Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить встановити факт неправильності в актовому записі №1 від 14.02.1987 року в свідоцтві про укладання шлюбу серії [NUMBER] , складеному Ставківською сільською радою Березівського району Одеської області, в якому невірно зазначено дату народження нареченої, а саме: [INFO] замість вірного [INFO] та внести зміни до актового запису №1 від 14.02.1987 року в свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER] , складеного Ставківською сільською радою Березівського району Одеської області, замінивши невірно зазначену дату народження нареченої, а саме: [INFO] на вірну [INFO] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.08.2024 року Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). [PERSON] звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області з метою отримання спадщини, проте в свідоцтві по укладання шлюбу серії [NUMBER] , виданому 06.06.1987 року Ставківською сільською радою Березівського району Одеської області, актовий запис №1 від 14.02.1987 року невірно зазначено дату народження нареченої, а саме: [INFO] замість вірної [INFO] . [PERSON] звернулася до Доброславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про видачу повторного свідоцтва про шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , проте їй було відмовлено у зв`язку з наявністю розбіжностей в актовому записі та поданих документах. Зазначена обставина стала підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 20.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, однак, 22.01.2026 року представник [PERSON] , адвокат Дєнісова Н.Д. через канцелярію суду звернулася з заявою, в якій просила суд здійснювати розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, уточнену позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити з підстав, викладених у ній. Представник Доброславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до підготовчого судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак 22.12.2025 року начальник відділі Іванова Л. через канцелярію суду звернулася з заявою, в якій просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника відділу, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Оргеєвським районним РАЦСом Республіки Молдова. 14.02.1987 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 06.06.1987 року Ставківською сільською радою Березівського району Одеської області, актовий запис №1. [INFO] помер чоловік [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.08.2024 року Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). [PERSON] звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області з метою отримання спадщини, проте в свідоцтві по укладання шлюбу серії [NUMBER] , виданому 06.06.1987 року Ставківською сільською радою Березівського району Одеської області, актовий запис №1 від 14.02.1987 року невірно зазначено дату народження нареченої, а саме: [INFO] замість вірної [INFO] . З відповіді Доброславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.09.2025 року №24.14-82(1) вбачається, що видати повторне свідоцтво про шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] не вбачається можливим у зв`язку розбіжністю в поданих документах, а саме: в актовому записі №1 про шлюб, складеному Ставківською сільською радою Березівського району Одеської області дата народження нареченої зазначено [INFO] , а в паспорті громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 25.10.2001 року Комінтернівським РВУМВС України в Одеській області, дата народження зазначена [INFO] . Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року. Відповідно до ст.2 вказаного закону актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Приписами ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. За правилами ч.ч. 1-4 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 (далі Правила №96/5) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Питання про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання розглядається у строк, що не перевищує трьох місяців, з дня подання відповідної заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається особою, щодо якої складено актовий запис. Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. За правилами пункту 2.12 Правил №96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови. Відповідно до п.п.2.13.1, п.2.13 Правил №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. За положенням п.2.16 Правил №96/5 зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду (п.п.2.16.7). Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі № 425/2737/17. Суд враховує, що позивач звернулася до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади її особистого немайнового права (ч.1 ст.273 ЦК України) на відображення достовірної інформації свої дати народження в актовому записі, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану. У позовній заяві відсутні доводи щодо неправомірності вказаної відмови відповідача, а вимога позивача про внесення змін до актового запису є похідною від вимоги встановити неправильність такого запису. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 635/4947/20, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч.4 ст.263 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч.4 ст.206 цього ж Кодексу (у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову). В підготовчому судовому засіданні встановлено, що відповідач згоден з позовною заявою. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та в правовідносинах, що виникли між сторонами, оскільки, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто, в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Відтак, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене та

Outcome: approved