Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 9 500 грн. 00 коп., з яких: 9 500 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0 грн. сума заборгованості за процентами; 0 грн. сума заборгованості за комісією; 0 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.05.2023 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач уклали договір про надання коштів у кредит №78947548, за умовами якого Кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9 500,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5 %, які нараховуються на залишок заборгованості за тілом кредиту. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало відповідачу грошові кошти в погодженому договором розмірі. В свою чергу, відповідач, отримавши грошові кошти на умовах платності користування свої зобов`язання щодо своєчасного і повного їх повернення не виконав, відсотки за користування коштами не сплатив. 26.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №26/06/25, відповідно до умов якого від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право вимоги до відповідача, про що свідчить також і акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Таким чином, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло статусу кредитора за Договором позики №78947548 від 23.05.2023, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором про надання коштів у кредит №78947548 від 23.05.2023 у сумі 9 500 грн. 00 коп., з яких: 9 500 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0 грн. сума заборгованості за процентами; 0 грн. сума заборгованості за комісією; 0 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, а також судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. з урахуванням понижуючого коефіцієнту у розмірі 0,8, і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн.. Одночасно у прохальній частині позову представник позивача просив витребувати докази у АТ КБ «Приват Банк». Ухвалою від 20.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 23.09.2025, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 20.08.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. На виконання вимог ухвали від 07.10.2025 АТ КБ «Приват Банк» надав суду витребувані докази. 23.09.2025, 20.11.2025 справу було відкладено на 20.11.2025, 26.01.2026 у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи. Ухвалою від 26.01.2026 призначено заочний розгляд даної цивільної справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, підтримку позовних вимог та про заочний розгляд справи (вх.№24121 від 24.11.2025). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, а саме за допомогою направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання, яка повернута на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» та sms повідомленням. Відзив на позовну заяву відповідач не подав, будь-яких клопотань від нього на адресу суду не надходило. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 23.05.2023 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір про надання коштів у кредит №78947548 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до умов якого Кредитодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується надати Позичальнику у власність грошові кошти у сумі 9 500 грн. 00 коп. строком на 30 днів, а Позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів та сплачувати проценти позикодавцю, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Позика надається строком на 30 днів, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі, що становить 2,5% у день від суми кредиту за час користування ним, процентна ставка за понаднормове користування кредитом становить 2,7% у день (а.с.19). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору M6pG9U18On, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.22). Відповідно до п. 5.3. договору про надання коштів у кредит №78947548, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Кредитодавець на виконання п. 1 Договору позики №78947548 від 23.05.2023 надав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9 500 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , що підтверджується електронною платіжною інструкцією №cd6e620a-d013-4d16-9e12-7b1ef0137fb0 від 23.05.2023 (а.с.23 -23 на звороті). Позикодавець виконав своє зобов`язання за договором та надав відповідачу грошові кошти згідно умов договору позики, однак позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в позику грошові кошти, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за вказаним договором. 26.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 26/06/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором надання коштів у кредит №78947548 (а.с. 24 на звороті-31 на звороті). Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному договору про надання коштів у кредит. За інформацією АТ КБ «Приват Банк», наданою на запит суду, на ім`я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] . Також у виписці, наданої на запит суду АТ КБ «Приват Банк» наявна інформація про проведення зарахування на картку відповідача 23.05.2023 переказу на суму 9 500, 00 грн.. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був підписаний відповідачем, він був ознайомлений із умовами кредитування, сума кредиту була перерахована відповідачу, що не спростовано, однак взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, отриманої суми кредиту не повернув. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Отже, договір про надання коштів у кредит №78947548 від 23.05.2023 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), укладений у формі електронного документа з електронними підписами сторін 23.05.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позичальником [PERSON] , є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України, а також ст.1054 ЦК України, ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Положеннями частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1статті 510 ЦК України). Відповідно до частин 1, 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. З огляду на зазначені правовідносини, судом встановлено порушене право позивача, яке підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов`язання. Усупереч умовам договору про надання коштів у кредит №78947548 від 23.05.2023 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 23.05.2023 відповідач свої зобов`язання не виконав. Після відступлення позивачу права грошових вимог до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за договором. Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість відповідача за договором позики становить 9 500 грн. 00 коп., з яких: 9 500 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0 грн. сума заборгованості за процентами; 0 грн. сума заборгованості за комісією; 0 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування (а.с. 14-18 на звороті). Відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, доказів на спростування тверджень позивача, викладених у позовній заяві також не надав, розрахунок заборгованості не спростував. Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені договором і законом зобов`язання ні перед первісним кредитором, ні перед новим кредитором, позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог статті 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 3500 грн., на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024, акт приймання-передачі виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року та витяг з Акту №16-П приймання-передачі наданої правничої допомоги договору № 01-11/24 від 01.11.2024. Згідно з витягом з Акта №16-П приймання-передачі наданої правничої допомоги договору № 01-11/24 від 01.11.2024, складеного 11.07.2025 та підписаного сторонами, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» прийняло послуги, надані Адвокатом, в т.ч. вивчення наявних у клієнта документів та аналіз документів, аналіз судової практики вартість, якої складає 500 грн.; підготовка позовної заяви до боржника за договором позики, вартість якої складає 3000 грн. (а.с.42). Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved