Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

позивачка, через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання дружини з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років. Позов мотивує тим, що згідно відомостей, які містяться в повідомленні про шлюб (oznamenie ouzavreti manzelstva) 30.09.2023 між [PERSON] та [PERSON] в м. Тренчин Словацької Республіки укладено шлюб (копія повідомлення про шлюб додається). Під час шлюбу у Позивача та Відповідача народився син - [PERSON] - [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження ( [INFO] ). Згідно з рішенням Посольства України в Словацькій Республіці від 31 січня 2024 року [PERSON] набув громадянства України на підставі частини першої статті 7 Закону України «Про громадянство України», на підтвердження чого долучаємо копію Довідки про реєстрацію особи громадянином України №44 від 31.01.2024 та копію закордонного паспорта. Дитина проживає та має зареєстроване місце проживання разом із Позивачем, що підтверджується Актом фактичного проживання вих. №:101 (A) від 29.07.2025. Жодні договори стосовно утримання та виховання дитини між Позивачем та Відповідачем не укладались. Додатково повідомляє, що Відповідач не має інших дітей на утриманні, постійно проживає в Словацькій Республіці. Крім цього зазначає, що Відповідач є працездатною особою, має стабільний дохід, що в середньому становить 1 500 Євро/міс., проте, кошти на утримання дитини не перераховує. (Виписка з рахунку Відповідача додається (Mimoriadny vypis z Uctu:тSpace ucet). Щодо стягнення аліментів вказує, що дитина інтенсивно росте, розвивається, йому необхідне повноцінне харчування, придбання одягу, взуття, предметів особистої гігієни, іграшок, книжок, для його всестороннього та гармонійного розвитку, а кошти на утримання дитини Відповідач не перераховує. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, та те, що Відповідач є працездатною особою, виходячи з принципів розумності та справедливості, просить Суд позов задовольнити та стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утриманця дитини в розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), оскільки їх син [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею, Позивач здійснює догляд за дитиною, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною трьох річного віку. Окрім цього, просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. Ухвалою суду від 24.10.2025 відкрито провадження в справі, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено цивільну справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Від представника відповідача адвоката Угриновської Ю.В. 13.11.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказує, що із змісту позовної заяви підставою для звернення до суду із вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина стало те, що Відповідач маючи стабільний дохід, кошти на утримання дитини не перераховує. Однак, вказані твердження Позивачки не відповідають дійсності, оскільки Відповідач систематично брав та бере фінансову участь в утриманні сина, що підтверджується Інформацією про транзакції, яка додається до відзиву на позовну заяву. Також, спілкується із сином та дружиною, а тому звернення Позивачки до суду із вказаним позовом для відповідача є неочікуваністю. Відповідач не ухилявся та не ухиляється від обов`язку утримувати сина, оскільки його любить та готовий сплачувати аліменти на утримання сина, але не в розмірі в якому просить Позивачка. Окрім цього зазначає, що позивачка у позові вказує «про відсутність у Відповідача інших дітей на утриманні», тим самим, приховуючи обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, так як у відповідача є син [PERSON] [INFO] , на утирання якого, на користь його метрі [PERSON] стягуються аліменти у розмірі заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно судового наказу від 15.01.2021 - виданого Франківським районним судом м. Львова, який на даний час перебуває на примусовому виконанні. Тому, з огляду на вищенаведене Відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] , однак у розмірі від усіх видів заробітку, який буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та враховуватиме принц рівності обов`язків батьків. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини вказує, що визначений Позивачкою розмір аліментів на її утримання, а саме 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) Відповідача є надміру завищений, буде обтяжливим для останнього, з огляду на те, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацездатного батька, несе витрати щодо оплати житла, придбання продуктів харчування, речей першої необхідності. А дії Позивачки - замовлення послуг з представництва її інтересів у даній справі у розмірі 20 000,00 гривень, свідчать про високий рівень її достатку. Крім того, Позивачка протягом тривалого періоду часу отримувала ряд допомог у зв`язку з вагітністю, пологами та по догляду за дитиною за межами території України. В позовній заяві вказано: «щодо спроможності Відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини зазначимо, що Відповідач є особою працездатного віку, не має інших дітей на утриманні, має стабільний дохід». Проте, позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у Відповідача є можливість надавати їй матеріальну допомогу, а долучені Позивачкою Виписки з рахунку не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки вони викладені іноземною мовою та не мають офіційного перекладу. Тому, з огляду на вищенаведене, Позивачкою не доведено наявність у Відповідача можливості надавати їй матеріальну допомогу. Більш того, нею приховано обставини, які мають значення для даної справи - наявність на утриманні другої дитини та непрацездатного батька. Враховуючи викладене, у разі задоволення судом вказаної позовної вимоги просить зменшити розмір аліментів на утримання дружини до 1/12 від усіх видів заробітку, крім цього просить зменшити стягнення витрат на правничу допомогу до 3 000,00 грн. Від представника позивача адвоката Цап О.Р. 18.12.2025 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких виклала заперечення на відзив, позовну заву підтримала, просила таку задовільнити в повному обсязі. Від представника відповідача адвоката Угриновської Ю.В. 05.01.2026 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких виклала заперечення на позовну заву та додаткові пояснення представника позивача від 18.12.2025, просила врахувати пояснення, які викладені у відзиві та даних письмових поясненнях, позов просила задоволити частково, врахувавши матеріальне становище відповідача та сплату аліментів останнім на утримання сина [PERSON] [INFO] та догляд за батьком, який є особою з інвалідністю І-групи. Від представника позивача адвоката Цап О.Р. 14.01.2026 через систему «Електронний суд», надійшла заяву, у якій остання просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги просить задовільнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, між [PERSON] та [PERSON] 30 вересня 2023 року було зареєстровано шлюб в м. Тренчин Словацької Республіки. Після укладення шлюбу, дружина залишила собі прізвище « [PERSON] ». Вказані обставини підтверджуються до повідомлення про шлюб (oznamenie o uzavreti manzelstva) № 0586494 від 02.10.2023, виданим у м. Тренчин, Словацької Республіки. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] - [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження (Slovenska Republica Rodny List) № [NUMBER] , виданим відділом РАЦС у м. П`єштяни, Словацької Республіки, із якого видно, що батьками дитини записані [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до акту фактичного проживання № 101(А) від 29.07.2025, виданого ОСББ «Наукова 13-15», встановлено, що дитина [PERSON] [INFO] фактично проживає разом із матір`ю [PERSON] [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд керується наступним. Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. (частина 2 статті 182 СК України). Відповідно до заявлених вимог позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Сторонами у справі визнається, що на даний час дитина фактично проживає з матір`ю. Відповідач не заперечує свого обов`язку щодо утримання дитини, проте визнає позовні вимоги у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), вказуючи на те, що 15 січня 2021 року Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ №465/1158/21 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі заяви про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Франківському відділі державної виконавчої служби у місті Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (ВП № 65339391). Копії платіжних інструкцій за період з травня по жовтень 2025 року на підтвердження факту належного виконання зобов`язань по сплаті аліментів додаються. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч.1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, судом приймаються до уваги також положення ч. 5 ст. 183 ст. 182 СК України, якою передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що такі стягуються не для зрівняння матеріального становища платника та одержувача аліментів, а для того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. На підставі викладеного, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інформацію про сплату аліментів на утримання старшої дитини, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня подання позовної заяви, тобто з 29.08.2025, що відповідатиме інтересам дитини, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та достойного рівня її матеріального забезпечення. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, то суд вважає, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Питання утримання дружини батьком дитини врегульовано нормами Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина четверта статті 84 СК України визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина. Матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, сімейне законодавство України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів. Суд зазначає, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Спільна дитина сторін [PERSON] , [INFO] , не досягла трьох років і проживає разом із матір`ю (позивачем) та перебуває на її утриманні, у зв`язку з чим позивач потребує матеріальної допомоги другого з подружжя. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатним та не має можливості надавати дружині таку допомогу, а тому суд, на підставі вищевикладеного, вважає за можливе в цій частині задовольнити позовні вимоги частково, враховуючи відзив представника відповідача, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини в розмірі 1/12 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви, тобто з 29.08.2025. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання дружини з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років підлягають частковому задоволенню. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду: договір про надання правничої (правової) допомоги №КО25/08/2025 від 25.08.2025; акт про надання послуг №1 відповідно до Договору про надання правничої (правової) допомоги №КО25/08/2025 від 25.08.2025; додаток №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №КО25/08/2025 від 25.08.2025; рахунок №1/О від 27.08.2025 за надання правничої (правової) допомоги відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги №КО25/08/2025 від 25.08.2025, ціна 20 000 грн. Суд зазначає, що надані представником позивача документи є належними, проте суд враховує клопотання представника відповідача про зменшення розміру витратна правничу допомогу, тому заявлена сума на правничу допомогу підлягає до часткового задоволення, а саме, у розмірі 8 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial