Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 11 березня 2015 року між банком та відповідачем [PERSON] було підписано заяву-анкету № AY2-7708-Ф/15-RIV на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків, відповідно до якого банк відкриває клієнту рахунок, здійснює видачу платіжної картки та здійснює розрахунки за операціями з використанням платіжної картки. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов`язання по договору належним чином не виконав, то станом на 04 вересня 2015 року у нього утворилась заборгованість перед банком, у загальному розмірі 35 228, 85 грн., з яких: 30330, 34 грн. заборгованість за овердрафтом; 4898, 51 грн. заборгованість за нарахованими відсотками за користування овердрафтом. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача в свою користь суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судовому засіданні завлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Зазначила, що відповідачем підписано заяву-анкету на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків. До матеріалів справи долучено Правила, розписки, які підтверджують отримання відповідачем картки для можливості користування поточним рахунком, а також заяви встановлених щоденних карткових лімітів. Утворилась заборгованість за овердрафтом. Зазначила, що позивачем надано виписку позичальника про здійснення відповідачем операцій. На заборгованість нараховано відсотки. У заяві вказаний номер телефону, який на даний час використовується відповідачем. Сума заборгованості є овердрафтом, коштами банку, якими користався позичальник; відсотки були нараховані за проведені операції у зв`язку з конвертацією. Картку відповідач отримав. Згідно з Правилами відповідач мав зберігати платіжну картку та інформацію, яка в ній зазначена. Відповідач у випадку втрати картки повинен був повідомити банк. Мав право отримувати виписку по рахунку щомісячно. Кореспонденцію [PERSON] на зазначену ним в заяві адресу не отримує. Конвертація передбачена тарифами банку, з якими особа ознайомлюється при підписанні заяви-анкети. Картка певного виду має певні тарифи як послуга. Тарифи розміщені на сайті банку. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що анкета-заява не містить жодних посилань, що було встановлено збільшення лімітів поза балансом картки. Відразу після отримання картки така була втрачена відповідачем. [PERSON] не звертався із заявою про її втрату, оскільки розумів, що коштів на ній немає. Отримавши в банку виписку побачив, що з 2015 року відбувався рух коштів; кошти вкладались невідомим йому [PERSON] . У свою чергу, [PERSON] жодних операцій не здійснював. Зняття коштів здійснювалось за межами території України, у той час коли відповідач з 1990-их років закордон не виїжджав. Банк повинен був повідомити користувача про здійснення операцій, оскільки такі були здійснені у великих розмірах. Щодо укладення договору, то загальний договір не підписаний, що унеможливлює його прив`язку до інших документів. Договір вважається укладеним з моменту передання (концесуальний договір). Документу, який передбачав би право банку на стягнення коштів немає. Волевиявлення з боку довірителя не було, а тому договір є недійсним. Це не кошти банку, а результат взаємодії банку з іншою особою щодо зняття коштів. Відповідач суду пояснив, що картка у нього була, однак в подальшому десь за місяць після отримання він її втратив. Жодних операцій він не проводив. Картка у нього була без конвертації. Заслухавши пояснення представника позивавача, відповідача та його представника, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11.03.2015 року між банком та відповідачем [PERSON] було підписано заяву-анкету № AY2-7708-Ф/15-RIV на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків, відповідно до якого банк відкриває клієнту рахунок, здійснює видачу платіжної картки та здійснює розрахунки за операціями з використанням платіжної картки. Відповідно до п. 6.4 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків клієнт погоджується з тим, що зазначена в п. 6.3 цього Договору заборгованість має бути погашена в день її виникнення: - по «Ощадному» рахунку в іноземній валюті за рахунок залишку коштів на « [PERSON] » рахунку в іноземній валюті, в тому числі Суми в банку, та/або надходження коштів на « [PERSON] » рахунок Клієнта в іноземній валюті у порядку, передбаченому Договором; - по «Ощадному» рахунку в національній валюті України за рахунок залишку коштів на « [PERSON] » рахунку в національній валюті України, в тому числі Суми в банку, та/або надходження коштів на «Ощадний» рахунок в національній валюті України Клієнта у порядку, передбаченому Договором. Клієнт погоджується з тим, що у разі відсутності залишку коштів на «Ощадному» рахунку в національній валюті України та/або ненадходження коштів на « [PERSON] » рахунок Клієнта в національній валюті України, погашення заборгованості здійснюється за рахунок кредиту, який виникає на «Ощадному» рахунку Клієнта в національній валюті України в разі неможливості виконання Клієнтом зобов?язань за цим Договором за рахунок власних коштів (далі та по тексту - Овердрафт(кредит)). Згідно з п. 6.5 у разі непогашення Овердрафту (кредиту) в день його виникнення сума непогашеної заборгованості за Овердрафтом (кредитом) визнається простроченою та наступного банківського дня переноситься на рахунки простроченої заборгованості. Відповідно до п. 6.6 на суму простроченої заборгованості за Овердрафтом (кредитом) Бані: нараховує проценти у валюті Овердрафту (кредиту) за фактичний строк використання Клієнтом кредитних коштів, виходячи із щоденного підсумкового залишку заборгованості на «Ощадному» рахунку. Проценти нараховуються щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця та в день розірвання цього Договору, виходячи з Тарифів даного Договору (36,0%), починаючи з дня виникнення зазначеної заборгованості, застосовуючи метод «Факт/факт», коли для розрахунку береться фактична кількість днів у місяці та у році (365/366). День повернення заборгованості не враховується в період, за який нараховуються проценти. Згідно з п. 6.7 Клієнт зобов?язується сплатити проценти, нараховані Банком на суму простроченої заборгованості за Овердрафтом (кредитом) відповідно до п. 6.6. цього Договору у розмірі, визначеному у Тарифах Банку. 11 березня 2015 року відповідачем було підписано заяву на встановлення щоденних карткових лімітів, а також розписку про отримання платіжної картки, відповідно до якої останній підтвердив, що ним була отримана платіжна картка у непошкодженому стані та запечатаний конверт з ПІН-кодом. Судом встановлено, що Банк виконав свої зобов?язання в повному обсязі. Факт користування Відповідачем овердрафтом підтверджується Випискою по договору за період з 11 березня 2015 року по 19 серпня 2015 року. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов?язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Так, з наданої позивачем виписки від 20 серпня 2015 року за договором №AY2-7708-Ф/15-RIV за період з 11 березня 2015 року по 19 серпня 2015 року вбачається, що у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 34301, 49 грн., яка складається з заборгованості за овердрафтом 30330, 34 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом 3971, 15 грн. Суд зауважує, що зазначена у виписці сума нарахованих відсотків є меншою, ніж заявлена у позовній заяві. Оскільки, представником позивача подано розрахунок заборгованості, який не відповідає заявленим позовним вимогам, то суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення відповідно до документально підтвердженої суми заборгованості. Разом з тим, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що оспорювані трансакції були проведені третьою особою без його згоди, а платіжна картка ним втрачена, з огляду на наступне. Відповідно до п.4.2.1 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків клієнт зобов`язаний використовувати «Ощадний» рахунок та Платіжну картку відповідно до умов цього Договору, правил Платіжної системи та законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного банку України. Відповідно до п.4.2.2 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків клієнт зобов`язаний зберігати Платіжну картку та інформацію, яка дає змогу користуватися нею (у тому числі ПІН-код), контролювати рух коштів за своїм «Ощадним» рахунком та повідомляти Банк про операції, які не здійснювались Клієнтом. Відповідно до п.4.2.3 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків клієнт зобов`язаний у випадку втрати, або крадіжки Платіжної картки, або в разі якщо ПІН-код став відомий третім особам, повідомити Банк у порядку передбаченому цим Договором. У постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 754/15020/15-ц (провадження № 61-22283св18) зроблено висновок, що «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що належних та допустимих доказів своєчасного повідомлення банку про втрату платіжної картки відповідачем не надано. Також, відповідач не довів, що операції були здійснені без його вини або внаслідок протиправних дій третіх осіб, яким банк мав би запобігти. Посилання відповідача на те, що він не здійснював спірні операції, суд оцінює критично, оскільки саме клієнт несе відповідальність за збереження платіжної картки та конфіденційність персональних даних до моменту офіційного повідомлення банку про їх втрату. Факт звернення відповідача із заявою до правоохоронних органів про використання його картки сторонніми особами через 10 років після її втрати та без наявності обвинувального вироку, не доводить, що кредитні операції були проведені внаслідок шахрайських дій невстановленої особи. 3 урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Укргазбанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, в межах сум, зазначених у виписці від 20 серпня 2015 року за договором №AY2-7708-Ф/15-RIV за період з 11 березня 2015 року по 19 серпня 2015 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2138, 48 грн. (34301, 49 х 1218 / 35228, 85).

Outcome: partial