Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] був укладений Договір № 4428302 про надання споживчого кредиту. За умовами вказаного договору [PERSON] , на умовах строковості та платності, отримала кредит у сумі 5000,00 гривень. 13.09.2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» і ТОВ «Мілоан» був укладений договір відступлення прав вимог №07Т на підставі якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4428302. Станом на час відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] за договором № 4428302 становила 23 250,00 гривень з яких: 5000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 17 250,00 гривень заборгованість за відсотками та 1000,00 гривень заборгованість за комісією. На підставі викладеного ТОВ «Діджи Фінанс» просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4428302 у розмірі 23 250,00 гривень, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини встановлені судом. 04.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 4428302 за умовами якого вказане товариство, на умовах строковості, зворотності та платності, зобов`язалося надати [PERSON] кредит у сумі 5000,00 гривень, а той - повернути кредит та сплатити проценти за його користування на умовах, визначених Договором. Умовами договору визначено, що строк кредиту становить 30 днів; дата повернення кредиту 03.06.2021 рік; комісія за надання кредиту 1000,00 гривень (п.1.5.1 договору), проценти за користування кредитом 1,5 % на день (п.1.5.2 договору), стандартна процентна ставка 5% на день (п.1.6 договору). Також умовами договору (п.2.3.1.2 договору) визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахування всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів (пролонгація на стандартних умовах). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п.1.6 Договору. Вказаний договір був укладений дистанційно та підписаний відповідачем електронним підписом. Згідно платіжного доручення №45390981 від 04.05.2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 5 000,00 гривень. 13.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу №07Т за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4428302. Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4428302 становить 23 250,00 гривень з яких: 5000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 17 250,00 гривень заборгованість за відсотками та 1000,00 гривень заборгованість за комісією. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. а) щодо правовідносин сторін Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що 04.05.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «Мілоан» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого фінансова компанія перерахувала на зазначений [PERSON] картковий рахунок кредитні кошти, а той зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором. У подальшому ТОВ «Мілоан», згідно укладеного договору факторингу, набуло право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Після закінчення строку кредитування [PERSON] кредит не повернув та не сплатив обумовлені договором відсотки за користування кредитними коштами. З огляду на викладене слід дійти висновку, що [PERSON] не виконав обов`язки за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Діджи Фінанс» слід стягнути заборгованість за відповідними кредитним договором. Згідно представленого розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4428302 становить 23 250,00 гривень з яких: 5000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 17 250,00 гривень заборгованість за відсотками та 1000,00 гривень заборгованість за комісією. Вказаний розрахунок відповідає умовам укладеного між сторонами договору, підтверджується матеріалами справи. За таких обставин поданий ТОВ «Діджи Фінанс» позов підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 4428302 становить 23 250,00 гривень з яких: 5000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 17 250,00 гривень заборгованість за відсотками та 1000,00 гривень заборгованість за комісією. Щодо розподілу судових витрат. Приписами частин 1 та 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.ст. 15, 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом ч.ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до приписів частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога у справі згідно з договором про надання правової допомоги надавалася адвокатом Кубраком О.О. Згідно детального опису виконаних робіт загальна вартість наданих послуг адвокатського бюро за правову допомогу у суді першої інстанції складає 5000 грн. Згідно вказаного опису встановлено, що виконавцем було надано наступні послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій 1 год витраченого часу вартістю 1000,00 гривень, складання позовної заяви 2 години витраченого часу загальною вартістю 3000,00 гривень, формування додатків до позовної заяви 0,5 годин витраченого часу вартістю 500,00 гривень та подання позовної заяви та копії позовної заяви з додатками до суду, шляхом надсилання позовної заяви поштовим відправленням 0,5 години витраченого часу вартістю 500,00 гривень. Разом з цим суд зазначає, що вказаний позов поданий в електронній формі самим позивачем, а формування додатків до позовної заяви не є окремою правничою послугою та по суті входить до складення позовної заяви. За таких обставин позивачем доведено реальність наданих правничих послуг на суму 4000,00 гривень. З огляду на викладене, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 2422,40 гривень та витрат на правничу допомогу у сумі 4000,00 гривень, а всього 6 422,40 гривень.

Outcome: partial