Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

02 квітня 2025 року представник [PERSON] - адвокат Багно Л.Ф. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська із позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позову зазначено, що 16.01.2013 року [PERSON] звернувся до відділення Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з метою відкрити картковий рахунок для власного використання, щоб здійснювати оплату рахунків та послуг за допомогою банківської картки онлайн. В подальшому, співробітник АТ «Акцент-Банк» [PERSON] запропонувала заповнити Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У даній Анкеті-Заяві позивачем було зазначені персональні дані. У графі виявлено бажання оформити на своє ім`я картку: платіжна картка «Універсальна» та зазначення бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою Кредитка «Універсальна»/Gold не зазначено ніяких даних, сум та позначок. 19.04.2023 року АТ «Акцент-Банк» звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . В своєму позові банк зазначає, що 21.01.2013 року позивач приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та отримання рахунку. На підставі вказаної Анкети-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки. На підставі вище визначеного було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. На підтвердження укладання кредитного договору банк надав: розрахунок заборгованості за договором б/н від 21.01.2013, укладеного між АТ «А-Банк» та клієнтом [PERSON] , ОКПО-[NUMBER], станом на 14.09.2023; копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку; виписку по картці від 14.09.2023 року; довідку за картками виданими [PERSON] по рахунку; довідку за ліміти за кредитним договором б/н від 21.01.2013 року; витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms. Позивач вказує, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ А-Банку від 16.01.2013 містить інформацію про відкриття в АТ «А-Банк» рахунку на ім`я відповідача [PERSON] без зазначення виду картки, також не зазначений розмір будь-якого ліміту. Окрім цього, Анкета-заява датована 16.01.2013 року, а АТ «Акцент-Банк» у своїй позовній заяві та інших документах стверджує, що датою підписання договору № б/н між сторонами є 21.01.2013 року, що не відповідає дійсності та не доведено жодним письмовим доказом. Також, посилання банку в позовній заяві що всі основні умови доведені [PERSON] , що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» також не відповідають дійсності у зв`язку з відсутністю документа з такою назвою та особистим підписом [PERSON] .. Враховуючи наведене, позивач просить визнати кредитний договір укладений між [PERSON] та АТ «Акцент-Банк», який складається з Анкети-Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підписаної [PERSON] 16.01.2013 року та Умов та правил, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms - недійсним від початку його укладення. Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 14 квітня 2025 року цивільну справу № 204/3605/25 за позовом [PERSON] передано за підсудністю на розгляд Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. 11 липня 2025 року цивільна справа № 204/3605/25 надійшла до Індустріального районного суду міста Дніпра та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025 року, для її розгляду визначено суддю Мачуського О.М. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. від 14 липня 2025 року прийнято цивільну справу № 204/3605/25 та відкрито провадження у справу в порядку загального позовного провадження. 08 серпня 2025 року представник АТ «Акцент-Банк» - адвокат Омельченко Є.В. через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що сторона відповідача не погоджується з позовними вимогами, з огляду на наступне. Позивач в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Окрім цього, до матеріалів справи додано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та який підписано електронним підписом, що регламентується ЗУ «Про електрону комерцію». На підставі наведеного, сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору недійсним. 16 листопада 2025 року представник [PERSON] - адвокат Багно Л.Ф. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 22.12.2020 року не відповідає вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Також, відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» не передбачений механізм підпису шляхом: підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 22.12.2020 11:46 з номера телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг. Окрім цього, Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг датована 16.01.2013 роком, а Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» нібито узгоджений сторонами 22.12.2020 року. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 12 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу № 204/3605/25 до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Багно Л.Ф. в судовому засіданні наполягала на задоволені позовних вимог зазначивши, що при підписані Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку були відсутні відомості що це кредитна картка тому позивач вважав що це дебетова картка. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, натомість у відзиві на позовну заяву просив здійснювати розгляд справи без участі представника АТ «А-Банк». Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, та із матеріалів справи слідує, що 16 січня 2013 року [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» в подальшому ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами АТ «Акцент-банк» особисто підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. 22 грудня 2020 року [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» за допомогою простого електронного підпису шляхом підтвердження дзвінком 22-12-2020 11:46 з номера телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до Довідки за картками [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] строком дії до травня місяця 2018 року; № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2019 року; № [NUMBER] строком дії до липня місяця 2027 року. Також, відповідно до Довідки за лімітами вбачається що [PERSON] за кредитним договором б/н (внутрішньобанківський референс SAMAB00000001001686) від 21.01.2013 року за період з 21.01.2013 року по 14.09.2023 року неодноразово було змінено кредитний ліміт. Так, 09.10.2013 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 25 000,00 гривень, 13.10.2015 року кредитний ліміт збільшено до 50 000,00 гривень, 06.03.2020 року кредитний ліміт збільшено до 65 000,00 гривень, 16.06.2020 року кредитний ліміт збільшено до 95 000,00 гривень, 26.02.2023 року кредитний ліміт змінено на 94 960,26 гривень, 23.05.2023 року кредитний ліміт збільшено до 95 000,00 гривень. Згідно ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1,3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду,а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною 1 ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України). Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: 1)електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; 2)електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом;3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням: Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. У матеріалах справи наявна копія Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 22.12.2020, який підписано простим електронним підписом, шляхом підтвердження дзвінком 22-12-2020 11:46 з номера телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно з приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справи підтверджується факт того, що позивач укладав з Відповідачем договір на надання банківських послуг, який складається з Анкети-Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підписаної [PERSON] 16.01.2013 року, Умов та правил, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms та Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 22.12.2020 р.. Позивачем не доведено, що даний договір був укладений іншою особою, яка була б визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого КК України. Доказів вчинення шахрайських дій з грошовими коштами на рахунку позивача матеріали справи не містять та позивачем суду не надано. Крім цього, позивач не надав доказів, що хтось міг скористатись його особистими даними за розголошення відомостей за які несе особисту відповідальність. При цьому суд зазначає, що питання відповідальності Позивача щодо невиконання обов`язків по договору, визначення суми заборгованості, правомірність нарахованих відсотків не є предметом даної справи, а буде вирішуватись під час розгляду справи у Біляївському районному суді Одеської області за позовною заявою АТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . З огляду на наведене, приймаючи до уваги вимоги позивача про визнання кредитного договору недійсним, виходячи із принципу диспозитивності, закріпленого ст. 13 ЦПК України, про те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, надходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed