Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 20.08.2016 Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №487. Після шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сторони мають різні погляди на життя, та сімейні відносини, з весни 2025 припинили шлюбі відносини, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Від шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце судового розгляду повідомлялась завчасно та належним чином. Від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу без її участі, позов просила задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином, відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду, однак останній в судові засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 20.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №487, свідоцтво серії [NUMBER] . В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №165. Позивач зазначає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам Позивача. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Бажання відновити шлюбні відносини сторони не виявили, виходячи з чого суд дійшов висновку про те, що подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Крім того, позивачем заявлена вимога про залишення прізвища чоловіка « [PERSON] » після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Даною нормою встановлено, що зміна прізвища або ж залишення шлюбного в результаті розірвання шлюбу є виключним правом позивача, однак позивачем не надано доказів порушення цього права, та, відповідно, необхідності судового захисту, а тому така позовна вимога не підлягає задоволенню.

Outcome: partial