Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість в розмірі 48500,00 грн, з яких: сума кредиту - 5000,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 41000,00 грн, штрафні санкції - 2500,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.03.2024 ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] уклали у електронному вигляді договір № 1499617, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 5000,00 грн, строк кредиту - 359 днів: із 16.03.2024 до 11.03.2025. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання та перерахував кредитні кошти на картку № [NUMBER] , яку надала відповідачка. Остання ж не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує. 27 червня 2025 року укладено договір факторингу № 27062025, відповідно до якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 1499617 від 16.03.2024. Заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 48500,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами 41000,00 грн, заборгованість за штрафними санкціями - 2500,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просить проводити розгляд справи без його участі, не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с. 1-13). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, де визначена дата судового засідання, з копією опису про направлення позовної заяви та повістки про виклик до суду рекомендованими поштовими відправленнями за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 96), які повернулися з відміткми "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 102-103, 106-107), після чого суд опублікував оголошення про виклики до суду на офіційному сайті "Судова влада України" (а.с. 109). Також дані РНОКПП відповідачки внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує її можливість отримувати всі процесуальні документи в застосунку "Дія". Відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не подавала. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно з ухвалою від 25.11.2025, суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням судового засідання, а також витребував за клопотанням позивача докази. 12 грудня 2025 року на адресу суду надійшли витребовувані докази. Відповідно до ухвали від 20.01.2026, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як установив суд, порядок надання фінансових послуг ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" визначений у Правилах надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" (а.с. 27-39). [PERSON] 16.03.2024 ознайомилася з основними умовами кредитування у ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", на підтвердження чого до позовної заяви позивач долучив Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який відповідачка підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором В249 (а.с. 20-21). Після ознайомлення з основними умовами кредитування, [PERSON] та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" уклали договір № 1499617 про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний", за умовами якого Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2). Сума кредиту складає 5000,00 грн (п. 1.3). Строк кредиту 360 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього Договору (а.с. 1.4). Тип процентої ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до таких умов: стандартна процентна ставка - 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього длоговору (п. 1.5.1); знижена процентна ставка - 0,010 % в день, яка застосовується якщо позивач до 15.04.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить дострокове повернення кредиту (п. 1.5.2). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 2.1) (а.с. 15-19). Договір відповідачка підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х178. Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 1499617 від 16.03.2024 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 19 звор.), яку також підписала [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х178. На підставі укладеного кредитного договору № 1499617 від 16.03.2024 ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" перерахувало через ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" на користь [PERSON] на картку [NUMBER] 5000,00 грн, на підтвердження чого позивач надав повідомлення № 20250702-415 від 02.07.2025, витяг з договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 06.06.2022 та додаткову угоду № 3 до договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 (а.с. 22, 23-24, 25). З повідомлення АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" № БТ/Е-21101 від 11.12.2025 суд установив, що на ім`я [PERSON] емітовано картку [NUMBER] , на яку 16.03.2024 зараховано 5000,00 грн (а.с. 161). Згідно із розрахунком заборгованості, який проведений ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", станом на 11.03.2025 та на дату відступлення права вимоги, заборгованість [PERSON] за договором № 1499617 від 16.03.2024 становила 48500,00 грн (а.с. 26), з них: 5000,00 грн - за кредитом, 41000,00 грн - по процентах, 2500,00 грн - по штрафам/пені. 27 червня 2025 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" (клієнт) та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (фактор) було укладено договір факторингу № 27062025, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержавння яких належить клієнту (п. 1.1). Перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2) (а.с. 51-59). Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 27062025 від 27.06.2025 та платіжною інструкцією, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" передав, а ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" прийняв Реєстр боржників та здійснив сплату згідно договору факторингу № 27062025 від 27.06.2025 (а.с. 59 звор., 61). Відповідно до Реєстру боржників від 27.06.2025, до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1499617 на загальну суму 48500,00 грн, із яких: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом, 41000,00 грн - заборгованість по процентах, 2500,00 грн - заборгованість за пенею (а.с. 62-63), що і заявляє позивач до стягнення. Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", непогашення відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов такого висновку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як установлено із матеріалів справи, 16 березян 2024 року ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та відповідачка [PERSON] в електронному вигляді уклали договір № 1499617 про надання споживчого кредиту, що свідчить про виникнення між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 1054 ЦК України. Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" свої зобов`язання за договором № 1499617 від 16.03.2024 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачці на належний їй рахунок кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується описаними вище доказами, тобто факт отримання кредитних коштів знайшов своє підтвердження. Як указано вище та встановлено з розрахунку заборгованості, на підставі укладеного кредитного договору [PERSON] , отримавши кредитні кошти (5000,00 грн), не повернула їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. [PERSON] свої зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. При цьому заперечень від останньої з даного приводу до суду не надходило. Відповідачка не підтвердила факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, як і не подала будь-яких доказів на спростування користування наданими їй кредитними коштами, а тому підставною до стягнення сумою заборгованості за тілом кредиту є 5000,00 грн. З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, первісний кредитор нараховував позичальниці відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідачка погодилася. Так, [PERSON] 15.04.2024 нараховано 15,00 грн заборгованості за процентами, яку вона погасила. Надалі за період із 15.05.2024 до 11.03.2025, що в межах строку кредитування, їй нараховано 41250,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, з яких списано 250,00 грн, а тому до загальної суми заборгованості увійшла заборгованість за процентами в сумі 41000,00 грн. При цьому із наданого розрахунку заборгованості суд установив, що відсотки за вказаний період первісний кредитор нарахував із застосуванням щоденної процентної ставки 2,5 %, що склало щомісячно по 3750,00 грн (5000грн*2,5%*30 днів). Однак суд звертає увагу на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. А відтак застосування за період із 15.05.2024 до 11.03.2025 щоденної процентної ставки у розмірі 2,50 % суперечить вимогам Закону України "Про споживче кредитування". Тому, шляхом проведення арифметичних розрахунків та з огляду на вказані вище норми законодавства, суд уважає, що підставно заявленою до стягнення сумою заборгованості за період із 15.05.2024 до 11.03.2025 слід уважати 17500,00 грн, із яких: - 7350,00 грн - нарахованих за період із 15.05.2024 до 20.08.2024 (5000,00грн*1,5%*98днів); - 10150,00 грн - нарахованих за період із 21.08.2024 до 11.03.2025 (5000,00грн*1%*203дні). Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення із [PERSON] заборгованості за нарахованими процентами слід задовольнити частково, на суму 17500,00 грн. Даючи оцінку нарахованій за спіриним договором заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 2500,00 грн, суд вважає за необхідне зазначити таке. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У розрахунку заборгованості (а.с. 26) зазначено про нарахування первісним кредитором 2500,00 грн за штрафом/пенею, з яких 1500,00 грн нараховано 14.06.2024, 1000,00 грн - 14.07.2024, тобто такі нарахування мали місце після 24 лютого 2022 року, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідачка [PERSON] звільняється від їх сплати. Таким чином, суд, ураховуючи положення п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що позов в частині стягнення з відповідачки нарахованих штрафних санкцій в розмірі 2500,00 грн не підлягає задоволенню. З урахуванням встановлених вище обставин, суд виснує, що [PERSON] перед ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" за кредитним договором № 1499617 від 16.03.2024 мала невиконані зобов`язання на загальну суму 22500,00 грн, з яких 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17500,00 грн - заборгованість за підставно нарахованими та несплаченими процентами. Факт переходу права вимоги до [PERSON] від ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" підтверджується описаними вище договором факторингу, реєстром боржників, актом прийому-передачі та платіжною інструкцією, й відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Договір, укладений між відповідачкою та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів. Тобто, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором. З огляду на те, що ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачкою виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного остання суду не надала, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердженя, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за спірним кредитним договором у розмірі 22500,00 грн, з яких 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17500,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами, задоволивши позов частково. У задоволенні решти вимог (стягнення процентів нарахованих за більшою відсотковою ставкою, ніж передбачена Законом України "Про споживче кредитування", та штрафних санкцій) відмовити з викладених вище мотивів. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 14). Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (46,39% від заявленої до стягнення суми заборгованості (22500,00грн*100%/48500,00грн)), то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1123,75 грн (2422,40 грн*46,39%) сплаченого судового збору, що пропорційно до задоволених позовних вимог. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 10000,00 гривень надав: - договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, який укладений між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", в якому визначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (п. 4.3). Послуги професійної правничої допомоги надаються адвокатом клієнту на підставі укладеної заявки на виконання доручення, яка є невід`ємною частиною догвоору (п. 4.4). Після виконання заявки адвокат складає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписує та надає клієнту для узгодження та підпису (п. 4.6) (а.с. 79-80); - заявку № 12180 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, у якому визначені види послуг та їх вартість (а.с. 81-82); - акт № 12180 прийому-передачі иконаних робіт (наданих послуг) від 19.11.2025, у якому зазначено про надання адвокатом Столітнім М.М. ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" послуг по супроводу боржника [PERSON] на загальну суму 10000,00 грн із розмежуванням видів виконаних робіт та їх вартості (а.с. 85); - рахунок на оплату № 12180-19/11-2025 від 19.11.2025 за договором № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 по боржнику [PERSON] на суму 10000,00 грн (а.с. 86); - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльнісю Столітнього М.М. та ордер на надання правчиної допомоги вказаним адвокатом ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (а.с. 83, 84). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не наведені обставини, за яких, як на її думку, заява не підлягала би до задоволення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним та обґрунтованим з урахуванням обсягу наданих послуг адвокатом та часом, витраченим на їх надання. Однак, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4639,00 грн, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам (46,39% від заявленої до стягнення суми в розмірі 10000,00 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial