Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі по тексту Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту Відповідач) , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у сумі 25601,84 грн.. Свої вимоги мотивували тим, що 14.12.2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2027974318, на придбання товару у продавця ТОВ «Комфі Трейд». Товар- ноутбук ігровий «Acer Nitro 5AN515-42-R705, додатковий продукт-ППWIN HOME 10 32-bit/64bit All Lng PK Lic Online DwnLb NR, сумка для ноутбуку RivaCase 8231, миша бездротова Logitech M185 WL Red 910-002240, килимок для миші A4tech X7-200MP. Загальний розмір кредиту складав 21894 грн., з яких 390 грн. на сплату додаткових послуг банку, а саме за «СМС+Довідку». Строк кредитування 24 місяці, із правом пролонгації на 36 місяці. Загальна вартість кредиту 31748,21 грн., реальна процентна ставка 48,90% річних.Коміся за управління кредитом щомісячно у розмірі 3% від суми. Кредитодавець умови договору виконав у повному обсязі, надавши позичальнику обумовлену в договорі суму кредиту. Відповідач умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. 24.03.2023 року АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» уклали договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Брайт Інвестмент» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 2027974318 від 14.12.2019 року, що укладений між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] .. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, її заборгованість згідно договору факторингу за період з 14.12.2019 по 14.12.2021, складає 25601,84 грн., з яких 15744,37 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5,17 грн. заборгованість по відсоткам, 9852,3 грн. заборгованість по комісії. Саме з вказаних обставин позивач звернувся до суду та просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором 25601,84 грн., суму судового збору, сплачену позивачем при подачі позову 2422 грн.40 коп., та витрати на правничу допомогу, у сумі 5000 грн.. 29.09.2025 року, ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, надано строк на відзив. 17.11.2025 року, ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явилась, в поданому до суду позові просила розгляд справи провести без сторони позивача. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомляла, про час, день та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку належним чином відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, про що свідчить виклик відповідача на офіційному веб-сайті Кам`янського районного суду Черкаської області від 11.12.2025 року. Відзив на позов не подавала. Згідно з ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.11ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.12.2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2027974318, на придбання товару у продавця ТОВ «Комфі Трейд». Товар- ноутбук ігровий «Acer Nitro 5AN515-42-R705, додатковий продукт-ППWIN HOME 10 32-bit/64bit All Lng PK Lic Online DwnLb NR, сумка для ноутбуку RivaCase 8231, миша бездротова Logitech M185 WL Red 910-002240, килимок для миші A4tech X7-200MP. Загальний розмір кредиту складав 21894 грн., з яких 390 грн. на сплату додаткових послуг банку, а саме за «СМС+Довідку». Строк кредитування 24 місяці, із правом пролонгації на 36 місяці. Загальна вартість кредиту 31748,21 грн., реальна процентна ставка 48,90% річних. Коміся за управління кредитом щомісячно у розмірі 3% від суми. Відповідач погодилась на умови кредитного договору на власноруч поставила свій підпис. Кредитодавець умови договору виконав у повному обсязі, надавши позичальнику обумовлену в договорі суму кредиту. Дане підтверджено чеком ТОВ «Комфі Трейд», видатковою накладною № ЧКІG3-0063 від 14.12.2019, рахунок-фактурою № СФКІG-0000308777, специфікацією до кредитного договору (а.с.22-25) Відповідач умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. 24.03.2023 року АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» уклали договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Брайт Інвестмент» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 2027974318 від 14.12.2019 року, що укладений між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] .. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, її заборгованість згідно договору факторингу за період з 14.12.2019 по 14.12.2021, складає 25601,84 грн., з яких 15744,37 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5,17 грн. заборгованість по відсоткам, 9852,3 грн. заборгованість по комісії. Дане підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.36). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Про відступлення права вимоги за договором факторингу, позивачем відповідачу було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту (а.с.12). Дана вимога відповідачем була проігнорована, та залишається не виконаною. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки Первісного кредитора, що було б належним виконанням відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, та не надала суду доказів належного виконання зобов`язання, після відступлення праав вимоги як АТ «ОТП Банк» так і позивачу по справі. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач, та не направила суду жодних заперечень щодо вимог позивача, а тому, з врахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеними посилання позивача на існування заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики у сумі, зазначеній у розрахунку заборгованості. Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає що зазначена позивачем заборгованість за кредитними договорами підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентовано ст.141 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Та оскільки позовні вимоги задоволені повністю, то з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення документально підтверджені (платіжна інструкція № 908 від 13/08/2025 р.) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 грн. 40 коп.. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.1 ч.2ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «Фінпром маркет» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано договір про надання правової допомоги № 43115064 від 01.07.2025 року, укладений між ТОВ «Брайт Інвестмент» в особі директора Кириченко Ольги Миколаївни, що діє на підставі Статуту, та адвокатським бюро «Ольги Клещ» (а.с.19-21), додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 20.08.2025 (а.с.29), Акт № 2027974318 від 20.08.2025 про підтвердження факту надання правничої допомоги (а.с.11), детальний опис виконаних робіт адвокатським бюро від 20.08.2025 (а.с.18), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП № 4461 від 16.09.2019 (а.с.37). Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витрачений час, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та з врахуванням того, що позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.. На підставі ст.ст. 509, 512, 526, 536, 551, 610, 625, 1050, 1054, 1070 ЦК України,

Outcome: approved