Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

представник позивача [PERSON] , діючи в інтересах свого довірителя, 09.12.2025 звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою, у якій прохала стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, грошові кошти в сумі 10000,00 грн, а також моральної шкоди - в сумі 5000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 03.09.2025 по справі № 548/1720/25 [PERSON] визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. відповідно до ст. 75 КК України звільнено останнього від призначеного покарання з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк 3 роки. Позивач зазначив, що внаслідок протиправних дій [PERSON] йому як потерпілому у цьому кримінальному провадженні було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 10000,00 грн та моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та перебуванням у нервово-психологічному стресі; приниженням його честі і гідності обвинуваченим - відповідачем у справі; втратою на тривалий строк можливості користуватися власними коштами; витрачанням часу на захист і відновлення порушеного права та інтересів у суді, яку він оцінює в 5000,00 грн. Ухвалою судді від 11.12.2025 вказану позовну заяву прийнято до провадження, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників у судове засідання, зокрема відповідача [PERSON] - шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Протягом встановленого судом строку відзив на позов до суду не надходив. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про отримання ним 18.12.2025 судової кореспонденції, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник позивача [PERSON] прохала розгляд справи здійснювати за відсутності свого довірителя. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце його проведення шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За останнім відомим місцем проживанням судову кореспонденцію не отримав у зв`язку із відсутністю адресата, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, що повернулося до суду. Зважаючи на те, що відповідач належно був повідомлений про дату, час та місце судових засідань, про причини неявки суд не повідомив, правом на відзив не скористався, клопотань про відкладення чи розгляду справи за його відсутності до суду не надходило, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача з огляду на наявність в матеріалах справи належних та допустимих доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відтак, за згодою представника позивача відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд постановив про заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача, суд доходить висновку, що за результатами судового розгляду має бути ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 03.09.2025 по справі № 548/1720/25, який набрав законної сили 04.10.2025, [PERSON] визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Згідно зі ст. 75 КК України звільнено останнього від призначеного покарання з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк 3 роки. Із вказаного вироку вбачається, що 04 березня 2025 року о 19:28, у період дії воєнного стану в Україні, введеного відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, [PERSON] , діючи з корисливих мотивів, користуючись вільним доступом до відкритого розрахункового рахунку потерпілого [PERSON] , на яку випущено банківську картку № [NUMBER] , володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної картки (пін-код), протиправно, діючи від імені останнього, таємно викрав належні потерпілому грошові кошти шляхом зняття готівки у сумі 10 000,00 грн з банкомату АТ КБ «Приватбанк», що за адресою: [ADDRESS] . Так, своїми умисними діями [PERSON] заподіяв потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду (збитки) на суму 10 000,00 грн. Цивільний позов у вищевказаній кримінальній справі заявлений не був. Потерпілий [PERSON] (позивач) звернувся з цивільним позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, після набрання вироком законної сили в порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством України. У відповідності ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд доходить висновку, що факт її заподіяння підтверджується вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 03.09.2025 у справі № 548/1720/25, який набрав законної сили та яким відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за крадіжку особистих коштів, належних потерпілому [PERSON] в сумі 10000,00 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у вказаному розмірі підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особини, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особини, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Суд, враховуючи вищезазначені норми права та встановлений вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 03.09.2025 у справі № 548/1720/25 факт вчинення неправомірних дій зі сторони відповідача [PERSON] щодо позивача [PERSON] , доходить висновку про наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та його вини в її заподіянні. Потерпілий (позивач) оцінює заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних потерпілому моральних страждань, характер та об`єм його душевних, психічних страждань, в зв`язку із крадіжкою відповідачем особистих коштів позивача на суму 10000,00 грн. Вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди в рамках заявлених позовних вимог, з урахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги завдану позивачу протиправними діями відповідача моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, нервово-психологічному стресі, які позивач [PERSON] пережив у зв`язку із ганебним відносно нього ставленням зі сторони відповідача, приниженням честі і гідності; втратою на тривалий строк можливості користуватися власними коштами; витрачанням часу на захист і відновлення порушеного права та інтересів у суді, того, що з моменту спричинення шкоди минув довгий час, проте станом на дату звернення позивача до суду [PERSON] так і не відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, останній зазначає, що перебуває у розпачі, відчуває себе безпомічним, безпорадним, суд вважає за можливе стягнути з останнього на користь потерпілого (позивача) 5000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які потерпілий (позивач) переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Отож, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог на загальну суму 15000,00 грн, яка складається із суми завданої матеріальної шкоди - 10000,00 грн та моральної шкоди - 5000,00 грн, що підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.5 Закону України ''Про судовий збір'' позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору. Отже, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved