Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

12.11.2025 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнатиза [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно, що складається із житлового будинку загальною площею 105,9 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , відповідно до технічних інвентаризацій від 06.05.2025 №№ 172-2025, 173-2025. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] , народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] . В подальшому [PERSON] зареєстровано шлюб та змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] у с. Стрілки, до дня смерті був зареєстрований та проживав з дружиною [PERSON] за адресою [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] належав житловий будинок загальною площею 105,9 кв.м. з господарським будівлями і спорудами по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності. Дружина померлого [PERSON] була єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину, але свідоцтво про прийняття спадщини не отримала. [PERSON] померла [INFO] у м. Ромни, до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За станом здоров`я [PERSON] була не в змозі самостійно себе забезпечувати, потребувала сторонньої допомоги, тому з 01.08.2008 до дня смерті проживала без реєстрації разом з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] належало на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 52,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.12.1995. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане майно, спадкова справа не заводилась. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті є дочка [PERSON] [PERSON] . Звернувшись до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері отримала відмову у прийняті заяви через пропущений шестимісячний строк та роз`яснено про необхідність встановлення у судовому порядку факту простійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем. Таким чином, позивачка не може в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку з чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.11.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. В підготовче судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, представниця позивачки надала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просила справу розглянути за її відсутністю та відсутністю позивачки, позов підтримала. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, проте від представника відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій останній просить справу розглядати у його відсутності, проти позову не заперечує. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог статей 200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.08.1964 серії [NUMBER] (а.с.17). 22.07.1990 [PERSON] зареєстровано шлюб та змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 22.07.1990 серії [NUMBER] (а.с.18). Батько позивачки, [PERSON] , помер [INFO] у с. Стрілки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.20). [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав з дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №249 від 15.04.2025, виданою виконкомом Стрілківської сільської ради (а.с.33). На день смерті [PERSON] належав житловий будинок загальною площею 105,9 кв.м. з господарським будівлями і спорудами по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 10.08.1990 (а.с.29). [PERSON] померла [INFO] у м. Ромни, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 18.06.2025. [PERSON] з 01.08.2008 до дня смерті проживала без реєстрації разом з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом, затвердженим 12.03.2025 Директором ПП «Житло-сервіс» (а.с.25). На день смерті [PERSON] належало на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 52,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.12.1995 (а.с.27). Згідно листа від 18.04.2025 №536/01-16 за підписом завідувача Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом через пропущений шестимісячний строк та роз`яснено про необхідність встановлення у судовому порядку факту простійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем (а.с.24). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80839692 від 15.04.2025 видно, що спадкова справа №165, заведена 16.10.1991 Старосамбірською державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] в інтересах [PERSON] (а.с.31). З витягу зі Спадкового реєстру №83184533 від 07.11.2025 видно, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.34). Як видно з матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , крім [PERSON] спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] (а.с.81-94). Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] звернулися до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області з заявами про відмову від спадщини, які були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом. Тому єдиним спадкоємцем залишається [PERSON] . Технічні паспорти на будинки садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та [ADDRESS] видані на ім`я позивачки [PERSON] (а.с.39-50). Таким чином, позивачка не може в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку з чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно статті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина 1 статті 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що після смерті спадкодавця [PERSON] належне останній право власності на житловий будинок перейшло в порядку спадкування за законом до [PERSON] (позивачки у справі). Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, тому, це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved