Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки . У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ « ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ » (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 09691-09/2024 від 10.09.2024 в розмірі 22 121, 70 грн, з яких: 5 700,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 5 360,85 грн - сума заборгованості за процентами, 11 060,85 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями. У позовній заяві позивач зазначив, що 10.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» (далі - ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») та [PERSON] укладено кредитний договір № 09691-09/2024, згідно умов якого відповідачка отримала кредит під відсотки, який не повернула в строки визначені умовами цього договору. 22.01.2025 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу № 22012025/2, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» і боржниками. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 22.01.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки у сумі 22 121, 70 грн, з яких: 5 700,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 5 360,85 грн - сума заборгованості за процентами, 11 060,85 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями. Всупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора . Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором у сумі 22 121, 70 грн. Відповідачка відзив на позовну заяву не подала . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 28.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного проваджнення з повідомленням сторін. 29.10.2025 ухвалою суду, за клопотання представника позивача, витребувані докази у АТ «ПРИВАТБАНК» . 19.11.2025 до суду , на виконання ухвали суду від 29.10.2025, від АТ КБ « ПРИВАТБАНК» надійшли докази. 23.01.2026ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області, постановлено справу розглянути заочно. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка до суду повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена належним чином та у встановлений законом строк і порядок, , про що свідчать довідки про доставку електронного документу ( судової повістки про виклик у справі ) від 02.10.2025, 30.10.2025, 09.12.2025, 29.12.2025, відзив не подала. Частиною 3тст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ст. 280, ч.4 ст. 223 ЦПК України, враховуючи те, що відповідачка про слухання справи повідомлена належним чином, однак в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала , суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 10.09.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 09691-09/2024 ( далі - кредитний договір) . Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора W3565 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. ( а.с. 6-9) Відповідного до кредитного договору , [PERSON] отримала кредит у сумі 5 700,00 грн. Строк позики - 120 днів, процентна ставка - 0,99 % в день. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Пункт 7.14 кредитного договору містить попередження для позичальника щодо наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання. Паспорт споживчого кредиту містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, згідно якого сума кредиту : 5700,00 грн; строк кредитування : 120 днів; мета отримання кредиту : на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб і строк надання кредиту : безготівковим шляхом (кредитні кошти надаються шляхом переказу на поточний рахунок споживача за реквізитами вказаної ним банківської картки протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту); фіксована процентна ставка, відсотків річних : 361,35 % річних ( 0,99 % в день). ( а.с. 11-12) 22.01.2025 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу № 22012025/2, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» і боржниками.(а.с. 17-19) Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 22.01.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки у сумі 22 121, 70 грн, з яких: 5 700,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 5 360,85 грн - сума заборгованості за процентами, 11 060,85 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями. (а.с.22) Згідно відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13.11.2025, станом на 10.09.2024, у [PERSON] обліковуються відкриті карткові рахунки в Банку. На ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), на яку 10.09.2024 відбулося зарахування коштів у сумі 5700,00 грн .( а.с.68) Мотиви суду. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір № 8192743 від 16.08.2024 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 22.01.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки у сумі 22 121, 70 грн, з яких: 5 700,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 5 360,85 грн - сума заборгованості за процентами, 11 060,85 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями. Незважаючи на це, [PERSON] не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. З огляду на розрахунок заборгованості, [PERSON] , станом на 22.01.2025, має заборгованість за кредитним договором №09691-09/2024 від 10.09.2024 в розмірі 22 121,70 грн, з яких: 5 700,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 360,85 грн - сума заборгованості за відсотками; 11 060,85 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями . Суд частково погоджується з наданим позивачем розрахунком, зокрема вважає безпідставними вимоги про стягнення з відповідачки штрафних санкцій у розмірі 11 060,85 грн з огляду на таке. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року в справі № 320/8618/15-ц). Розділ Прикінцевих та перехідних положень ЦК України було доповнено пунктом 18 згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15.03.2022. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на всій території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 30.10.2025 № 4643 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 05.11.2025 строком на 90 діб, тобто до 03.02.2026. Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (далі - пункт 18) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Штрафи, неустойка, пеня та інші платежі, як захід відповідальності за цей період ці суми не нараховуються за такими договорами і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (на відміну від мораторію, який передбачає лише відстрочення). Дія пункту 18 розповсюджується на усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань, як перед юридичними, так і перед фізичними особами (не на заборгованість по комунальних платежах, тощо). Строк дії таких обмежень триває включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Дія правової норми у часі пункту 18 має ретроспективну дію і поширюється також на кредитні договори і позики, які укладені до 17 березня 2022 року (Закон №2120 від 15.03.2022). Верховний Суд неодноразово викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23, від 12 лютого 2025 року в справі № 758/5318/23); на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22, від 21 січня 2025 року в справі № 751/3052/23). Отже, позичальник звільняється від оплати штрафних санкцій виключно на заборгованість, яка виникла починаючи з 24 лютого 2022 року. З урахуванням наведеного, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 11 060,85 грн. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 5700,00 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 5 360,85 грн. На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитним договором у добровільному порядку. Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню та з відповідачки слід стягнути загальну заборгованість за кредитним договором у сумі 11 060,85 грн . Щодо розподілу судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджено платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 22.07.2025 за № 126572. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в сумі 11 060,85 грн, то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1514,00 грн ( 11 060,85 грн х 100% : 22 121,70 грн = 0,50 % х 3028,00 грн = 1514,00 грн). Ураховуючи викладене та

Outcome: partial