Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

До Шевченківського районного суду міста Запоріжжя звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 07 листопада 2020 р. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між сторонами зареєстрований 07 листопада 2020 р. Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №633, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають малолітню дитину син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що сторони разом не проживають як подружжя, не ведуть спільне господарство, оскільки стосунки та подальше подружнє життя з відповідачем стало неможливим через взаємну втрату порозуміння та любові один до одного, у зв`язку з цим просить розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена представнику позивача в його електронний кабінет та відповідно отримана 24.12.2025 року. Отже, відповідно до частини сьомої статті 272 ЦПК України позивач є належним чином повідомленим про розгляд справи. Також ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками надсилалась відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. 26.01.2026 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, зазначив, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 07 листопада 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №633, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 07.11.2020 р. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , про що відповідно свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.05.2021 року. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд, при вирішенні справи враховує, що шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом, відповідно до ст.112 СК України, з`ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя. Враховуючи неможливість примирення сторін, застосовуючи закріплений ст.24 Сімейного кодексу України принцип добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, що є підставою для задоволення позовних вимог. За приписами ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб відповідно до положень ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved