Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

В провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебувала вищезазначена цивільна справа. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08 січня 2026 року у цивільній справі №348/1631/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. 13.01.2026 через систему «Електронний суд» (сформовано в системі 13.01.2026) надійшла заява представника позивача ТОВ «Іннова Фінанс» адвоката Андрущенка М.В. про ухвалення додаткового рішення у справі та вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача ТОВ «Іннова Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій заяві просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Зі змісту ст. 270 ч. 4 Цивільного процесуального кодексу України, вбачається, що сторони або інші учасники справи викликаються в судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення лише в разі необхідності. У зв`язку з цим, згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08 січня 2026 року у цивільній справі №348/1631/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково у розмірі 17200,00 грн, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9200,00 грн - заборгованість за процентами. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова Фінанс» судовий збір у розмірі 1066,58 грн ( а.с. 139-142). Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до ч. 1-3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах : від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При ухваленні рішення від 08 січня 2026 року у справі №348/1631/25 суд не вирішив питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки даних про ці витрати у розпорядження суду не було подано. Представник позивача в позовній заяві зазначив, що позивачем понесені судові витрати по справі, докази чого будуть подані суду в порядку, передбаченому ч.8 ст. 141 ЦПК України. Рішення суду від 08.01.2026 було направлено до електронного кабінету позивача та доставлене 10.01.2026, 13.01.2026 представник відповідача подав заяву про ухвалення додаткового рішення. Отже, протягом зазначеного строку представник позивача - адвокат Андрущенко М.В. зробив відповідне клопотання та протягом п`яти днів після ухвалення рішення подав до суду докази понесених позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» витрат на правничу допомогу. До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025 року, укладеного між ТОВ «Іннова Фінанс» та адвокатом Андрущенко М.В., відповідно до п. 3.5 цього договору, ціна договору складає загальну вартість послуг наданих замовнику у відповідності до всіх підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг (надалі -АНП). Пунктом 3.4.1 передбачено, що оплата наданих послуг здійснюється шляхом безготівкової транзакції коштів, зазначених в заявках та/або АНП на банківський рахунок виконавця, зазначений у цьому договорі або в інший спосіб, погоджений сторонами. Сторони погоджують, що оплата послуг виконавця може здійснюватися й до укладення сторонами АНП за рішенням виконавця, про що зазначається в кожній відповідній заявці. Зобов`язання замовника з оплати послуг вважаються виконаними з моменту фактичного зарахування грошових коштів за відповідним АНП на банківський рахунок виконавця (п.3.4.3) (а.с.147-149). Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №3666210876 від 09.01.2026 року до договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025 року слідує, що адвокатом Андрущенко М.В. позивачу ТОВ «Іннова Фінанс» надані послуги з правничої допомоги по справі № 348/1631/25 в сумі 5000 грн. Послуги надані в повному обсязі та сплачені ТОВ «Іннова-Нова» відповідно до платіжної інструкції №18 від 12 січня 2026 року(а.с.152,154) Також суду надані ордер на надання правничої допомоги, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.151,153). Доказів неспівмірності витрат на правову допомогу відповідач суду не надав. Таким чином, суд встановив, що представник позивача надав належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, виходячи із складності справи, співмірності, розумності, доцільності, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved