Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

До суду 23 липня 2025 року надійшов позов за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом. Позовна заява мотивована тим, що 16 червня 2021 року близько 16 год.00 хв. На нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг (Р-63) сполученням ДАНКІВЦІ-КПП СОКИРЯНИ та (Т-2610) сполученням ХОТИН-МАМАЛИГА сталося зіткнення автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 116 CDI, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , 1981 р.н., який рухався по головній автодорозі зі сторони м. Чернівці у напрямку смт. Кельменці Чернівецької області із автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , 1950 р.н., який рухався по другорядній автодорозі зі сторони м. Хотин, Чернівецької області у напрямку с. Данківці, Дністровського р-ну, Чернівецької області. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , 1952 р.н. отримала тілесні ушкодження. Відповідальність водія автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER] застрахована в ТДВ СК «ГАРДІАН» за полісом ОСЦПВВНТЗ №АР4775509, що був діючим на дату настання ДТП, а саме на 16.06.2021року на 16:00 год. 14.09.2021 року відповідно до вимог ст. ст. 33, 33-1 та ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» (в редакції чинній на момент ДТП) до ТДВ «СК ГАРДІАН» представником позивача [PERSON] -адвокатом Мелех Д.О. було направлено Повідомлення про ДТП та Заяви про страхове відшкодування з вимогою виплатити страхове відшкодування. До надісланого в ТДВ "СК ГАРДІАН" Повідомлення про ДТП та заяви про страхове відшкодування з вимогою виплатити страхове відшкодування було додано всі необхідні документи, які підтверджують як факт настання страхового випадку за фактом вищеописаної події, так і суму пред`явлених вимог. Розмір не виплаченого страхового відшкодування становить: - 6200,00 грн., (відшкодування пов`язане із тимчасовою втратою працездатності): - 11918,45 грн. - відшкодування пов`язані із витратами на лікування; - 72000,00 грн. - відшкодування пов`язані із стійкою втратою працездатності; - 4505,92 грн. - відшкодування пов`язані із моральною шкодою. Згідно з ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування та пункту 2 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний: 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати. Станом на 23.07.2025 року вищевказаним страховиком не було прийнято жодного рішення і не виплачено страхове відшкодування. Таким чином страховик ТДВ "СК ГАРДІАН" не виконав покладені на нього обов`язки ст. 36 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ", чим порушив вимоги законодавства в сфері страхування, що призвело до порушення законних прав потерпілого на своєчасну та в повному обсязі виплату страхового відшкодування. Зважаючи на те, що страховиком було порушено законодавство при наданні фінансових послуг та порушено права споживача таких послуг, потерпіла особа від таких порушень змушена звернутися до Національного банку України, як до контролюючого та наглядового органу, який здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та контроль за додержанням законності у сфері страхування, за захистом своїх порушених прав та з метою припинення порушень, що вчинилися та продовжують вчинятися страховою компанією. Згідно з інформацією, яка міститься у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань (№ КП 12021260000000239), 16 червня 2021 року близько 16 год.00 хв. на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг (Р-63) сполученням ДАНКІВЦІ-КПП СОКИРЯНИ та (Т-2610) сполученням ХОТИН-МАМАЛИГА сталося зіткнення автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 116 CDI, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , 1981 р.н., який рухався по головній автодорозі зі сторони м. Чернівці у напрямку смт. Кельменці, Чернівецької області із автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , 1950 р.н., який рухався по другорядній автодорозі зі сторони м. Хотин, Чернівецької області у напрямку с. Данківці, Дністровського р-ну, Чернівецької області. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , 1952 р.н. отримала тілесні ушкодження. Станом на час розгляду справи у суді досудове розслідування у кримінальному провадженні №12021260000000239-триває. Згідно з Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1985/151 встановлений діагноз: політравма. ЗЧМТ, струс головного мозку. Закрита травма грудної клітки, множинні переломи ребер з обох боків. Перелом ключиці справа. Гемо-пневмоторакс зліва, гемоторакс справа. Забій серця. Закрита травма органів черевної порожнини. Розрив печінки та селезінки. Стан після оперативного втручання (лапаротомія, спленектомія ушивання розривів печінки -16.06.2021 р.). Травматичний шок ІІ-ІІІ ст. післяопераційний міастенічний синдром. Супутний ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН ІІ А ст.., н/в, ФК ІІІ. Травма отримана в результаті ДТП -16.06.2021 року. Згідно із випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 6617 встановлений діагноз: полі травма (16.06.2021). ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закрита травма грудної клітини. Множинні переломи ребер, двохсторонній гемо-пневмоторакс. Перелом ключиці справа. Забій серця. Закрита травма органів черевної порожнини. Розрив печінки та селезінки. Стан після оперативного втручання (16.06.2021 р.) лапаротомія, спленектомія, ушивання розривів печінки, дренування плевральних порожнин, 20.06.2021 р., трахеотомія. Компресійно-ішемічна невралгія лівого малого гомілкового нерву. ІХС. Дифузний кардіосклероз СН 0 ст. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини» (п. 4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Отже, внаслідок завдання Позивачу шкоди, останній має право на її відшкодування Відповідачем у розмірі та з підстав визначених нижче. Проте, станом на дату написання цієї позовної заяви, відповідач так і не здійснив виплату страхового відшкодування у строки встановлені пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-ІV, що стало підставою для звернення Позивача в суд за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування. Щодо розміру страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням потерпілого. Відповідно до ст. 24.1. Закону України № 1961-IV, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. За період лікування, позивачка витратила 11918,45 грн., що підтверджується фінансовими документами (квитанціями до прибуткового касового ордеру № 5211 від 19.07.2021 року), а саме: прибутковий касовий ордер №5211 від 19.07.2021 р., виданий ВМКЦ Південного регіону на суму -7868,45 грн., прибутковий касовий ордер № 7390 від 15.09.2021 року на суму 3200,00 грн. та прибутковий касовий ордер № 4902 від 09.07.2021 року на суму 850,00 грн. Таким чином, представником позивача було надано разом із заявою на виплату страхового відшкодування відповідачу всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування витрат на лікування потерпілого. Також слід додати, що всі документи було надано в оригіналах та належним чином засвідчених копіях. Зазначені витрати були здійснені позивачем у відповідності до лікарських призначень зазначених у виписних епікризах та виписках з історії хвороби, що додані до позовної заяви. Таким чином, розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану лікуванням потерпілої, становить 11918,45 грн. Щодо розміру заборгованості зі сплати страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілим (позивачем). Відповідно до ст.25 Закону України №1961-IV: "У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством". З виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 1985/151 та № 6617, довідки про тимчасову втрату працездатності вбачається, що Позивачка була тимчасово непрацездатною в наступні періоди: з 16.06.2021 р. по 08.07.2021 року, та з 09.07.2021 року по 16.07.2021 року, тобто 31 календарний день. За період тимчасової непрацездатності Позивача за вказані періоди Законом України "Про державний бюджет на 2021 рік" було встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01.01.2021 по 30.11.2021 - 6000,00грн. За таких обставин, страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності позивача складає 6200,00грн. Щодо страхового відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 26-1 Закону України №1961-IV, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до п.23.1. ст.23 Закону України №1961- IV, шкодою, заподіяною здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого - 44773,46 грн., шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим 6200,00грн. Таким чином, враховуючи фактичні обставини по справі, виходячи з розміру страхових виплат належних позивачу у якості відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю, розмір страхового відшкодування моральної шкоди завданої позивачу внаслідок ушкодження здоров`я за страховим випадком від 16.06.2021 року, складає: 4505,92 грн. (90118,45 грн. *5% =2568,67). З врахуванням вищевикладеного, позивач змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат Чабан І.В. в судові засідання 03.09.2025 року, 15.10.2025 року, 25.11.2025 року, 11.12.2025 року та 20.01.2026 року- не з`явилися, однак адвокат подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, та просить суд розглядати справу у їх відсутності, а тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних доказів, які є у матеріалах справи. Представник відповідача у судові засідання 03.09.2025 року, 15.10.2025 року, 25.11.2025 року, 11.12.2025 року та 20.01.2026 року- не з`явився, подавши через канцелярію суду клопотання про його участь поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції. Також, подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає наступне. Правовідносини, що випливають із договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР-4775509 врегульовано спеціальним нормативно-правовим актом, а саме Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у звязку із набранням чинності Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який вступив в дію з 01.01.2025 року. Відповідно до абз. 1 п. 6 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами. На договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що укладені після набрання чинності цим Законом та набирають чинності після введення в дію цього Закону, поширюються вимоги цього Закону. Відповідно до абз. 6 п. 6 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону -дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами). Від так, враховуючи що договір №АР-4775509 було укладено в 2020 році, спірні правовідносини регулюються Законом №1961-ІV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно з інформацією, яка міститься у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань (№ КП 12021260000000239), 16 червня 2021 року близько 16 год.00 хв. На нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг (Р-63) сполученням ДАНКІВЦІ-КПП СОКИРЯНИ та (Т-2610) сполученням ХОТИН-МАМАЛИГА сталося зіткнення автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 116 CDI, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , 1981 р.н., який рухався по головній автодорозі зі сторони м. Чернівці у напрямку смт. Кельменці, Чернівецької області із автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , 1950 р.н., який рухався по другорядній автодорозі зі сторони м. Хотин, Чернівецької області у напрямку с. Данківці, Дністровського р-ну, Чернівецької області. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , 1952 р.н. отримала тілесні ушкодження. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 16 червня 2021 року близько 16 год.00 хв. на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг (Р-63) сполученням ДАНКІВЦІ-КПП СОКИРЯНИ та (Т-2610) сполученням ХОТИН-МАМАЛИГА сталося зіткнення автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 116 CDI, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , 1981 р.н., який рухався по головній автодорозі зі сторони м. Чернівці у напрямку смт. Кельменці, Чернівецької області із автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , 1950 р.н., який рухався по другорядній автодорозі зі сторони м. Хотин, Чернівецької області у напрямку с. Данківці, Дністровського р-ну, Чернівецької області. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , 1952 р.н. отримала тілесні ушкодження. Відповідальність водія автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER] застрахована в ТДВ СК «ГАРДІАН» за полісом ОСЦПВВНТЗ №АР4775509, що був діючим на дату настання ДТП, а саме на 16.06.2021року на 16:00 год. 14.09.2021 року відповідно до вимог ст. ст. 33, 33-1 та ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» (в редакції чинній на момент ДТП) до ТДВ «СК ГАРДІАН» представником позивача [PERSON] -адвокатом Мелех Д.О. було направлено Повідомлення про ДТП та Заяви про страхове відшкодування з вимогою виплатити страхове відшкодування. До надісланого в ТДВ "СК ГАРДІАН" Повідомлення про ДТП та заяви про страхове відшкодування з вимогою виплатити страхове відшкодування було додано всі необхідні документи, які підтверджують як факт настання страхового випадку за фактом вищеописаної події, так і суму пред`явлених вимог. Розмір не виплаченого страхового відшкодування становить: - 6200,00 грн., (відшкодування пов`язане із тимчасовою втратою працездатності): - 11918,45 грн. - відшкодування пов`язані із витратами на лікування; - 72000,00 грн. - відшкодування пов`язані із стійкою втратою працездатності; - 4505,92 грн. - відшкодування пов`язані із моральною шкодою. Станом на 23.07.2025 року вищевказаним страховиком не було прийнято жодного рішення і не виплачено страхове відшкодування. Таким чином страховик ТДВ "СК ГАРДІАН" не виконав покладені на нього обов`язки ст. 36 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ", чим порушив вимоги законодавства в сфері страхування, що призвело до порушення законних прав потерпілого на своєчасну та в повному обсязі виплату страхового відшкодування. Зважаючи на те, що страховиком було порушено законодавство при наданні фінансових послуг та порушено права споживача таких послуг, потерпіла особа від таких порушень змушена звернутися до Національного банку України, як до контролюючого та наглядового органу, який здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та контроль за додержанням законності у сфері страхування, за захистом своїх порушених прав та з метою припинення порушень, що вчинилися та продовжують вчинятися страховою компанією. Згідно з інформацією, яка міститься у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань (№ КП 12021260000000239), 16 червня 2021 року близько 16 год.00 хв. На нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг (Р-63) сполученням ДАНКІВЦІ-КПП СОКИРЯНИ та (Т-2610) сполученням ХОТИН-МАМАЛИГА сталося зіткнення автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 116 CDI, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , 1981 р.н., який рухався по головній автодорозі зі сторони м. Чернівці у напрямку смт. Кельменці, Чернівецької області із автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , 1950 р.н., який рухався по другорядній автодорозі зі сторони м. Хотин, Чернівецької області у напрямку с. Данківці, Дністровського р-ну, Чернівецької області. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , 1952 р.н. отримала тілесні ушкодження. Станом на час розгляду справи у суді досудове розслідування у кримінальному провадженні №12021260000000239-триває. Згідно з Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1985/151 встановлений діагноз: Політравма. ЗЧМТ, струс головного мозку. Закрита травма грудної клітки, множинні переломи ребер з обох боків. Перелом ключиці справа. Гемо-пневмоторакс зліва, гемоторакс справа. Забій серця. Закрита травма органів черевної порожнини. Розрив печінки та селезінки. Стан після оперативного втручання (лапаротомія, спленектомія ушивання розривів печінки -16.06.2021 р.). Травматичний шок ІІ-ІІІ ст. післяопераційний мі астенічний синдром. Супутний ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН ІІ А ст.., н/в, ФК ІІІ. Травма отримана в результаті ДТП -16.06.2021 року. Згідно із Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6617 встановлений діагноз: полі травма (16.06.2021). ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закрита травма грудної клітини. Множинні переломи ребер, двохсторонній гемо-пневмоторакс. Перелом ключиці справа. Забій серця. Закрита травма органів черевної порожнини. Розрив печінки та селезінки. Стан після оперативного втручання (16.06.2021 р.) лапаротомія, спленектомія, ушивання розривів печінки, дренування плевральних порожнин, 20.06.2021 р., трахеотомія. Компресійно-ішемічна невралгія лівого малого гомілкового нерву. ІХС. Дифузний кардіосклероз СН 0 ст. Відповідальність водія автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER] застрахована в ТДВ СК «ГАРДІАН» за полісом ОСЦПВВНТЗ №АР4775509, що був діючим на дату настання ДТП, а саме на 16-00 16.06.2021року. Відповідно до п. 2 ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власникові наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 14.09.2021 року відповідно до вимог ст. ст. 33, 33-1 та ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» (в редакції чинній на момент ДТП) до ТДВ «СК ГАРДІАН» представником позивача [PERSON] -адвокатом Мелех Д.О. було направлено Повідомлення про ДТП та Заяви про страхове відшкодування з вимогою виплатити страхове відшкодування. До надісланого в ТДВ "СК ГАРДІАН" Повідомлення про ДТП та заяви про страхове відшкодування з вимогою виплатити страхове відшкодування було додано всі необхідні документи, які підтверджують як факт настання страхового випадку за фактом вищеописаної події, так і суму пред`явлених вимог. Розмір не виплаченого страхового відшкодування становить: - 6200,00 грн., (відшкодування пов`язане із тимчасовою втратою працездатності): - 11918,45 грн. - відшкодування пов`язані із витратами на лікування; - 72000,00 грн. - відшкодування пов`язані із стійкою втратою працездатності; - 4505,92 грн. - відшкодування пов`язані із моральною шкодою. Загальна сума відшкодувань, яку просить позивач стягнути на його користь складає -94624,37 грн. Із зазначеними сумами відшкодувань відповідач не погодився, обґрунтовуючи тим що зазначена сума відшкодування повинна бути поділена між водіями транспортних засобів, які стали учасниками ДТП у сумі 47312,19 грн. (94624,37 грн./2). Суд з таким висновком не погоджується, виходячи з наступного. Наведене вище дає підстави для висновку про те, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена здоров`ю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати шкоду в повному розмірі. Відповідно до ст. 22 Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», передбачено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 36.2 Закону, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ст. 37.2 Закону, рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Згідно вимог ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно роз`яснень, які викладені в п.7 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але й бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Крім того, ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить виключний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. Разом з тим, головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки. Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду. Актуальними позиціями Верховного Суду України викладено у наступних Постановах. Постанова Верховного Суду України у справі № 554/858/19 від 01 липня 2020 року: Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною». Згідно з Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1985/151 встановлений діагноз: Політравма. ЗЧМТ, струс головного мозку. Закрита травма грудної клітки, множинні переломи ребер з обох боків. Перелом ключиці справа. Гемо-пневмоторакс зліва, гемоторакс справа. Забій серця. Закрита травма органів черевної порожнини. Розрив печінки та селезінки. Стан після оперативного втручання (лапаротомія, спленектомія ушивання розривів печінки -16.06.2021 р.). Травматичний шок ІІ-ІІІ ст., післяопераційний міастенічний синдром. Супутний ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН ІІ А ст.., н/в, ФК ІІІ. Травма отримана в результаті ДТП -16.06.2021 року. Згідно із Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 6617 встановлений діагноз: політравма (16.06.2021). ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закрита травма грудної клітини. Множинні переломи ребер, двохсторонній гемо-пневмоторакс. Перелом ключиці справа. Забій серця. Закрита травма органів черевної порожнини. Розрив печінки та селезінки. Стан після оперативного втручання (16.06.2021 р.) лапаротомія, спленектомія, ушивання розривів печінки, дренування плевральних порожнин, 20.06.2021 р., трахеотомія. Компресійно-ішемічна невралгія лівого малого гомілкового нерву. ІХС. Дифузний кардіосклероз СН 0 ст. Так, позивач після вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди була доставлена в лікувальний заклад ВМКЦ ПР, де лікувалась, придбавала ліки, оплачувала медичні процедури, тощо. Відповідно до ст. 24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. За період лікування, За період лікування, позивачка витратила 11918,45 грн., що підтверджується фінансовими документами (квитанціями до прибуткового касового ордеру №5211 від 19.07.2021 року), а саме: Прибутковий касовий ордер №5211 від 19.07.2021 р., виданий ВМКЦ Південного регіону на суму -7868,45 грн., прибутковий касовий ордер №7390 від 15.09.2021 року на суму 3200,00 грн. та прибутковий касовий ордер №4902 від 09.07.2021 року на суму 850,00 грн. Відтак, документально підтверджені платежі на лікування становлять -11918,45 грн. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволенню. Щодо позовних вимог про відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 6200,00 грн., відшкодування шкоди, пов`язаної з із стійкою втратою працездатності в розмірі -72000,00 грн. та моральної шкоди в розмірі -4505,62 грн., суд приходить до наступного висновку. Щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з із стійкою втратою працездатності в розмірі -72000,00 грн., яку заявляє позивач суд виснує про наступне. Відповідно до ст. 26 Закону, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Оскільки відомості про доходи потерпілого [PERSON] в матеріалах справи відсутні, як і інформація про наявність у неї офіційного працевлаштування на момент ДТП, тому за середньомісячний дохід слід брати дані про мінімальну заробітну плату, що не суперечитиме приписам п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч.2 ст.1195 ЦК України та узгоджуватиметься з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 червня 2019 року у справі №466/4412/15-ц. Факт встановлення [PERSON] , [INFO] , ІІІ ї групи інвалідності підтверджується довідкою до акту огляду медико соціальної-експертною комісією, серії 12 ААВ №513952 від 25.10.2021 року, на строк до 01.11.2022 року, з подальшим переоглядом -25.10.2022 року. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» станом на 26.08.2022 року (день настання страхового випадку) розмір мінімальної заробітної плати становив 6 000 грн., а отже, загальний розмір страхового відшкодування потерпілої [PERSON] -не може бути меншим ніж 72000,00 грн. (12 мінімальних заробітних х 6000 грн.). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством". З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1985/151 та 6617 та довідок про тимчасову втрату працездатності вбачається, що позивачка була тимчасово непрацездатною в наступні періоди: з 16.06.2021 року по 08.07.2021 року, 09.07.2021 року по 16.07.2021 року тобто 31 календарний день. За період тимчасової непрацездатності позивача з 16.06.2021 року по 08.07.2021 року, 09.07.2021 року по 16.07.2021 року, Законом України "Про державний бюджет на 2021 рік", встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01.01.2021 - 6000,00 грн. За таких обставин, страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності позивача складає суму в розмірі 6200,00 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Згідно п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, що складає 11918,45 грн., шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, що складає 6200,00грн., шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим, що складає 72000,00 грн., а тому розмір страхового відшкодування моральної шкоди завданої позивачу внаслідок ушкодження здоров`я за страховим випадком від 16.06.2021 року складає 2568,67грн. (72000,00 +11918,45+6200,00 =90118,45 грн. * 5% =4505,92). З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 2568,67 гривень є обґрунтованим. Суд враховує обставини по справі, та вважає, що в результаті ДТП позивачу були спричинені моральні страждання, стресова ситуація внаслідок ДТП, що суттєво погіршує якість її життя та безумовно змінило її нормальний життєвий ритм. Тому суд приходить до висновку, що за вказаних обставин, відшкодування моральної шкоди в сумі 4505,92 грн. є достатнім та обґрунтованим, а отже вказані вимоги також підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат на правничу правову допомогу, суд зазначає наступне. Так, з позовної заяви вбачається, що позивач зазначив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи у розмірі - 24000,00 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги №ЗД301/5295 від 04.09.2021 року та Детальним розрахунком робіт (наданих послуг) від 21.07.2025 року. З договору вбачається, що 04.09.2021 року адвокат АО Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП АВТОПОМІЧ - Мелех Д.О. та Халявка В.М. уклали цей Договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання на відповідну плату надавати клієнту позивачу правничу допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених договором . Представником позивача долучено до матеріалів справи ордер на надання правничої допомоги Халявці В.М., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності адвокатом Чабан І.В. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідач подав через канцелярію суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, та просить суд задовольнити клопотання, та стягнути витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі -3000,00 грн. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Суд вважає, що вартість наданої адвокатом позивачу правничої допомоги у розмірі -24000,00 грн., з огляду на складність справи, кількість та обсяг складеного позову з відповідними доказами, складання відповідних клопотань, є завищеною, оскільки розділ опис робіт у Розділі 3 Підготовка та подання позовної заяви є необґрунтованим та недоведеним. Тому суд вважає, що сума витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 9000,00 грн., що є такою, що відповідає критеріям розумності та справедливості. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved