Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

До суду надійшов указаний позов, який обґрунтовується тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 27.07.2024-100002480 від 27.07.2024 відповідач отримав кредит у сумі 15000,00 грн. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, кредит у встановлений строк не повернув. З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за позикою у сумі 40200,00 грн, яка складається з: 15000,00 грн - основний борг, 14700,00 грн - проценти, 7500,00 грн неустойки, комісія 3000,00 грн, а також суму сплаченого позивачем судового збору у сумі 2422,40 грн. 11.06.2025 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у судове засідання (а.с.28). Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 5 на звороті). Відповідачу було скеровано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з доданими до нього документами (а.с. 13, 31), поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученим адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання» за вказаною адресою (а.с.32). Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд установив наступне. 27.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем, відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (а.с.15-20), укладено електронний кредитний договір No 27.07.2024-100002480 відповідно до умов якого відповідачу надається кредит у сумі 15000,00 грн, на строк 98 днів, дата повернення 01.11.2025 включно; процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день; денна процентна ставка 0,93%. 27.07.2024 о 19:35 год ТОВ «Споживчий центр» здійснило зарахування коштів на рахунок відповідача у сумі 15000,00 грн, призначення платежу "Видача за договором №27.07.2024-100002480", що підтверджується банківською квитанцією (а.с. 11). За змістом Закону України «Про електронну комерцію», правочини які оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором вбачається, що заборгованість [PERSON] по кредитному договору №27.07.2024-100002480 від 27.07.2024складає: 15000,00 грн - основний борг, 14700,00 грн - проценти, 7500,00 грн неустойки, комісія 3000,00 грн, разом 40200,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 27 липня 2024 року по 01 листопада 2024 року (а.с. 12). Отже, в межах строку кредитування, з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування», позивач мав право нарахувати проценти, які не можуть перевищувати 1% в день, що ним і було зроблено. Підсумовуючи викладене вище, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 15000,00 грн та процентів за користування кредитом у сумі 14700,00 грн підлягають до задоволення у повному обсязі. Натомість вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії в сумі 3000,00 грн, неустойки в сумі 7500,00 грн підлягають частковому задоволенню з таких мотивів. Відповідно до частин першої та другої ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 13 липня 2022 року в справі №363/1834/17 виснувала, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Пунктом 8 договору передбачено, що комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність плата за надання Кредиту) 20% від суми Кредиту та дорівнює 3000 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21, якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої ст.11, частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в сумі 3000,00 грн підлягає задоволенню у повному обсязі. Разом із тим, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Цим пунктом також установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, в силу дії прямої норми вказаного вище Закону, ТзОВ «Споживчий центр» зобов`язано було списати боржнику заборгованість за неустойкою в сумі 7500,00 грн, адже вона нарахована за кредитним договором укладеним після 24 лютого 2022 року, тобто у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак позивач списання неустойки не здійснив, а всупереч положень Закону в 2025 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, у тому числі неустойки, яка випливає з кредитних правовідносин. З огляду на викладене вище, позовні вимоги в частині стягнення неустойки в сумі 7500,00 грн задоволеними бути не можуть. Крім цього, рішення суду першої інстанції грунтується на постановах Житомирського апеляційного суду у аналогічних справах №285/2550/25 та №277/603/25. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати позивачем судового збору в сумі 1970,38 грн пропорційно задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial