Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивачем подано дану позовну заяву в якій вона просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 15 листопада 2019 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, актовий запис №10. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з відповідачем з 15 листопада 2019 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що на початку літа 2013 року їх з відповідачем сімейні відносини стали погіршуватись , між ними часто виникали сварки та суперечки, причиною яких є різні погляди на життя. З кінця осені 2023 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Фактично сім`я існує лише формально, відтак позивач змушена звернутись з даною позовною заявою до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 15 листопада 2019 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, актовий запис №10 (а.с.4). Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). На даний час спільне подружнє життя припинено. Примирення вони не бажають. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. ЗЧастиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зазначене узгоджується з ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір». За подання даного позову до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. Таким чином 50% сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню їй з державного бюджету, у зв`язку із визнанням відповідачем позову. А інші 50% - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved