Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

25 листопада 2025 року до Білопільського районного суду Сумської області за підсудністю з Ковпаківського районного суду м. Суми надійшов зазначений позов. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що 28 травня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №2449510, на підставі якого остання отримала кредит у сумі 5000 грн на строк, визначений договором, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, комісії за надання кредиту. 08 лютого 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-08022021, відповідно до якого останнє набуло право вимоги грошових коштів до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 16400 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн; заборгованість за відсотками становить 11400 грн. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідачки борг по кредиту та судові витрати. Ухвалою судді від 26 листопада 2025 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 39). У зв`язку з відрахуванням судді Терещенко О. І. зі штату Білопільського районного суду, дана цивільна справа 19 грудня 2025 року була передана на повторний автоматизований розподіл, яким головуючим суддею визначено суддю Черкашину М.С. У судове засідання представник позивача ТОВ «Кредит-Капітал» адвокат Усенко М. І. не з`явився, одночасно зі зверненням до суду з позовом заявив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 4, 57). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання остання відсутня, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їй належним чином (а. с. 14,55). Враховуючи, що належним чином сповіщена відповідачка у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позов не подала, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків. 28 травня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , у режимі онлайн, укладено договір про споживчий кредит №2449510, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти у сумі 5000 грн на загальний строк на 30 днів Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до договору. Строк кредиту може бути продовжений у порядку та на умовах, визначених у розділі 4 договору. Стандартна відсоткова ставка за кредитом становить 1,90% в день від суми кредиту та застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п. 1.4 договору. Загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 7850 грн. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] , або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (п. 1.8-1.8.2, 2.1 договору). Відповідно до п. 5.4 кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором. Згідно з п. 9.6 договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства. У графі споживач роздруківки вказаного договору, графіку платежів (додаток №1 до договору), паспорті споживчого кредиту клієнтом вказана [PERSON] . Як вбачається з копії довідки ТОВ «Авентус Україна» [PERSON] підписала кредитний договір №2449510 від 28 травня 2020 року аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, який було направлено на мобільний номер телефону позичальника (а. с. 16 зв.). 28 травня 2020 року ТОВ «Авентус Україна» перерахувало відповідачці кошти в сумі 5 000 грн на платіжну картку № [NUMBER] (а. с. 17, 48). 08 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-08022021, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а. с. 20 зв.-22). Відповідно до п. 6.2.3 вказаного договору право вимоги переходить до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у день здійснення підписання договору, після чого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Як вбачається з витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] у розмірі 16400 грн за кредитним договором №2449510, з яких: 5000 грн тіло кредиту, 11400 грн заборгованість за відсотками (а. с. 22 зв.). Розмір заборгованості підтверджується випискою з особового рахунку (а. с. 17 зв.-20). 14 жовтня 2025 року позивачем направлено відповідачу досудову вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а. с. 23). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь товариства 16400 грн заборгованості за кредитним договором №2449510, з яких: 5000 грн тіло кредиту, 11400 грн заборгованість за відсотками. Що стосується вимоги про стягнення 8000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 2346,82 грн понесених та документально підтверджених судових витрат у виді сплаченого судового збору при зверненні до суду з даним позовом, пропорційно задоволеним вимогам. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 5422,40 грн понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються з судового збору (2422,40 грн) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (3000 грн) ( а. с. 10, 24 зв.-25).

Outcome: approved