Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 13 квітня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено електронний договір позики №269576050 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту. За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 5000 грн. строком на 30 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку, з датою остаточного повернення кредиту 13.05.2019 та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за процентною ставкою 1,70 % за кожен день користування кредитом. Вказує, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Станом на 31.10.2025 прострочена заборгованість за кредитним договором №269576050 від 13.04.2019 становить 14181 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 9181 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 2/1118-01, строк дії якого було неодноразово продовжено додатковими угодами, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №269576050. 03.01.2019 між ТОВ «Таліон Плоюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»укладено договір факторингу № 201901103 відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №269576050. Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 14181 грн. 00 коп. та понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір №269576050 від 13.04.2019, шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту. Наведене підтверджується договорм позики №269576050 від 13.04.2019, графіком розрахунків, які підписані позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в яких він зазначив номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кредитні кошти. 11 травня 2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»» та [PERSON] укладено додаткову угодоу до кредитного договору №269576050 від 13.04.2019, шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Підписавши вказаний договір, позичальник ствердив ті обставини, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті товариства. За умовами договору позики №269576050 від 13.04.2019 позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 5000 грн. строком на 30 днів терміном до 13.05.2019, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку, та зобов`язавя вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за процентною ставкою 0,30 відсотків від суми кредиту, або у грошовому виразі у розмірі 15 грн. За умовами додаткової угоди від 11.05.2019 до договору позики №269576050 від 13.04.2019 позичальнику [PERSON] продовжено строк кредитного договору строком на 28 днів, починаючи з 13.05.2019 за умовами якого [PERSON] зобов`язавя вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за процентною ставкою 1,70 в день за користування кредитом. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи відповідача про неукладення ним зазначених вище кредитних договорів. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Із наданого суду розрахунку вбачається, що відповідач своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором не виконав, станом на 31.10.2025 прострочена заборгованість за кредитним договором №269576050 від 13 квітня 2019 становить 14181 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 9181 грн. 00 - заборгованість за відсотками. При цьому суд враховує те, що згідно договору № 269576050 від 13.04.2019 строк його дії становить 30 днів, до 13.05.2019. Додатковою угодою від 11.05.2019 строк договору продовжено на 28 днів, починаючи з 13.05.2019, проценти визначено в розмірі 1,70 від суми кредиту. Також встановлено, що нарахування відсотків у сумі 9181 грн. 00 коп. первісним кредитором здійснювалося за понадстрокове користування кредитом. За умовами зазначеного кредитного договору та додаткової угоди до нього відсотки за користування кредим у строк із 13.04.2019 до 13.05.2019 складають 15 грн. 00 коп. (5000 грн. х 01% х 30 днів), за період із 13.05.2019 до 09.06.2019 складають 2380 грн. (5000 грн. х 1,70 х 28 днів). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заборгованість за процентами становить 2395 грн. 00 коп. Таким чином встановлено, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання за кредитним договорм належним чином не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором №269576050 від 13.04.2019 у сумі 7395 грн. 00 коп. з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2395 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 2/1118-01, строк дії якого було неодноразово продовжено додатковими угодами, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №269576050. 03.01.2019 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190103 відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №269576050, що підтверджується витягом з реєстру боржників № 7 від 26.12.2019. Таким чином встановлено, що позивач «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача [PERSON] . Із матеріалів справи вбачається, що боржник [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором не виконав, заборгованість за кредитними зобов`язаннями складає 7395 грн. 00 коп. Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За наведених обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за вказаним вище кредитим договором у розмірі 7395 грн. 00 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд наводить наступний розрахунок (7395 х 100) : 14181= 52,15 %, тобто позов задоволено на 52,15%. Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 3028 грн. 0 коп. х 52,15 % = 1579 грн. 10 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1579 грн. 10 коп. судових витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial