Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено Договір факторингу №24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №265. Відповідно до умов даного Договору Позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості, зазначених у Реєстрі Боржників (Додаток №1 до Договору), зокрема за Заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0376/980/039608428/1 від 04.10.2018 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Так, 04.10.2018 року між AT «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0376/980/039608428/1. Позичальнику надано послугу кредитування та видача і обслуговування картки. Емітована картка була активована Відповідачем 30.10.2018 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором та випискою з рахунка приватного клієнта. Відповідно до Заяви-Анкети, визначено умови обслуговування Кредитної лінії. Зокрема, за користування Кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та Інформаційним листком. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5 % в місяць. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 % річних. Заява-анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Тарифів Банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування (для РВ-Клієнтів), які розміщені на Офіційному сайті Банку. 04.10.2018 року відповідач звернувся до Банку із вимогою відкриття рахунку із кредитною лінією, тим самим підписавши Заяву-анкету про надання банківських послуг та безумовно прийняв пропозицію Банку та погодився із тим, що Договір разом із Правилами, Тарифами, Публічним договором є невід`ємною його частиною та погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно їх виконувати. Відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту до Договору, з якого вбачається інформація щодо умов надання кредитного ліміту. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за Заявою анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0376/980/039608428/1 від 04.10.2018 року виконав в повному обсязі, що підтверджується наданими доказами, зокрема розрахунком заборгованості. Відповідачем кредитні кошти отримані та деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості. Останній платіж відповідачем було внесено 27.05.2021 року. У порушення умов кредитних договорів відповідач свої зобов`язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на день відступлення права вимоги (у відповідності до розрахунку заборгованості) загальний розмір заборгованості становить 36602,36 грн. (30838,79 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5763,57 грн. заборгованість по відсотках). 08.05.2025 року Позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості. Дана вимога не була отримана відповідачем, а була повернута у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за Заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0376/980/039608428/1 у розмірі 36 602,36 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 30 838,79 грн; заборгованості за відсотками 5 763,57 грн. та судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 26.11.2025 року представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що позивачем не підтверджений факт укладення відповідачем з первісним кредитором кредитного договору № 0376/980/039608428/1 від 04.10.2018, право вимоги за яким набуто позивачем на підставі договору факторингу. Позивач, посилаючись на те, що набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 0376/980/039608428/1 від 04.10.2018, просить стягнути з нього заборгованість за цим кредитним договором, проте доказів укладення такого договору та самого кредитного договору від 04.10.2018 позивачем не надано. Заява-анкета про надання банківських послуг підписана відповідачем 04.10.2018, картка на ім`я відповідача емітована 30.10.2018, доказів на підтвердження дати встановлення кредитного ліміту позивачем не надано. Матеріали справи не містять інформацію про узгоджений сторонами договору термін, з якого договір вважається укладеним. Згідно з додатком до договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідача за договором від 04.10.2018. Таким чином, позивачем не підтверджено набуття права вимоги саме за договором, який долучено до позову. Крім того, позивачем не доведено умови кредитування, погоджені сторонами договору №0376/980/039608428/1. Так, заява-анкета не містить інформацію про розмір встановленого кредитного ліміту, строку кредитування, тривалість пільгового періоду для нарахування процентів. До позову не додано документи, які є невід`ємною частиною укладеного між відповідачем та банком договору, зокрема Договір про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток, Правил користування карткою, Інформаційний листок, Тарифи банку які за умовами заяви-анкети містить інші умови кредитування. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові зазначив про розгляд справи без участі представника позивача, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого правонаступник банку звертається з позовом про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що 04.10.2018 року між AT «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір, що підтверджується Заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0376/980/039608428/1. Позичальнику надано послугу кредитування та видача і обслуговування картки. Відповідно до Заяви-Анкети, визначено умови обслуговування Кредитної лінії. Зокрема, за користування Кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та Інформаційним листком. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5 % в місяць. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 % річних. Шляхом підписання Заяви-анкети Клієнт підтверджує, що: 1) Банк надав Клієнту в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію передбачену Законодавством, що захищає права споживачів; 2) Клієнта перед укладенням Договору ознайомлено з інформацією, визначеною Паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання Кредиту із порівнянням різних пропозицій Банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення Договору та отримання Кредиту на сприятливих для Клієнта умовах; 3) з Договором, Правилами, Інформаційним листком, Тарифами Банку/Тарифним пакетом приватного банківського обслуговування (для РВ-Клієнтів), що розміщені на Офіційному сайті Банку, ознайомлений і згодний, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; 4) отримав свій примірник Заяви-анкети, Інформаційний листок (у разі оформлення Кредиту) та іншу документацію, на розсуд Банку, яка необхідна Клієнту для користування банківськими послугами (а.с.19). 11.10.2018 року [PERSON] звернувся до AT «ОТП Банк» та заповнив заяву на встановлення кредитної лінії, з якої вбачається, що просить АТ «ОТП Банк» встановив кредитну лінію на вказаний ним картковій рахунок. Погодився з будь-яким розміром кредитної лінії, встановленої Банком. Підтвердив, що вся інформація, викладена в цій Заяві є достовірною (а.с.21). На підтвердження факту укладення кредитного договору та погодження його умов з позичальником до позову також долучено копію паспорту споживчого кредиту, який підписано позичальником [PERSON] (а.с. 20). Із зазначеного паспорту споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] відкрито кредитну лінію по продукту МС Gold, кредитна картка «Мані на кармані легка», строк кредитування 36 місяців, мета отримання кредиту на споживчі цілі. Процентна ставка: 0.01% (річних) - процентна ставка, що діє протягом Пільгового періоду" до 55 днів, 5% (щомісячно) процентна ставка, що діє після закінчення пільгового періоду. Тривалість Пільгового періоду може коливатися від 52 до 55 днів, залежно від кількості календарних днів у місяцях, протягом яких він діє. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором № 0376/980/039608428/1 заборгованість [PERSON] станом на 24.03.2023 становить 36 602,36 грн. (а.с. 22-35). Зазначений розрахунок відповідачем не спростований. На підтвердження отримання та використання кредитних коштів [PERSON] до позову долучено копію виписки з рахунку приватного клієнта № 0376/980/039608428/1 (розрахунковий період з 30.10.2018 року до 24.03.2023 року) (а.с. 36-47). 24.03.2023 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (фактор) укладено договір факторингу №24/03/23, згідно з умовами якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржником, в розмірі портфеля заборгованості, що підтверджується копією такого договору (а.с. 12-17). Згідно з копією витягу з додатку №1 до договору факторингу №24/03/23, укладеного 24.03.2023 року, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 0376/980/039608428/1 в сумі 36 602,36 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 30 838,79 грн; заборгованості за відсотками 5 763,57 грн (а.с. 16 на звороті). 08.05.2025 на адресу відповідача [PERSON] надіслана вимога про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту на підставі ст.ст. 530, 512, 516 ЦК України, в якій відповідача повідомлено про передачу права вимоги новому кредитору ТОВ «Брайт Інвестмент», а також про наявну в нього заборгованість за кредитним договором № 0376/980/039608428/1 в сумі 36 602,36 гривень (а. с. 47 на звороті). Відповідно до частин першої-другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України , позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині другій статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз указаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 (справа № 906/1174/18) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 (справа № 910/12525/20) зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» (клієнт) та ТОВ «Брайт Інвестмент» (фактор) укладено договір факторингу №24/03/23. Отже, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні за договором № 0376/980/039608428/1 в сумі 36 602,36 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 30 838,79 грн., заборгованості за відсотками 5 763,57 грн., укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії розрахунку заборгованості за договором № 0376/980/039608428/1 вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 24.03.2023 становить 36 602,36 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 30 838,79 грн; заборгованості за відсотками 5 763,57 грн. Зазначений розрахунок відповідачем не спростований. Отже, оскільки долучені до позовної заяви докази підтверджують отримання [PERSON] і використання таких коштів останнім, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку ні АТ «ОТП Банк», ні його правонаступнику - ТОВ «Брайт Інвестмент» не повернуті, тобто відповідачем не виконано договірні зобов`язання, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що слід задовольнити. Посилання представника відповідача про те, що позивачем не підтверджений факт укладення відповідачем з первісним кредитором кредитного договору № 0376/980/039608428/1 від 04.10.2018, суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи спростовуються дослідженими письмовими доказами. Що стосується доводів про те, що позивачем не доведено умови кредитування ( інформацію про узгоджений сторонами договору термін), слід зазначити, що згідно паспорту споживчого кредиту строк кредитування становить 36 місяців ( з правом пролонгації). Враховуючи задоволення позовних вимог, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2 422,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18. Згідно ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: договір про надання правничої допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, на підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача було долучено копію договору №01/05-23 від 01 травня 2023 року про надання правової допомоги, додаток №1 до Договору № 01/05 від 01.05.2023 року, Акт про надання правничої допомоги №1509-25 до договору про надання правової допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 року. Дослідивши перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, суд дійшов висновку про задоволення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved