Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 15.04.2025-100001689 від 15.04.2025 року в розмірі 10072 грн. 04 коп. Також просить стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 15.04.2025 року уклали Кредитний договір (оферти) № 15.04.2025-100001689. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 3500 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 15.04.2025 року. Відповідно до умов Договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору № 15.04.2025-100001689 від 15.04.2025 року Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 15/04/2025; сума кредиту 3500 грн.; строк, на який надається Кредит 140 днів з дати його надання; Дата повернення (виплати) кредиту 01.09.2025; Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 20% від суми Кредиту та дорівнює 700 грн. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка: 35 грн., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до Договору від 15.04.2025 року та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 3500 грн. [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 3500 грн., однак свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість в розмірі 10072,04 грн., що складається з: тіла кредиту 3500 грн., процентів 4410 грн., неустойки 1750 грн. та по комісії 412,04 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою суду від 21.10.2025 року відкрите провадження у справі та призначений судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 27.11.2025 року. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України не надходило. 30.10.2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому вона вказує, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та не підтверджені належними і допустимими доказами. Відповідач зазначає, що жодного договору з ТОВ «Споживчий центр» вона не укладала, умов кредитування не підписувала, номер договору та його дату позивачем не надано, а тому твердження про наявність заборгованості є необґрунтованими. Будь-які фінансові зобов`язання перед позивачем у неї відсутні. [PERSON] повідомила, що позивач або пов`язані з ним особи здійснюють на її адресу та на адресу її родичів телефонні дзвінки та надсилають sms-повідомлення із погрозами щодо стягнення «боргу», якого фактично не існує. Це відповідач розцінює як тиск та неправомірну поведінку. Крім цього, відповідач наголошує, що навіть за умови бажання отримати кредит, це було б неможливо, оскільки через шахрайські дії третіх осіб, які отримали доступ до її банківських карток та паспортних даних, її кредитний рейтинг був суттєво занижений, що позбавляло її можливості оформити будь-які кредитні продукти. Таким чином, твердження позивача про отримання нею кредиту суперечать фактичним обставинам. У відзиві [PERSON] також зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» порушило вимоги Закону України «Про захист персональних даних», оскільки безпідставно обробляло та поширювало її персональні дані, що тягне за собою цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність. Зокрема, нею було виявлено, що її дані перебувають у доступі кількох мікрофінансових організацій, до яких вона ніколи не зверталася, що підтверджує незаконність використання її персональної інформації. Відповідач вважає, що позов подано безпідставно, це виглядає як спроба стягнення неіснуючої заборгованості та ґрунтується на недостовірних, не підкріплених доказами припущеннях. У зв`язку з цим вона просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. 04.11.2025 року по підсистемі «Електронний суд» представник позивача надіслав клопотання про витребування доказів по справі, яке було задоволене ухвалою суду від 27.11.2025 року. 05.11.2025 року представник позивача Ларіонов К.О. надіслав відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи відповідача є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи. Представник позивача наголошує, що кредитний договір №15.04.2025-100001689 від 15.04.2025 року був укладений між сторонами в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», а тому має юридичну силу письмового договору. Укладення правочину підтверджується: заявкою відповідача; акцептом оферти, підписаним одноразовим ідентифікатором «Е573», надісланим на фінансовий номер відповідача 0960045364; проходженням відповідачем ідентифікації через систему BankID; квитанцією про перерахування кредитних коштів на банківську картку, зазначену відповідачем у заявці. Представник наголошує, що відповідач не надала жодного доказу, який би спростовував факт укладення договору, факт отримання одноразових ідентифікаторів, факт проходження BankID чи факт надходження коштів на вказаний нею картковий рахунок. Відсутні й докази того, що відповідач втратила доступ до фінансового номера чи засобів зв`язку на момент укладення договору. Також представник зазначає, що відповідач здійснила часткову оплату за договором у сумі 777,96 грн., що додатково підтверджує її обізнаність про існування кредитних відносин та визнання нею обов`язку з повернення коштів. Доводи відповідача щодо ненадання позивачем первинних банківських документів є безпідставними, оскільки позивач не є банківською установою. Наданий розрахунок заборгованості та квитанція еквайрингу є належними і допустимими доказами відповідно до чинного законодавства. Оскільки позивач своєчасно надав усі можливі на момент подання позову докази та після отримання відзиву отримав додаткові документи від контрагентів, він просить суд поновити строк для подання доказів та долучити їх до матеріалів справи. Представник вважає доводи відзиву такими, що не спростовують викладених у позові обставин, та просить суд відхилити заперечення відповідача і задовольнити позов у повному обсязі. 26.11.2025 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила відкласти розгляд справи або провсети розгляд без її участі. Не заперечувала проти стягнення з неї тіла кредиту в розмірі 3500 грн., хоча вважає, що ці кошти були отримані шахраями з використанням її персональних даних. За клопотання відповідача та у зв`язку з неотриманням судом витребуваних доказів розгляд справи було відкладено на 21.01.2026 року. 16.12.2025 року на адресу суду надійшла інормація АТ «Універсал банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 15.04.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 15.04.2025-100001689, шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е573 Заявки кредитного договору №15.04.2025-100001689 (кредитної лінії) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 17-19). У вказаній заявці зазначено, що кредитодавцем є ТОВ «Споживчий центр», позичальником [PERSON] , реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 4441-11ХХ-ХХХХ-4504. Відповідно до умов кредитного договору №15.04.2025-100001689 від 15.04.2025 року позичальнику надається кредит на наступних умовах: Дата надання/видачі кредиту 15/04/2025; Сума кредиту 3500 грн.; Строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання; Дата повернення (виплати) кредиту 01.09.2025; Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 700 грн. Комісія нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту; Неустойка 35 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання; Розмір процентів відповідно до ст.625 ЦК України становить 365% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст.625 ЦК України встановлюється законом. Факт перерахування 15.04.2025 року ТОВ «Споживчий Центр» на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 3500 грн. через платіжну систему iPay.ua на картку [NUMBER] з призначенням платежу «видача за договором №15.04.2025-100001689» підтверджується інформацією ТОВ «УПР» від 30.09.2025 року №272-3009 (а.с.10). Згідно з інформацією, отриманою від АТ «Універсал банк», на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 15.04.2025 року на твказану платіжну картку було успішне зарахування грошових коштів в сумі 3500 грн. Таким чином, позивач ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконав умови вищевказаного кредитного договору та перерахував відповідачу [PERSON] грошові кошти в обумовленому розмірі на її банківську картку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] , після отримання кредитних коштів у сумі 3500 грн., належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, проте здійснила часткову сплату по вищезазначеному кредитному договору на суму 777,96 грн. від 15.04.2025 року. При цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. Так, згідно з розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №15.04.2025-100001689 від 15.04.2025 року, заборгованість [PERSON] за даним кредитним договором, складає 10072 грн. 04 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3500 грн., процентів у розмірі 4410 грн., по комісії 412,04 грн. та неустойки у розмірі 1750,00 грн. (а.с.12). При цьому, доказів погашення відповідачем [PERSON] вищевказаної заборгованості позивачу ТОВ «Споживчий центр», матеріали справи не містять. Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст.628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] в електронному вигляді уклали договір про надання грошових коштів у позику №15.04.2025-100001689 від 15.04.2025 року, який за своєю правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування. На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) в сумі 3500 грн., взяла на себе зобов`язання повернути позивачу кредит та сплатити проценти за користуванням ним, однак не виконала умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №15.04.2025-100001689, який був укладений 15.04.2025 року між нею та ТОВ «Споживчий центр», в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» щодо стягнення основного боргу, процентів та комісії підлягаютьдо задоволення. Щодо стягнення неустойки, суд зазначає наступне. 15.03.2022 року був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022 року. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». З розрахунку неустойки за порушення умов договору №15.04.2025-100001689 від 15.04.2025 року, наданого представником позивача до матеріалів позовної заяви, судом встановлено, що неустойка за несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті боргу нарахована в період дії воєнного стану і становить 1750,00 грн. З огляду на викладене, суд, враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, вважає, що слід відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки з відповідача, яка нарахована у період дії в Україні воєнного стану, оскільки розмір такої неустойки (за наведений період) підлягає списанню кредитодавцем. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №15.04.2025-100001689 від 15.04.2025, який був укладений між нею та ТОВ «Споживчий центр», як в обумовлені договором строки, та враховуючи відсутність відомостей про те, що відповідач на час розгляду справи виконала свої зобов`язання за Договором №15.04.2025-100001689 від 15.04.2025 перед ТОВ «Споживчий центр» суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню. Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №СЦ00043294 від 02.10.2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. (а.с.9), який він просить стягнути з відповідача. Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: partial