Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

До Сколівського районного суду Львівської області 24 жовтня 2025 року в порядку цивільного судочинства звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» ) в особі належно уповноваженого представника за довіреністю Столітнього Михайла Миколайовича з позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором, в якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ: 44559822, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, суму заборгованості за Кредитним договором № 6939595 в розмірі 20 883, 93 грн., з яких: 5 100, 00 грн. - сума кредиту, 9 187, 08 грн. - сума процентів за користування кредитом, 6 596, 85 грн. - нараховані позивачем проценти за 65 календарних днів. Додатково просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» понесені судові витрати. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 06 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] укладено кредитний договір № 6939595. Як зазначає позивач, 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 6939595 в сумі 14 287,08 грн., з яких: - 5 100, 00 грн. - заборгованість за основним боргом; - 9 187,08 грн. - заборгованість за відсотками. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Позивач зазначає, що всупереч умов договору, укладеного відповідачем з первісним кредитором, своїх зобов`язань відповідач не виконав, після відступлення первісними кредиторами прав вимоги позивачу у справі, не здійсним жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), ні на рахунок первісного кредитора. Враховуючи наведене, а також з огляду на те, що на момент укаладення Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року строк Договору № 6939595 про надання споживчого кредиту від 06 серпня 2023 року не сплив, позивачем було здійснено нарахування проентів за користування грошовими коштами за 65 календарних днів, з 28 травня 2024 року по 31 липня 2024 року в сумі 6 596, 85 грн. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути в судовому порядку з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 04 листопада 2025 року, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін на 15 січня 2025 року. Відповідач [PERSON] 28 листопада 2025 подав суду відзив на позов із викладенням своїх заперечень, зазначивши, що між ним та ТОВ «Авентус Україна» укладено кредитний договір № 6939595 від 06 серпня 2023 року. Зазначає, що на підставі договору факторингу позивач отримав право вимоги до нього, як боржника за вказаними кредитним договором. Загальна сума за договором становить 20 883, 93 грн. Зазначає про те, що визнає заборгованість за вищенаведеним договором за основною сумою боргу, загальна сума якого становить 5 100,00 грн. Заборгованість за відсотками на загальну суму 15 783,93 грн.. не визнає та заперечує щодо її стягнення, з огляду на те, що з 29 вересня 2023 року є військовослужбовцем, а, відтак на нього розповсюджується положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитами на весь час його призову на військову службу. Відтак, за вищевказаним договором стягненню підлягає виключно сума основного боргу на загальну суму 5 100, 00 грн. без врахування заборгованості за відсотками. 11 грудня 2025 року судом одержано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає про те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для часткового задоволення позову є не обґрунтованими, недоведеними, такими, що суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такою що не підлягають задоволенню та не повинна братися судом до уваги. Щодо застосування до відповідача ч. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правович статус військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно довідки командира військової частини від 21 жовтня 2023 року, відповідач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 29 вересня 2023 року, в тому числі і на даний час про, що надається оновлена відповідна довідка військової частини [NUMBER] , а Кредитний договір укладено 06 серпня 2023 року, до того як відповідач отримав статус військовослужбовця. Доказів перебування відповідача на військовій службі в період, що передує 29 вересня 2023 року, суду не надано. Таким чином п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правович статус військовослужбовців та членів їх сімей», на думкупредставника позивача, не можуть підлягати застосуванню в спірних правовідносинах. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Частиною 4 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки текст рішення складено 20 січня 2026 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 15 січня 2026 року, датою ухвалення рішення є саме 20 січня 2026 року. Перевіривши зібрані докази, постановляючи рішення, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір № 6939595 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого сума кредиту складає 5 100, 00 грн. (п. 1.3 кредитного договору), строк кредиту 360 днів (п. 1.4 кредитного договору), стандартна процентна ставка 1, 99% в день, яка застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.4 договору (п. 1.5.1 кредитного договору). Факт зарахування 06 серпня 2023 року на картковий рахунок відповідача грошових коштів на суму 5 100, 00 грн. підверджено листом АТ КБ «Приватбанк» № 20.0.0/7-251215/62282-БТ від 15 грудня 2025 року, яким на вимогу суду надано запитувану інформацію стосовно рахунків [PERSON] . За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» N 675-VIII від 03.09.2015 року (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф. Згідно з п. 1.1 договору факторингу № 27.05/24-Ф, згідно умов цього договору, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 є невід`ємною частиною договору. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 6939595 в сумі 14 287,08 гривень, з яких 5 100, 00 грн. - заборгованість за основним боргом; 9 187,08 грн. - заборгованість за відсотками. Підписані сторонами та скріплені їх печатками Акти прийому-передачі реєстру боржників - підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємними частинами договорів. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (копія рішення міститься в матеріалах справи). Всупереч умов договору, укладеного відповідачем з первісним кредитором, своїх зобов`язань відповідач не виконав, після відступлення первісними кредиторами прав вимоги позивачу у справі, не здійсним жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), ні на рахунок первісного кредитора. Як вбачається з позовної заяви, з огляду на те, що на момент укаладення Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року строк Договору № 6939595 про надання споживчого кредиту від 06 серпня 2023 року не сплив, позивачем було здійснено нарахування проентів за користування грошовими коштами за 65 календарних днів, з 28 травня 2024 року по 31 липня 2024 року в сумі 6 596, 85 грн. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання- це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п.6 ст.81 ЦПК). Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено факт отримання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 5 100,00 грн. за Договором № 6939595 про надання споживчого кредиту від 6 серпня 2023 року. Факт отримання коштів за згаданим вище договором № 6939595 від 6 серпня 2023 року відповідачем визнається. Такий документально підтверджений і наданою на вимогу суду інформацією з АТ КБ «Приватбанк» (лист АТ КБ «Приватбанк» № 20.0.0/7-251215/62282-БТ від 15 грудня 2025 року). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] в частині стягнення з відповідача 5 100, 00 грн. суми кредиту, підлягають задоволенню як підставні та належним чином підтверджені документально. З фактом нарахування йому процентів [PERSON] не погоджується з підстав наявності у нього пільг передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц. З наявного в матеріалах справи фотокопії військового квитка не вбачається, що [PERSON] після призову 29 вересня 2023 року був звільнений (демобілізований) в запас. З представленої фотокопії довідки форми № 5, виданої 21 жовтня 2024 року Військовою частиною [NUMBER] № 546, вбачається, що солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у Військовій частині [NUMBER] . Як вбачається з копії військового квитка та довідки форми № 5, виданої 01 серпня 2025 року Військовою частиною [NUMBER] , солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у Військовій частині [NUMBER] з 28 червня 2024 року. Таким чином, у період виконання умов договору позики, а також станом на момент ухвалення судом даного рішення, [PERSON] має статус військовослужбовця та на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто відсутній обов`язок щодо сплати відсотків. Враховуючи наведене, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» належить стягнути заборгованість за Кредитним договором № 6939595, за основною сумою боргу на загальну суму 5 100, 00 грн., оскільки в матеріалах справи не має даних, що відповідач основний борг погасив, а також він сам наявність такого боргу визнає. Позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом підлягають задоволенню часково, а саме за період з 06 серпня 2023 року до 28 вересня 2023 року (до моменту призову відповідача на військову службу 29 вересня 2023 року) у розмірі 5 480, 46 грн. (54 дні * 101, 49 грн. (5100, 00 * 1,99%). В решті позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом задоволенню не пілягають, оскільки з 29 вересня 2023 року на відповідача поширюються положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей». У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 227, 26 грн. Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає таке. Витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України). За змістом ч.ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача долучено договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М., копію акту про отримання правової допомоги від 20 жовтня 2025 року, відповідно до якого адвокат Столітній М.М. надав, а клієнт ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняв правову допомогу на суму 10 000 гривень. Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 20 883, 93 гривень, з яких судом задоволено вимоги на загальну суму 10 580, 46 гривень . Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а від так заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи, що договір пронадання правової дпомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року укладено позивачем з адвокатом Столітнім М.М. на невизначену кількість спорів (відповідно до заявок на виконання), за якими ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» доручає адвокату Столітньому М.М. надавати юридичну допомогу по захисту його прав, а також усталену судову практику, дана справа є не складною. При цьому, представником жодним чином не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених ним. Отже,

Outcome: partial