Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Представник позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" - Кудіна А.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №5135037895. На підставі Договору про відступлення Права Вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ та Акціонерним Товариством «ТАСКОМБАНК» первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої Права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимог первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. ТОВ 15.05.2024 року між Акціонерним Товариством «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № НI/11/19-Ф у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» зобов`язується передати (сплатити) Акціонерному Товариству «ТАСКОМБАНК» суму фінансування? а Акціонерне Товариство «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» Права вимоги за Кредитн6ими договорами, Договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення Прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу № НI/11/19-Ф від 15.05.2024 Реєстру Прав Вимог, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло прав грошової вимоги до відповідача у сумі - 33710,87 грн., з яких: 14600,13 грн. -загальна заборгованість по тілу кредиту 1,89 грн. - загальна заборгованість за відсотками 19108,85 грн.- загальна заборгованість по комісії 0 грн. пеня (штрафи). Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» на на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 15.05.2024 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним Договором № 5135037895 від 02 листопада 2020 року в сумі 33710.87 грн., з яких: 14600,13 грн. -загальна заборгованість по тілу кредиту, 1,89 грн. - загальна заборгованість за відсотками,19108,85 грн.- загальна заборгованість по комісії, 0 грн. пеня (штрафи). Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором№ 5135037895 від 02 листопада 2020 року в сумі 33710.87 грн. та понесені судові витрати. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. У судовому засіданні, яке відбулося 10.11.2025 року відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснив що він визнає позовні вимоги у сумі 9300 грн., які ним були отримані на руки при отримані кредиту, інша сума, як йому пояснили в банку - страховка. Будучи на війні, кредит погашала його дружина. Оскільки у його будинок був приліт боєприпасу, то квитанції про сплату кредиту були знищені. У зв`язку з пораненням, кредит більше виплачувати не зміг. 02.11.2025 року [PERSON] надав до суду клопотання про поновлення строку подання відзиву по справі. Ухвалою міського суду від 02 грудня 2025 року в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву- відмовлено. В подальшому, у судове засідання на 27.01.2026 року відповідач не з`явився, про розгляд справи повідомлений, причину неявки не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. 02 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №5135037895. Цей Договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» розміщені на сайті ТОВ "ФК"ЦФР" www.kreditmarket.ua, з якими позичальник ознайомився до укладання Договору та, до яких позичальник приєднався, підписавши Договір, складають єдиний Кредитний договір, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» надало відповідачу кредит в сумі 15994,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, строк на який надається кредит - 48 місяців. 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та Публічним акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір про відступлення Права Вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого, Первісний кредитор передає ( відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. Сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати ( відступати) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей Позичальників. 15.05.2024 року між Акціонерним Товариством «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір Факторингу № НI/11/19-Ф, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» зобов`язується передати (сплатити) Акціонерному Товариству «ТАСКОМБАНК» суму фінансування? а Акціонерне Товариство «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» Права вимоги за Кредитними договорами, Договорами поруки, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення Прав Вимоги. Згідно з п.2.3 Відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за Кредитними Договорами та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2 але не раніше здійснення оплати Фактором згідно п. 3.1 цього Договору після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками АКТ прийому- передачі Реєстру Прав Вимог -підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною цього Договору. Актом прийому-передачі Реєстру Права Вимоги за Договором факторингу № НI/11/19-Ф від 15.05.2024 року підтверджується, що Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Прав Вимоги кількістю 7234., після чого, з урахуванням пункту 2.1 Договору Факторингу № НI/11/19-Ф від 15.05.2024 року , від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Боргу від Позичальників і Фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно їх Боргів. Загальна суму заборгованості складає 153 316 615 гривень 96 копійкою Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу № НI/11/19-Ф від 15.05.2024 Реєстру Прав Вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло прав грошової вимоги до відповідача у сумі 33710,87 грн., з яких: 14600,13 грн. -загальна заборгованість по тілу кредиту, 1,89 грн. - загальна заборгованість за відсотками, 19108,85 грн.- загальна заборгованість по комісії, 0 грн. пеня (штрафи). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5135037895 від 02.11.2020 року, наданого позивачем, [PERSON] станом на 30.06.2025 року, має заборгованість за кредитним договором в розмірі 33710,87 грн., з яких: 14600,13 грн. -загальна заборгованість по тілу кредиту, 1,89 грн. - загальна заборгованість за відсотками, 19108,85 грн.- загальна заборгованість по комісії, 0,00 грн. пеня (штрафи). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем до суду надані докази щодо укладення договору від 02 листопада 2020 року, а саме копію Кредитного Договору № 5135037895, паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5037895 та Заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР». Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами вищезазначеного договору, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. До матеріалів справи позивачем також не долучено будь-яких первинних бухгалтерських документів та допустимих доказів отримання позичальником кредитних коштів за умовами Кредитного договору. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. У позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило також розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, клопотання про надання суду додаткових доказів, витребування відповідних доказів та інших документів не заявляв. Відповідно до положень ст.ст.512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у с.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. У статті 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання Фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. В своєму позові позивач в обґрунтування правових підстав посилався на положення ст.ст.512,514 ЦК України. Суд враховує, що за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги за договорами відступлення права вимоги, договорами факторингу, може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав або вимоги, що може виникнути в майбутньому на підставі, в даному випадку, існуючого кредитного договору на момент укладення договорів факторингу. Звертаючись до суду із позовом та обґрунтовуючи своє право на стягнення заборгованості по договору №5135037895 від 02.11. 2020 року позивач зазначав, що набув відповідне право вимоги 15.05.2024 року на підставі Договору факторингу НI/11/19-Ф, укладеним між ним та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК», які набули право вимоги від ТОВ «ФК» Центр фінансування рішень», відповідно до Договору про відступлення парва вимоги. Суд звертає увагу на те, що за договором про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. Предметом договору про відступлення Права Вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року на момент його укладення не могло бути право будь-якої вимоги за неіснуючим на той час кредитним договором №5135037895 від 02 листопада 2020 року, що в свою чергу виключає відступлення та набуття відповідного права вимоги за вказаним кредитним договором. Окрім того, слід звернути увагу на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за Договором про відступлення Права Вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року. Таким чином, кредитний договір №5135037895 був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] 02 листопада 2020 року, натомість договір про відступлення Права Вимоги №ТАСЦФР-10-2016, за яким ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило право вимоги ПАТ «Таскомбанк» був укладений 07 жовтня 2016, тобто на момент укладення договору про відступлення Права вимоги, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та [PERSON] , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на підставі договору факторингу від 15 травня 2024 року. Окрім того, між Акціонерним товариством «ТАМКОМБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на час укладення договору відступлення прав вимоги 15 травня 2024 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і навіть не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли вже після укладення вказаного договору. З огляду на викладене, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» у встановленому законом порядку не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №5135037895 від 02 листопада 2020 року від первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» до Акціонерного товариства «ТАСКОМБЛАНК» та до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Отже, позивачем не доведено правомірність заявлених вимог й не доведено факт набуття права грошової вимоги до відповідача. У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Суд бере до уваги належні, допустимі і достовірні докази, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за якими набуває новий кредитор. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі №2221/2373/12 (провадження № 61-483св23). Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги недоведеність видачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за Кредитним договором №5135037895 від 02.11.2020 року, у зв`язку з чим, недоведеність наявності заборгованості, крім того, недоведеність факту набуття права грошової вимоги до відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором 33710Ю87 грн. Щодо розподілу судових витрат пов`язаних з розглядом справи, то вони, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed