Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог У жовтні 2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Татарбунарського районного суду із позовом до Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому просили суд визнати за ними право власності по частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . На обґрунтування своїх позовних вимог вказували про те, що [INFO] помер [PERSON] . Вони та спадкодавець не є родичами, які б могли спадкувати за будь-якою з черг спадкування за законом. За життя, а саме - 11.12.2024 р спадкодавець зробила заповіт, відповідно до якого, все майно, що належало йому на день смерті, він заповів позивачам. Приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючого документу на успадковане майно та відповідної реєстрації права власності. За таких підстав позивачі вимушені звернутися до суду. Рух справи Ухвалою Татарбунарського районного суду від 15 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Витребувано від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. засвідчену копію спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Татарбунарського районного суду від 09 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Аргументи, доводи, клопотання учасників справи Представник позивачів адвокат Давиденко К. В., до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області просив провести розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.03.2025 року, виданого виконавчим комітетом Татарбунарської міської радою, [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). За життя [PERSON] 11 грудня 2024 року склав заповіт, за умовами якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповідав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у рівних частках (а.с.8). 22 вересня 2025 року постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П., заявникам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок розташованого в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ та відповідної реєстрації права власності (а.с.10). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 1 за 2021 - 2025 роки по с. Рибальське, виданої Дивізійською сільською радою 30 вересня 2025 року за вих. № 1239/02-28/25/810 вбачається, що [PERSON] є власником домогосподарства на [ADDRESS] (а.с. 17-18). За даними технічного паспорту та довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , збудований 1940 роках. Цільове призначення земельної ділянки, на якій розташований будинок - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.12 зворот -16, 19-20). Згідно з копією спадкової справи № 30/2025 щодо майна померлого [PERSON] , заведеної 16 квітня 2025 року приватним нотаріуса Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , інші спадкоємці відсутні (а.с.36-55). Мотивувальна частина Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно суду необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних та житлово-комунального господарства, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року), не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 201/7012/18 (провадження № 61-8387св19). Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13, та з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18) та від 05 червня 2024 року у справі № 678/1418/17 (провадження № 61-16687св23). Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 201/7012/18 за позовом фізичної особи до територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (справа у подібних правовідносинах), колегія суддів касаційного суду зазначила, що: «…індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації…». Встановивши, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] збудований у 1940 роках, на земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням, [PERSON] , згідно записів у погосподарській книзі, є власником домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , врахувавши наданий представником позивачів технічний паспорт на спірний житловий будинок, суд дійшов висновку, що за життя спадкодавець набув право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який не є самочинним будівництвом, а позивачі, які звернулися у передбачений законом строк до нотаріальної контори, мають право на його успадкування. Висновки за результатами розгляду справи Під час розгляду справи судом вставнолені обставини належності спадкодавцю спірного домоволодіння, факт його успадкування позивачами та відсутність інших спадкоємців. Щодо судових витрат Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України). Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачів, то з Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на користь позивачів підлягає стягненню по 1 211,20 грн кожному судового збору за подання позовної заяви до суду. Разом з тим, позивач просить не відшкодовувати понесені витрати.

Outcome: approved