022.33888 від 29.11.2021 року, яка утворилась станом на 03.09.2024 року, у розмірі 27 262 грн. 28 коп, з яких: 9 411грн. 39 коп. заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена), 17 850 грн. 89 коп. заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена), а також понесені витрати по справі на сплату судового збору та правову допомогу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 29.11.2021 року Акціонерне товариство «Мегабанк» (далі АТ «Мегабанк») та [PERSON] уклали кредитний договір №TDB.2021.0022.33888, на підставі якого АТ «Мегабанк» відкрило [PERSON] поточний рахунок у гривні та видало платіжну картку, встановивши доступний кредитний ліміт. У свою чергу [PERSON] зобов`язалась повернути використані нею кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними у порядку, визначеному кредитним договором. Однак, свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач не виконала, в зв`язку із чим станом на 03.09.2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 262 грн. 28 коп. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «Мегабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» (далі -ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс») був укладений Договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №TDB.2021.0022.33888 від 29.11.2021 року. 27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» договір №1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №TDB.2021.0022.33888 від 29.11.2021 року. Після набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, ні ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», ні ТОВ «ФК «Єврокредит» не здійснювали будь-яких нарахувань за кредитним договором, заборгованість по якому на дату подачі позову залишилась незмінною 27 262 грн. 28 коп. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором, тому ТОВ «ФК Єврокредит» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 27 262 грн. 28 коп. заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді від 04 липня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, на адресу суду направив клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом відправки рекомендованих повідомлень за зареєстрованим місцем її проживання та розміщенням на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про її виклик. Відзиву на позов не подала, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. За ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, згідно ст.281 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.11.2021 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № TDB.2021.0022.33888. Заяву-Договір №TDB.2021.0022.33888 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, Тарифний пакет «todobank», який є додатком до цього договору, Паспорт споживчого кредиту від 29.11.2021 року [PERSON] підписала особисто власноручним підписом. Сторони погодили і відповідачка своїм підписом підтвердила, що ця Заява-Договір, Договір з додатками (в тому числі, Тарифи, тощо) у сукупності складають єдиний Договір, істотні умови якого можуть міститися як у цьому тексті так i в інших частинах Договору та підтвердила, що з усіма умовами Договору (з урахуванням публічної частини Договору, яка розміщена на офіційному сайті Банку www.megabank.ua та/або в мережі інтернет www.todobank.com.ua, та/або у відділеннях Банку, Тарифів, тощо), вона ознайомлена і згідна (пункт 11 кредитного договору). Відповідно до пункту 2 кредитного договору, АТ «Мегабанк» на підставі отриманої від [PERSON] заяви, відкрило останній поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видало платіжну картку міжнародної платіжної системи. У пункті 4 кредитного договору сторони узгодили конкретні умови, на яких відбувалось кредитне обслуговування Банком рахунку Клієнта, зокрема: розмір ліміту кредитної лінії (максимальний ліміт 200 000 грн.; сума доступного ліміту - згідно із Паспортом споживчого кредиту); строк кредиту - 12 місяців; тип та розмір процентної ставки: базова процентна ставка 56% річних, у пільговий період, який становить 62 дні, - 0,0001% річних; розмір обов`язкового мінімального платежу - 5% від використаного доступного ліміту; строк сплати обов`язкового мінімального платежу передостанній робочий день місяця, в який здійснюється розрахунок/нарахування обов`язкових платежів клієнта за відповідний звітний період; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 87,30% річних. Згідно довідки-рохрахунку відповідачка за кредитним договором станом на 03.09.2024 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 27 262 грн. 28 коп. 03.09.2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Згідно Додатку №1 до договору №GL1N426240 про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №TDB.2021.0022.33888 від 29.11.2021 року в розмірі заборгованості в сумі 27 262 грн. 28 коп. 27.12.2024 року ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» Договір №1/12 про відступлення прав вимоги. Згідно Додатку №1 до договору №1/12 про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК Єврокредит» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №TDB.2021.0022.33888 від 29.11.2021 року в розмірі заборгованості в сумі 27 262 грн. 28 коп. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] нові кредитори не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи факт підписання відповідачем [PERSON] кредитного договору шляхом накладення особистого письмового підпису, суд вважає, що укладення кредитного договору №TDB.2021.0022.33888 від 29.11.2021 року відбулось. Відповідачем кредитний договір не оспорювався. Отже, досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Надані позивачем: договори про відступлення прав вимоги від 03.09.2024 року №GL1N426240 та від 27.12.2024 року №1/12, а також платіжні документи свідчать про те, що ТОВ «ФК Єврокредит» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № TDB.2021.0022.33888 від 29.11.2021 року. Отже, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК Єврокредит» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до основних засад цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, у якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач. Відповідач не заперечила факту отримання кредиту, користування кредитними коштами та заявлений позивачем борг по тілу кредиту та відсотках в сумі 27 262 грн. 28 коп., не спростовувала надані позивачем докази, жодних заперечень проти доводів позивача не надходило. Судом також не встановлено неправильність цього розрахунку, а отже, наявні підстави для стягнення суми боргу з відповідача. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Єврокредит» слід стягнути 27 262 грн. 28 коп. заборгованості за кредитним договором № TDB.2021.0022.33888 від 29.11.2021 року, з яких: 9 411грн. 39 коп. заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена), 17 850 грн. 89 коп. заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2025 року між ТОВ «ФК Єврокредит» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» укладено договір про надання правничої допомоги №1/07, ордер на надання адвокатом Журавльовим С.Г. правничої допомоги позивачу, виданий 11.08.2025 року Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» серії АЕ №1414107, Акт приймання-передачі наданих послуг від 14.08.2025 року на загальну суму 11 200 грн. Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 14.08.2025 року позивачу надано правову допомогу у виді проведення юридичного та фінансового аналізу боржника вартістю 1 200 грн. та складання позовної заяви вартістю 10 000 грн. Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явилась, заперечень щодо розміру витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу до суду не надходили, а тому з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Єврокредит» слід стягнути 11 200 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Єврокредит» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved