Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Вилківської міської радита просила суд визнати встановити факт належності та визнати право власності на спадщину за нею. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позові вказує, що при житті батько [PERSON] та мати [PERSON] володіли житловим будинком за адресою: [ADDRESS] /. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Мати, [PERSON] прийняла спадщину фактично, однак спадкових прав не оформила. 10.06.2003 р. [PERSON] склала заповіт на позивача та брата позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася спадщина, яку позивач прийняла фактично, оскільки постійно проживала із нею на день її смерті та після її смерті вступила в управління та володіння спадковим майном, але спадкових прав не оформила. [PERSON] , в володіння майном не вступив, та [INFO] помер. Так як, він не мав своєї сім`ї, довго хворів, доглядала та займалася його похованням теж позивач. Коли позивач, звернулася до державного нотаріуса Ренійської державної нотаріальної контори Букатич Р.В., щодо оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та реєстрації права власності на житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 25.12.1967 року посвідченого нотаріусом 25.12.1967 року та зареєстрованого за № 1007, акту Ізмаїльського техбюро Одеського облвідділу в справах будівництва та архітектури від 05.01.1966 року, рішення виконкому Вилківської міської ради від 14.01.1966 року № 4 «Об отводе земельного участка для инднвидуального строительства жилого дома» зі змінами, внесеними згідно рішення виконкому Вилківської міської ради від 27 квітня 1967 року «О частичном изменении решения Вилковского горисполкома от 14-1-66 за № 4 «Об отводе земельного участка для индивидуального строительства жилого дома» [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку. Відповідно до довідки Кілійського районного бюро технічної інвентаризації від 31.05.2024 року № 481 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд встановити факт належності вищевказаного житлового будинку [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на відповідне спадкове майно. Позивачем було надано заяву, відповідно до якої вона просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Вилківської міської ради, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу у межах чинного законодавства України, за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 01.01.2007 р., актовий запис № 03, [PERSON] , померла [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 14.10.2001 р., актовий запис № 129, [PERSON] , помер [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 06.07.2009 р., актовий запис № 90, [PERSON] , помер [INFO] . Згідно свідоцтва про укладення шлюб серії [NUMBER] від 24.02.1993 р., рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » зареєстрували шлюб 24.02.1993 року, про що зроблено актовий запис за № 15. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 13.09.2004 р., [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13.09.2004 року, про що зроблено актовий запис за № 30. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Згідно заповіту від 10.06.2003 р. [PERSON] заповідала [PERSON] та [PERSON] все своє майно, яке буде належати їй на момент смерті. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 16.05.2024 року КП КМР «Бюро технічної інвентаризації» житловий будинок [ADDRESS] , згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А1 - житловий будинок, житловою площею 19,8 кв.м., загальною площею 47,1 кв.м., літ. Б1 літня кухня, літ. В сарай, літ. Г вбиральня, № 1-2; І - надвірні споруди. Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 25.12.1967 року посвідченого нотаріусом 25.12.1967 року та зареєстрованого за № 1007, акту Ізмаїльського техбюро Одеського облвідділу в справах будівництва та архітектури від 05.01.1966 року, рішення виконкому Вилківської міської ради від 14.01.1966 року № 4 «Об отводе земельного участка для инднвидуального строительства жилого дома» зі змінами, внесеними згідно рішення виконкому Вилківської міської ради від 27 квітня 1967 року «О частичном изменении решения Вилковского горисполкома от 14-1-66 за № 4 «Об отводе земельного участка для индивидуального строительства жилого дома» [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП КМР «Бюро технічної інвентаризації» від 31.05.2024 року № 481 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (колишній 82) не зареєстровано. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 82914027 від 16.10.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою, інформація відносно [PERSON] в Спадковому реєстрі відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 82913988 від 16.10.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою, інформація відносно [PERSON] в Спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 82914101 від 16.10.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою, заповідачем є [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 43030863 дата посвідчення [INFO] , місце посвідчення Вилківська міська рада Кілійського району. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 82914083 від 16.10.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою, інформація відносно [PERSON] в Спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 83757627 від 29.12.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою, інформація відносно [PERSON] в Спадковому реєстрі відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 83757604 від 29.12.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою, інформація відносно [PERSON] в Спадковому реєстрі відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку [ADDRESS] померлому [INFO] [PERSON] та померлій [INFO] [PERSON] . Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять, усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Не підлягає задоволенню вимога спадкоємця про визнання за ним права власності на самочинно зведені спадкодавцем будівлі, або споруди, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 УК України останній не може набути права власності на таке майно. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved