Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] (а.с.1-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є квартиронаймачем вищевказаної квартири. Крім нього у вказаній квартирі зареєстрована відповідач по справі. Зазначає, що з січня 2015 року [PERSON] за зазначеною адресою не проживає, особистих речей в квартирі не має, комунальні платежі не сплачує. Таким чином реєстрація відповідача у квартирі створює проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються виходячи з кількості зареєстрованих осіб. Посилаючись на ст.ст.71, 72 ЖК України, вважає, що [PERSON] втратила право користування даним житловим приміщенням. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 25.11.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 24.12.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з витребуванням доказів. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, не заперечували проти їх задоволення. Представник третьої особи КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася неодноразово у встановленому порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. З урахуванням вищевикладеного судом 20.01.2026 постановлена протокольна ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, відповідно до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України, 20.01.2026 оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосив дату та час його проголошення 26.01.2026 о 13 год 55 хв. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Відповідно довідки Управління адміністративних послуг від 10.11.2025 №4440 (а.с.14), відповідач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради від 11.11.2025 [PERSON] з січня 2015 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.19). Згідно відомостей Державної прикордонної служби України від 26.12.2025 [PERSON] з 01.01.2019 періодично в`їжджала та виїжджала із території України, в останнє 09.09.2020 перетнула державний кордон України у напрямку на виїзд (а.с.45). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] онука позивача, в судовому засіданні показала, що відповідач є її матір`ю, яка з 2015 року не проживає у спірній квартирі. Ще в 2010 році вона виїхала в Росію, там вийшла заміж. Іноді приїжджала, але в останні роки вони з нею не спілкуються. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Серед основних прав і свобод людини і громадянина Конституція України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадянина України, оскільки воно стосується основ життя людини. Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров`я і добробуту її самої та її родини. Повага до права людини на житло закріплена також у статті 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно приписів ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. При цьому, статтею 78 Житлового Кодексу України встановлені права і обов`язки тимчасово відсутніх наймача та членів його сім`ї, згідно якої - тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні спірним житлом, та що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Отже, на підставі аналізу зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, беручи до уваги, що відповідач зареєстрована, але не проживає в спірній квартирі більше шести місяців, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, отже згідно ст. 71 ЖК України, вона має бути визнана такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . V. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, однак за відсутності такої вимоги суд не стягує судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved