Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 29.04.2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «МАН» державний номерний знак [NUMBER] з причепом «Когель» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Jeep Compass» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , власником якого є позивач. Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі №175/7723/25 від 23.06.2025 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання пригоди була застрахована в АТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу серії ЕР-227381184. 27.06.2025 року позивачці було виплачено страхове відшкодування у розмірі 250 000 грн у межах ліміту, встановленого договором страхування. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування, а також витрати, пов`язані з евакуацією пошкодженого транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди і проведенням експертного дослідження, у загальному розмірі 376900 грн 90 коп. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 20.11.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав позовні вимоги частково та зазначив, що в матеріалах справи відсутня інформація про ринкову вартість автомобіля «Jeep Compass» після його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що у свою чергу позбавляє можливості встановити фактичний розмір шкоди, спричинений позивачці, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд зменшити розмір відшкодування шкоди з 376 900 грн. 90 коп. до 43 950 грн. 90 коп. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 року заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав з урахуванням уточнених позовних вимог, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, представник відповідача через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу без його участі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 29.04.2025 року о 12:30 год. в м. Підгородне по вул. Шосейна, 68 [PERSON] , керуючи транспортним засобом автомобілем «МАН» державний номерний знак [NUMBER] з причепом «Когель» державний номерний знак [NUMBER] при виникненні перешкоди для руху, яку він мав змогу своєчасно виявити, негайно не вжив захродів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки, внаслідок чого скоїв зіткнення із слідувавшим попереду у попутному напрямку автомобілем «Jeep Compass» під керуванням водія [PERSON] . В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир [PERSON] спричинені тілесні ушкодження. Своїми діями водій порушив 12.3 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 175/7723/25 від 23.06.2025 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу «Jeep Compass» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Згідно чеку №4294066037 від 29.04.2025 року, було сплачено послуги з перевезення авто д.н.з. [NUMBER] по вул. Шоссейна Шинна буд. 3, на рахунок ФОП [PERSON] , у розмірі 2000 грн. Для визначення повного розміру нанесеної шкоди [PERSON] звернулася до судового експерта-автотоварознавця Крутінь В.І. Відповідно висновку експерта №10244 за результатами проведення експертного автотоварозначого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 20.05.2025 року, було встановлено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Јеер Compass, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , пошкодженого у наслідок від ДТП, склала 617900,90 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 10244 від 07.05.2025 року, [PERSON] було сплачено послуги з проведення експертного дослідження з визначення розміру матеріальної шкоди автомобіля Jeep Compass, державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартість проведення становить 7000 грн. 27.06.2025 року на рахунок [PERSON] була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 250 000 грн., що підтверджується роздруківкою банківської виписки від 27.06.2025 року. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди). Положеннями ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі №175/7723/25 від 23.06.2025 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 27.06.2025 року страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок [PERSON] у сумі 250000 грн., при цьому, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування, а також витрати, пов`язані з евакуацією пошкодженого транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди і проведенням експертного дослідження Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 447/819/16-ц (провадження № 61-19129св19) з посиланням на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), вказав, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Позивач повинен був вимагати кошти за майнову шкоду зі страхової компанії, а у разі ліквідації такої - від МТСБУ. У разі недостатності ліміту цивільно-правової відповідальності страховика для страхової виплати, решту завданої і доведеної шкоди відшкодовує особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (ст.1194 ЦК України). З урахуванням того, що страховою компанією позивачу виплачено 250000 грн. страхового відшкодування, а різниця між фактичним розміром шкоди та сумою виплати становить 43 950 грн 90 коп. (з урахуванням зменшення розміру позовних вимог), суд доходить висновку про необхідність стягнення зазначеної суми з [PERSON] на користь [PERSON] . Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач у своїй заяві позовні вимоги з урахуванням їх уточнень визнав в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, з урахуванням визнання позову, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3015 грн. 20 коп. Крім того, згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано договір про надання послуг адвоката від 17.07.2025 року, акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги №1 до договору про надання послуг адвоката, та квитанцією до прибуткового касового ордера, відповідно до якої загальна вартість сплачених послуг за правову допомогу становить 10000 грн. З урахуванням наведеного вище, суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved