Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

25.09.2025 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,0001 га, розташованої на території Червоногригорівської селищної ради; житлового будинку [ADDRESS] ; житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склала, а тому спадкування відбувається за законом. Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги. У встановлений законом строк вона звернулась до приватного нотаріуса Чубенко І.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Нотаріусом було заведено спадкову справу №43/2023, та 08.11.2024 року було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею 1,0001 га, що розташована на території Червоногргорівської селищної ради, та на житловий будинок [ADDRESS] . Але постановою від 16.10.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину стосовно житлового будинку [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не були надані правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння. Даний житловий будинок був закінчений будівництвом в 1979 році, він придатний для проживання, обладнаний інженерними комунікаціями опаленням, водопостачанням, каналізацією, газопостачанням, електропостачанням та освітленням. Забудовником був батько позивача [PERSON] , якому земельна ділянка для індивідуального будівництва житлового будинку була виділена на підставі рішення виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради. [INFO] [PERSON] помер, за життя він не встиг отримати правовстановлюючий документ на цей об`єкт нерухомого майна.Спадкоємцем першої черги після його смерті була дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину фактично. З цих підстав позивач звертається до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Ухвалою суду від 13.11.2025 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.38-39). Ухвалою суду від 13.11.2025 року у приватного нотаріуса Чубенко І.С. витребувано матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.40-41). Ухвалою суду від 27.01.2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.82). Сторони в судове засідання не з`явились. До позову долучено заяву позивача про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.33). 27.01.2026 року до канцелярії суду надійшла заява Червоногригорівського селищного голови Олександра Прокопенка про розгляд справи без часті їх представника, рішення просить ухвалити на розсуд суду (а.с.77-78). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено судом, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Факт родинних відносин підтверджується наданим позивачем свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (а.с.8). Дошлюбне прізвище [PERSON] позивач змінила на [PERSON] при реєстрації шлюбу з [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: 1) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,0001 га, кадастровий номер 1222955700:04:118:0192, розташованої на території Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП № 068692, спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який спадщину прийняв, але за життя не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але за життя не оформила своїх спадкових прав; 2) житлового будинку літ. А загальною площею 64,2 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м. з надвірними будівлями: сарай літ. Б, сарай літ. В, погріб літ. Г, вбиральня літ. Д, навіс літ. Е, спорудження № 1-4, І, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій [INFO] [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою 15 січня 1996 року за реєстровим № 1-115, спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який спадщину прийняв, але за життя не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але за життя не оформила своїх спадкових прав; 3) житлового будинку літ. А загальною площею 84,5 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м. з надвірними будівлями: вбиральня літ. Б, погріб літ. В, гараж літ. Г, сарай літ. Д, сарай літ. Е, спорудження № 1-5, І, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але за життя не оформила своїх спадкових прав. За життя [PERSON] не склала заповіту. Частина 2 ст. 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які претендують на спадщину, не залишилось. В передбачений законом 6-місячний строк з часу відкриття спадщини, а саме 16 листопада 2023 року, [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Чубенко І.С., у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 43/2023 (а.с.47-74). 08 листопада 2024 року приватний нотаріус Чубенко І.С. видала [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 282, яким було посвідчено її право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,0001 га, кадастровий номер 1222955700:04:118:0192, розташовану на території Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, та Свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 281, яким було посвідчено її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10,13). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 жовтня 2024 року за вих. № 100/02-31 приватний нотаріус Чубенко І.С. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину стосовно житлового будинку [ADDRESS] , оскільки нею не було надано документи, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с.16). Відсутність зареєстрованого права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою КП «НРБТІ» ДОР № 255 від 02.08.2024 року (а.с.20). Даний житловий будинок був закінчений будівництвом в 1979 році, господарські будівлі були побудовані: вбиральня літ. Б в 1987 році, погріб літ. В в 1981 році, гараж літ. Г в 1982 році, сарай літ. Д в 1983 році, сарай літ. Е в 1987 році, що підтверджується Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленим станом на 02 серпня 2024 року (а.с.21-25). Житловий будинок та надвірні будівлі завершені будівництвом, будинок повністю придатний для проживання, обладнаний інженерними комунікаціями опаленням, водопостачанням, каналізацією, газопостачанням, електропостачанням та освітленням. Забудовником був батько позивача [PERSON] , якому земельна ділянка для індивідуального будівництва житлового будинку була виділена на підставі рішення виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради № 93 від 04 жовтня 1978 року, а на підставі розпорядження Нікопольського райвиконкому № 84 від 16 квітня 1987 року було надано дозвіл № [NUMBER] на добудову господарських будівель (а.с.17,18). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). За життя він не встиг отримати правовстановлюючий документ на цей об`єкт нерухомого майна. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після його смерті, яка прийняла спадщину, є його дружина [PERSON] . Спадщину вона прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Наявність шлюбу між батьками позивача підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с.6). У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт на будинок, що складається БТІ. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05 серпня 1992 року №449, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У зв`язку з чим загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року. Стаття 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку та вказує на те що житлові будинки збудовані до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають і право власності на них може бути зареєстроване в спрощеному порядку на підставі технічного паспорту та виписки (довідки) з погосподарської книги. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, можуть зареєструвати право власності на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно). За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на будинки збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] обрала спосіб захисту свого майнового права, визначений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно приписів ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене вище, дослідивши представлені докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] . На підставі викладеного й у відповідності зі ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1225, 1266,1268 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 51, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України , суд -

Outcome: approved