Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

14.11.2025 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не надає допомогу на утримання неповнолітньої дитини. 01 грудня 2025 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання Позивач не з`явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання Відповідач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 05.07.2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 11.03.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, з якого вбачається, що батьком дитини є відповідач [PERSON] (а.с.10, 11). Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 11.11.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законів представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зі змісту ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких підстав, враховуючи обставини передбачені ст. 182 СК України, та вимоги ч. 5 ст. 183 СК України, суд стягує з Відповідача на користь Позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з Відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1211,20 грн. У відповідності із ст. 180, 181 ч.3, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved