Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник позивача адвокат Розумна О.О. звернулась до суду з позовною заявою до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, в якій просить: 1) встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , однією сім`єю на час відкриття спадщини після смерті останньої за адресою: [ADDRESS] ; 2) визнати за [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка померла [INFO] , на земельну ділянку площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; 3) передати в натурі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , як спадкоємцю за законом першої черги, майно, яке перейшло як відумерле до територіальної громади Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області на підставі рішення від 15.05.2025 Близнюківського районного суду Харківської області по справі № 612/197/25, і збереглося, а саме: земельну ділянку площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; 4) припинити право власності територіальної громади Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області на земельну ділянку площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. В обґрунтування позову зазначив, що він є сином [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, за життя вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Але він хоча і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично постійно проживав із своєю матір`ю до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] . 13.05.2025 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу - Сотник Наталії Олександрівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої матері, а саме на земельну ділянку площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території колишньої Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. За відповідною заявою приватним нотаріусом була заведена спадкова справа № 3/2025, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 81149938 від 13.05.2025. В подальшому приватним нотаріусом було з`ясовано, що 08.11.2018 [PERSON] склала заповіт за № 579 на користь [PERSON] [INFO] . Водночас, 15.05.2025 [PERSON] подав до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу - Сотник Наталії Олександрівни заяву за № 7 в якій зазначив, що він не приймає спадщину після смерті [PERSON] та не претендує на дану спадщину, до суду для продовження строку для прийняття спадщини звертатись не буде. Водночас, 15.05.2025 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі № 3/2025 на майно [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на земельну ділянку площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, що підтверджують факт прийняття ним спадщини у встановленому порядку. Окрім цього, в середині жовтня 2025 року [PERSON] дізнався, що 15.05.2025 Близнюківський районний суд Харківської області рішенням, винесеним у справі № 612/197/25, визнав відумерлою спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , яка складалась із земельної ділянки площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства та передав її у власність територіальній громаді в особі Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області. Однак, позивач як спадкоємець першої черги за законом цілком не погоджується із визнанням спадщини - земельної ділянки площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, відумерлою та вважає себе спадкоємцем, що прийняв спадщину, шляхом постійного проживання із [PERSON] на день її смерті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав зазначених у ньому. Представник Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечують. Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.08.1951. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28.10.2020 року, За життя [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії паспорту громадянина України. Як вбачається зі спадкової справи № 3/2025 [PERSON] 13.05.2025 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу - Сотник Наталії Олександрівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої матері, а саме на земельну ділянку площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території колишньої Алісівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. 15.05.2025 згідно постанови приватного нотаріуса, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі № 3/2025 на майно [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на земельну ділянку площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, що підтверджують факт прийняття ним спадщини у встановленому порядку. 08.11.2018 [PERSON] склала заповіт за № 579 на користь [PERSON] [INFO] . Водночас, 15.05.2025 [PERSON] подав до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу - Сотник Наталії Олександрівни заяву за № 7 в якій зазначив, що він не приймає спадщину після смерті [PERSON] та не претендує на дану спадщину, до суду для продовження строку для прийняття спадщини звертатись не буде. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином, в результаті відмови спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , право на спадкування перейшло до спадкоємця за законом - сина померлої [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29 ЦК та частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Місцем проживання визнається адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживала строком понад шість місяців на рік (стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Частиною другою статті 1270 ЦК України встановлено, що якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття такою особою спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У [PERSON] тривалий час прогресувала хвороба - хронічна серцева-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз та гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, що вбачається з лікарського свідоцтва про смерть за № 464 від 27.10.2020. З інформації, викладеної в Лікарському свідоцтві про смерть за № 464 від 27.10.2020, виданому КНП «Міська поліклініка № 8» Харківської міської ради, також вбачається, що смерть [PERSON] настала вдома, за адресою: [ADDRESS] , і яке було видано сину - [PERSON] на час складання. З інформаційного листа від 14.04.2025 від ДОП СДОП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області вбачається, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . 24.11.2018 [PERSON] склала довіреність на ім`я свого сина [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Канавець С.В., зареєстрована в реєстрі за № 874. Строк цієї довіреності був встановлений до 24.11.2021, тобто на момент смерті [PERSON] термін чинності довіреності ще не закінчився. Відповідно до довіреності за № 874 [PERSON] уповноважила свого сина бути її представником з питань отримання будь-яких грошових виплат (пенсій, державних грошових компенсацій, тощо) в повному обсязі у поштових відділеннях або за банківською карткою, а також користуватись та розпоряджатись банківськими рахунками, здійснювати дії по сплаті за користування комунальними послугами, тощо. Також позивачем [PERSON] на підтвердження постійного проживання із спадкодавицею на час відкриття спадщини надано квитанції про внесення грошових коштів за оплату комунальних послуг по особистому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Свідки [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що [PERSON] є сином [PERSON] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею проживав її син [PERSON] , оскільки його мати потребувала догляду та не могла сама себе обходити, внаслідок похилого віку та хвороби. У постановах від 10.01.2019 у справі № 484/747/17 та від 01.07.2020 у справі № 222/1109/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Як роз`яснено в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про той факт, що [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом на час смерті своєї матері постійно проживав із нею за адресою: [ADDRESS] , а отже в силу приписів норми статті 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину за [PERSON] , так як не подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 463/6829/21-ц (провадження №61-12264св22), суд визначив, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, отримане в установленому законодавством порядку є лише документом для підтвердження такого права власності. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у главі 29 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не спростовує обставин прийняття спадкоємцями спадщини після смерті позивача та набуття ними статусу правонаступників у матеріальних правовідносинах, оскільки відповідно до вищевказаних приписів чинного цивільного законодавства право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України), спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від часу прийняття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України), а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Наведені висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 05.09.2024 у справі № 910/6799/18. Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено той факт, що він як спадкоємець першої черги за законом на час смерті своєї матері постійно проживав із нею за адресою: [ADDRESS] , а отже в силу приписів норми статті 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину за [PERSON] , так як не подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Щодо позовних вимог про передачу в натурі [PERSON] , як спадкоємцю за законом першої черги, майна, яке перейшло як відумерле до територіальної громади Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області та повернення такого спадкового майна, суд зазначає наступне. 15.05.2025 Близнюківський районний суд Харківської області рішенням, винесеним у справі № 612/197/25, визнав відумерлою спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , яка складалась із земельної ділянки площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства та передав її у власність територіальній громаді в особі Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області. Згідно відповіді Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області на виконання ухвали суду про витребування доказів, остання надала інформацію про існування (збереження) в натурі земельної ділянки з кадастровим номером 6320680300:01:000:0396: - вищевказана земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі та має площу 2,0000 га, цільове призначення (01.03) для ведення особистого селянського господарства, вид угідь - рілля. Дані про її поділ, об`єднання, припинення існування чи скасування кадастрового номера відсутні; - ознак знищення, повного забудування або зміни меж, що унеможливлювали б встановлення ділянки в натурі - не виявлено; - Близнюківська селищна рада не приймала рішень щодо зміни цільового призначення, поділу або іншим чином зміни конфігурації зазначеної земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст. 1280 ЦК України, якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Положення ЦК України щодо прийняття спадщини спрямовані на захист прав усіх спадкоємців, які мають права на спадщину, та надають можливість кожному з них захистити своє право чи інтерес, навіть якщо строк на прийняття спадщини пропущено і спадщина вже розподілена між іншими спадкоємцями. Крім того, такі ж права має спадкоємець, якщо спадщина визнана відумерлою та перейшла до територіальної громади. Зокрема, за змістом статті 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Відтак спадкоємець, який із зазначених причин не зміг прийняти спадщину, яка була перерозподілена між іншими спадкоємцями або перейшла у власність територіальної громади як відумерла, має право на передачу йому належної частки спадщини в натурі, якщо спадщина збереглася, а у випадку неможливості такої передачі у зв`язку з тим, що спадщина не збереглася, або визнана відумерлою та відчужена територіальною громадою на користь іншої особи, має право на отримання лише грошової компенсації. Такий підхід до розв`язання проблем переходу прав на відумерлу спадщину застосовується законодавством задля захисту прав добросовісного набувача майна, що на час переходу прав на це майно не знав та не міг знати про наявність спадкоємців, що мають право на спадщину. З огляду на той факт, що земельна ділянка площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, зберіглась в натурі, тому спадкоємець має право вимагати її повернення в натурі від територіальної громади - Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо передачі в натурі [PERSON] , як спадкоємцю за законом першої черги, майно, яке перейшло як відумерле до територіальної громади Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області на підставі рішення від 15.05.2025 Близнюківського районного суду Харківської області, і збереглося, а саме: земельну ділянку площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та припинити право власності територіальної громади Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області на земельну ділянку площею 2,0000 га., кадастровий номер 6320680300:01:000:0396, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Оскільки,позивач не вимагав відшкодування судових витрат, понесених ним по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося. На підставі викладеного,

Outcome: approved