Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

30.10.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: 1. [PERSON] , 2. Територіальна громада в особі Запорізької міської ради, 3. Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Алейнікова Наталія Олексіївна, в якій заявник просить встановити факт постійного проживання заявника із спадкодавцем [PERSON] починаючи з листопада 2021 року до моменту її смерті [INFO] . В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] . Проте, заявник відразу після смерті матері із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, оскільки на момент смерті матері [PERSON] фактично проживав разом із нею за адресою: [ADDRESS] . 26.09.2025 року заявник [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса ЗМНО Запорізької області Алейнікової Н.О. з наміром відкрити спадкову справу та вступити у право спадщини. Але, приватний нотаріус повідомили, що у зв`язку з оформленням спадщини після його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , встановлено таке: на час відкриття спадщини померла проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання [PERSON] на момент смерті матері зареєстровано за іншою адресою. Із наданих документів не вбачається, що вони із спадкодавцем проживали разом. Оскільки такий факт як прийняття спадщини та спільне проживання із спадкодавцем встановлюється виключно в судовому порядку, то це і зумовило звернення до суду із даною заявою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 справу розподілено та передано для розгляду судді Сиротенко В.К. Ухвалою суду від 31.10.2025 року відкрито провадження у справі, призначене судове засідання. 03.12.2025 року на адресу суду від представника заявника - адвоката Міщенко В.В. надійшла заява про виклик та допит в якості свідків: [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Явку свідків забезпечить самостійно. Під час судового засідання представник заявника усно уточнив клопотання (заяву) про виклик свідків. Просив викликати і допитати [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що [PERSON] є заінтересованою особою по справі, тому його не доцільно допитувати як свідка. Ухвалою суду від 03.12.2025 заяву представника заявника задоволено, викликано у судове засідання у якості свідка [PERSON] . Представник Територіальна громада в особі Запорізької міської ради до суду не з`явився, подав заяву відповідно до якої за умови доведення заявником всіх обставини, на які він посилається, а саме що, на час відкриття спадщини [INFO] [PERSON] та [PERSON] мешкали разом за адресою: [ADDRESS] , хоча заявник був зареєстрований за іншою адресою, а саме [ADDRESS] , то у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду та просить винести законне та обґрунтоване рішення. Заяву просить без участі представника Запорізької міської ради. Від приватного нотаріуса Алейнікової Н.О. ЗМНО Запорізької області надійшла заява про розгляд справи без її участі. У судовому засіданні 12.01.2026 заявник та представник заявника підтримали заяву та просили її задовольнити. У судовому засіданні 12.01.2026 заінтересована особа [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви. Пояснив, що дійсно його брат з 2021 року проживав з матір`ю [PERSON] за адресою реєстрації матері та здійснював за нею догляд. Крім того, у судовому засіданні 12.01.2026 було допитано свідка [PERSON] . У судовому засіданні 12.01.2026 судом завершено розгляд справи по суті, суд перейшов на стадію ухвалення рішення, у судовому засіданні було оголошено перерву до 22.01.2026. У судове засідання 22.01.2026 учасники справи не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видано 08.12.1962 Орджонікідзевським районним ЗАГС м. Запоріжжя, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.12.1969 Орджонікідзевським районним ЗАГС м. Запоріжжя, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Тобто, заявник і заінтересована особа у даній справі є рідними братами. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.03.2001 Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, [INFO] помер [PERSON] (батько заявника і заінтересованої особи). Як свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 22.03.2025 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (мати заявника та заінтересованої особи). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33504893 від 12.02.2015, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Про що також міститься інформація у технічному паспорті на зазначену квартиру. Відповідно до довідки №11 від 03.10.2025, виданої ОСББ «Метизник», [PERSON] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , зі своєю матір`ю [PERSON] з листопада 2021 року і до моменту її смерті [INFO] . Як вбачається з повідомлення за вих. №238/01-16 від 26.09.2025, приватним нотаріусом ЗМНО Запорізької області Алейніковою Н.О. під час розгляду звернення [PERSON] у зв`язку з оформленням спадщини після смерті матері встановлено, що на час відкриття спадщини померла проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вже зазначалося, заінтересована особа у даній справі рідний брат заяника [PERSON] підтвердив, що [PERSON] проживав разом з матір`ю [PERSON] на момент її смерті саме за адресою реєстрації матері: [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні 12.01.2026 свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] проживав зі своєю матір`ю [PERSON] десь з 2019 року і до самої її смерті у березні 2025 року. Суд, вислухавши всіх учасників процесу, свідка, оцінивши всі наявні у справі докази, кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. У ч.1 та 2 ст. 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Як зазначено у заяві та пояснив у судовому засіданні заявник, встановлення факту постійного проживання з матір`ю на момент її смерті необхідно йому для оформлення своїх спадкових прав. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу IV ЦПК України. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частина перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. Отже, у процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані заявником докази, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для встановлення факту проживання заявника [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] , відтак заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved