Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 09.08.2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» та позивачем було укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань боржника за кредитним договором № 11026805000 від 09.08.2006 року, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 25 000 доларів США із кінцевим строком виконання основного зобов`язання - 08.08.2013 року. Іпотечний договір було укладено з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, на забезпечення основного зобов`язання, предметом іпотеки якого є житлове приміщення та земельна ділянка, що за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Косівського районного суду від 12.01.2024 року у справі № 347/2729/23 було задоволено позов ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про стягнення з позивача, та її колишнього чоловіка [PERSON] в солідарному порядку на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» кошти нараховані на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 91 395 грн. 45 коп. та 2 684 грн. оплаченого судового збору. Згідно даного рішення 13.02.2024 року Косівським районним судом видано виконавчий лист про стягнення заборгованості та передано на примусове виконання до Косівського відділу державної виконавчої служби. Позивач стверджує, що 19.04.2024 року повністю сплатила заборгованість, що підтверджується квитанціями до платіжної інструкції від 19.04.2024 на суму 103 737, 40 грн. Також, про погашення боргу та відсутність заборгованості перед стягувачем свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 23.04.2024 ВП № 32020053, винесена заступником начальника Косівського відділу ДВС у Косівському районі Івано-Франківської області. Даною постановою знято арешт на майно [PERSON] . Для вирішення питання зняття заборони відчуження 23.04.2024 року позивач звернулася із листом до стягувана - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», проте відповіді не отримала. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 09.08.2006 року реєстратором - приватним нотаріусом Григорчук Л.В. накладено заборону на нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 227,4 кв. м. та житловою - 123,5 кв. м., що за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Косівського районного суду від 19.03.2025 року у справі 347/2768/24 визнано припиненою іпотеку нерухомого майна: житлового будинку, загальною площею 227,4 кв.м., та житловою площею 123,5 кв.м., що за адресою: [ADDRESS] та виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна запис про обтяження майна № 3581743 від 09.08.2006 і запис про іпотеку № 3376 від 09.08.2006 року. Проте вказаним рішенням не було охоплено належну позивачу земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер 2623684901:01:006:0055, що знаходиться в с. Рибне Косівського району, Івано-Франківської області. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер 2623684901:01:006:0055 міститься запис про обтяження майна №3581780 від 09.08.2006. Підставою такого обтяження зазначено договір іпотеки №3376 від 09.08.2006, зареєстрований приватним нотаріусом Григорчук Л.В. Водночас запис про іпотеку у відповідному розділі - відсутній. 09.06.2025 Державним реєстратором прав на нерухоме майно ЦНАП Косівської міської ради Івано-Франківської області Косовичем В.М. прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з наявними зареєстрованими обтяженнями речових прав на нерухоме майно, а саме: дана земельна ділянка площею 0,2500 га кадастровий номер 2623684901:01:006:0055 перебуває під забороною на нерухоме майно у зв`язку з реєстрацією договору іпотеки на це майно. Позивач стверджує, що оскільки основне зобов`язання за кредитним договором є припиненим, та відповідно іпотека припинена, то записи про обтяження нерухомого майна порушують майнові права позивача, пов`язані з розпорядженням земельною ділянкою. У зв`язку із вище наведеним, [PERSON] просила зняти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: земельну ділянку кадастровий номер 2623684901:01:006:0055, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: с. Рибне, Косівський район, Івано-Франківська область та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна запис про обтяження майна №3581780 від 09.08.2006. Відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак відповідач правом на подання відзиву не скористався. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак представник позивача адвокат Беньковський В.А. подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без їх участі. (а.с. 35). Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного документу в матеріалах справи (а.с.33,37), про причини неявки суд не повідомив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 28.10.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01.12.2025 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14 березня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Згідно з копією договору іпотеки 09 серпня 2006 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) як майновий поручитель [PERSON] (боржник), іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань боржника за кредитним договором № 11026805000 від 09.08.2006 року, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 25 000 доларів США із кінцевим строком виконання основного зобов`язання - 08.08.2013 року. Іпотечний договір було укладено з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, на забезпечення основного зобов`язання. Предметом іпотеки є житлове приміщення та земельна ділянка, що за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з посвідченням цього договору, приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Григорчук Л.В. наклалася заборона на відчуження зазначених у договорі житлового будинку та земельної ділянки, що належать [PERSON] (а.с.10-12). 13.02.2024 року Косівським районним судом видано виконавчий лист у справі № 347/2729/23 про стягнення з позивача та її колишнього чоловіка [PERSON] в солідарному порядку на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» кошти нараховані на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 91 395 грн. 45 коп. та 2 684 грн. оплаченого судового збору та передано на примусове виконання до Косівського відділу державної виконавчої служби (а.с.13). Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.04.2024 ВП № 74664463, яка винесена заступником начальника Косівського відділу ДВС у Косівському районі Івано-Франківської області, виконавче провадження з примусового виконання по виконавчому листу № 347/2729/23, виданого 20.03.2024 року Косівським районним судом про стягнення зі [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ТОВ «Довіра та Гарантія» кошти нараховані на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 91 395, 45 грн. та 2 684 грн. сплаченого судового збору боргу закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.15). Відповідно до копій квитанцій до платіжної інструкції від 19.04.2024 року, [PERSON] сплатила на рахунок Косівського відділу ДВС у Косівському районі Івано-Франківської області заборгованість у розмірі 103 737,40 грн. та 179 019,34 грн. (а.с.16). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру № НВ-1200597822024 від 06.08.2024 року, земельна ділянка кадастровий номер 2623684901:01:006:0055, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: с. Рибне, Косівський район, Івано-Франківська область належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 308577 (а.с.17-22, 24). Відповідно до копії листа №79/01-16 від 18.10.2024 року нотаріус повідомила про відмову зняття заборони відчудження нерухомого майна, оскільки згідно ст. 74 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус може зняти заборону відчуження вказаного в договорі нерухомого майна лише після одержання повідомлення установи банку про повне виконання зобов`язань боржником та припинення договору іпотеки (а.с.23). 09.06.2025 Державним реєстратором прав на нерухоме майно ЦНАП Косівської міської ради Івано-Франківської області Косовичем В.М. прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з наявними зареєстрованими обтяженнями речових прав на нерухоме майно, а саме: дана земельна ділянка площею 0,2500 га кадастровий номер 2623684901:01:006:0055 перебуває під забороною на нерухоме майно у зв`язку з реєстрацією договору іпотеки на це майно (а.с.25). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 09.08.2006 року реєстратором - приватним нотаріусом Григорчук Л.В. накладено заборону на нерухоме майно: земельну ділянку кадастровий номер 2623684901:01:006:0055, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: с. Рибне, Косівський район, Івано-Франківська область (а.с.26). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права власності на земельну ділянку, та неможливістю реалізації власником права розпорядження внаслідок існування дійсних записів про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Також статтею 13 ЦК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи зі змісту ст. 526 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Згідно із ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За положеннями ч. 1 ст. 593 ЦК України, припинення права застави відбувається у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). Іпотека відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. За змістом ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Отже, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суд зобов`язаний зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 711/4556/16-ц, провадження N 14-88цс19 (пункти 54, 68-70)). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Із зазначених норм права випливає, що іпотека припиняється, зокрема у разі припинення основного зобов`язання належним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.07.2016 року по справі № 6-118 цс16. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування нерухомого майна або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону відчуження нерухомого майна, зокрема за повідомленням іпотекодержателя. Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат», передбачається, що саме у зв`язку з припиненням відносин іпотеки за повідомленням уповноваженої особи нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна. Згідно з п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, зняття заборони відчуження нерухомого або рухомого майна проводиться шляхом вчинення посвідчувального напису на документі, що є підставою для її зняття. Частиною 1ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.317 і 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Подібний правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16-ц та від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст. ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. У Постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16 Верховний Суд зазначає, що, оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договорами іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. За таких обставин вимоги про визнання договорів іпотеки припиненими, зняття заборони відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому заборони відчуження нерухомого майна та вилучення записів про накладення цих заборон мають бути зняті. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що зобов`язання за кредитним договором № 11026805000 від 09.08.2006 року, на виконання рішення Косівського районного суду від 01.04.2009 року виконано в повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження, доказів протилежного суду не надано, а обтяження накладене на нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] обмежує здійснення власником своїх повноважень на розпоряджання зазначеним майном. Отже, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека, тобто правовідносини, що виникли на підставі іпотечного договору № 3376 від 09.08.2006 року є припиненими. Таким чином, враховуючи зазначене, підстави наявності записів щодо обтяження нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державному реєстрі іпотек відсутні, оскільки наявність вказаних відомостей про іпотеку та обтяжень нерухомого майна створюють перешкоди у здійсненні права власності позивачці, щодо нерухомого майна. В силу вимог ст.516 Цивільного кодексу України, позивач [PERSON] , виконавши свої зобов`язання за кредитним договором перед первісним кредитором вважається такою, що належно виконала свої зобов`язання. Суд також враховує, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. У відповідності до положень ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право на судовий захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. З наведеної норми вбачається, що судовому захисту підлягає немайнове або майнове право чи інтерес особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виключенням є чітко встановлені межі здійснення цивільних прав, зокрема дії, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Після повного виконання [PERSON] зобов`язань перед відповідачем, припинення договору іпотеки, повинно було відбутися без будь-яких додаткових дій з боку боржника, адже саме на вигодоотримувача після виконання боржником своїх зобов`язань, покладається обов`язок припинити обтяження, накладені з метою виконання кредитного зобов`язання. Суд враховує, що звертаючись до суду позивачка мала на меті реальне вирішення спору та захист свого права. Так, відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу. З наведеного випливає, що метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту, який би вичерпував себе. Способами захисту права є передбачені законом дії, безпосередньо спрямовані на захист такого права. Конституційний Суд у своєму рішенні від 30 січня 2003 року, №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах. Враховуючи викладене, суд доходить переконання, що належним способом захисту в даному випадку є визнання іпотеки припиненою. Як визначено статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав. Розділом 26 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року № 283/8882, далі - Інструкція) був передбачений порядок накладання та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси, зокрема вчиняють такі нотаріальні дії, як накладають та знімають заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також у випадках, встановлених законодавством, - рухомого майна. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; рішенням суду та в інших випадках. Відповідно до п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зняття заборони відчуження нерухомого або рухомого майна проводиться шляхом вчинення посвідчувального напису на документі, що є підставою для її зняття. Отже враховуючи те, що накладена заборона відчуження земельної ділянки порушує право позивача на вільне розпорядження своїм майном, зняття заборони відчуження майна не може бути проведено на загальних підставах, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами. В позовній заяві позивач не ставила питання про відшкодування судових витрат, а відтак судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved