Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви 13.12.2020р. між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] на підставі Заявки-анкети №3381289 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачкою, шляхом підписання електронним підписом відповідачки, вчиненим одноразовим ідентифікатором, було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0663151052/1. Відповідно до умов викладених в оферті, пропозиція (оферта), акцепт оферти, Правила та Заявка-анкета становлять єдиний документ Договір. Відповідно до умов договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 5 000 грн., строк користування кредитом 5 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки і, відповідно, укладення договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України. Пропозиція (оферта) на отримання кредиту згідно Заявки-анкети підпис позичальником, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в як особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефон номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, ТОВ «Інфінанс» було перераховано грошові кошти в розмірі 5 000 грн. Підписанням акцепт оферти відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з правилами та йому було надана інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Правилами надання коштів у позику, передбачено що договір позики укладається електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається позичальником у відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з урахуванням положень ч.6 і 12 п.3, ст. 12, п. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 ЦК України. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами Договору позики. 11.02.2022р. між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №11.02.2022, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у т.ч. за Договором позики №0663151052/1 від 13.12.2020р., що укладеного між ТОВ «Інфінанс» та боржником яким є: [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023р., в тому числі за Договором позики №0663151052/1 від 13.12.2020р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та боржником яким є [PERSON] . Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором позики, відповідачка порушила норми законодавства та умови кредитного договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, станом на 08.03.2024р., відповідно до розрахунку заборгованості становить 137 300 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5 000 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 132 300 грн. Ураховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач ТОВ «Коллект Центр» просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансово кредиту №0663151052/1 від 13.12.2020р. в сумі 60 272 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5 000 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 55 272 грн., а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000 грн. Заяви учасників процесу по суті справи. Відповідачка позовні вимоги не визнала. Від представника відповідачки адвоката Ходіної Н.В. 22.04.2024р. надійшов відзив на позовну заяву (том 1, а.с. 70-83, 161-171), в якому представник вказувала, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, щодо виникнення між позивачем та відповідачкою зобов`язальних правовідносин. Розрахунки заборгованості за договорами про надання фінансового кредиту не є доказами наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову. Розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону та долученому позивачем договору позики. Також представник відповідачки зазначає, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Від представника позивача Ткаченко М.М. надав письмові пояснення по справі (том 2, а.с. 1-6) про те, що відповідачка не надала доказів щодо неналежності квитанції та недоведеності перерахування їй кредитних грошових коштів. Відповідачка має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах, може надати суду докази того, що кредитні грошові кошти не перераховані на її банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою вона користується. Мала можливість здійснити запит до банку про наявність у неї карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Факт ідентифікації відповідачки підтверджується довідкою про ідентифікацію, наявною в матеріалах справи. Номер договору, зазначений в даній довідці співпадає з номером договору, наявним в матеріалах справи. З наданих позивачем доказів видно, що між ТОВ «Інфінанс» та відповідачкою укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачкою листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Уматеріалах справи відсутні докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованості, здійснений відповідачкою, а тому відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків. Відповідачка не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Твердження відповідачки не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому такі твердження є припущеннями. Від представника відповідачки адвоката Ходіної Н.В. 26.07.2024р. надійшли заперечення на письмові пояснення (том 2, а.с. 21-28), в яких вона зазначила, що за договором позики, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 5 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки. У кредитному договору зазначені нечіткі положення стосовно строку повернення кредиту та представник позивача зазначає про дві дати погашення кредиту: 5 днів та 3 роки. Представник позивача не зазначив про відсутність оригіналів електронних доказів та відсутність підтвердження доказів реєстрації відповідачки на сайті кредитора та отримання відповідачкою одноразового ідентифікатора. Позивачем подано паперові копії електронних доказів, оригінали електронних доказів не надані. У наданих позивачем розрахунках не міститься інформації про нарахування відсотків за кредитом, а саме, розміру відсоткової ставки та період, протягом, якого було здійснено вказане нарахування. Розрахунки підготовлені ТОВ «Вердикт Капітал», а не первісним кредитором і не містять обґрунтувань нарахування заборгованості, а лише загальну інформацію по сумах заборгованості за кредитом. Щодо витрат на правову допомогу, то акт про надання юридичної допомоги підписаний сторонами 08.01.2024р., тобто до подання ТОВ «Коллект Центр» заявки на надання правової допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію платіжної інструкції № 413000006 від 09.02.2024р., згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 17 000 грн. Вказана платіжна інструкція надавалась у інших судових справах на підтвердження сплати витрат на правову допомогу. Тобто, позивач оплативши разово юридичні послуги, долучає вказану квитанцію у різні справи та просить суди окремо стягнути витрати на правову допомогу по кожній справі. З огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, заявлена до стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Колект Центр» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. Від представника позивача Ткаченко М.М. надійшли письмові пояснення по справі (том 2, а.с. 39-43), в яких представник зазначив, що нарахування відсотків та процентів за користування кредитом здійснювалося в межах строку дії та відповідно до умов погодженого сторонами кредитного договору. Рух справи. 20.03.2024р. ТОВ «Коллект Центр» звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (том 1, а.с. 2-4). Ухвалою судді до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.05.2024р. справу за підсудністю передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (натепер Соборний районний суд міста Дніпра) (том 1, а.с. 143). Ухвалою судді Наумової О.С. від 24.06.2024р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (том 1, а.с. 159). Ухвалою судді Наумової О.С. від 04.09.2024р. витребувано докази по справі від АТ КБ «ПриватБанк» (том 2, а.с. 57-58). Представник позивача Ткаченко М.М. в заяві від 16.09.2025р. просила розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] в заяві від 15.01.2026р. просила розгляд справи проводити без її участі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 13.12.2020р. між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] на підставі Заявки-анкети № 3381289 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики, що акцептована відповідачкою, шляхом підписання електронним підписом відповідачки, вчиненим одноразовим ідентифікатором, було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0663151052/1 (том 1, а.с.5-7). Відповідно до умов договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 5 000 грн., строк користування кредитом 5 днів. Строк дії договору 3 роки. відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом. Відповідно до умов викладених в оферті, пропозиція (оферта), акцепт оферти, правила та заявка-анкета становлять єдиний документ договір. Пропозиція (оферта) на отримання кредиту згідно Заявки-анкети підписана позичальником, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису 2L3Z8W), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефон номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті ( [NUMBER] ) на сайті кредитодавця. Відповідачка [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, із введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки [NUMBER] , на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти в розмірі 5 000 грн., що підтверджується копією квитанції про сплату №75005506 від 13.02.2020р. (том 1, а.с. зворот 22). Підписанням акцепту оферти відповідачка підтвердила, що вона повністю ознайомилася з усіма його умовами, в тому числі з правилами та їй була надана інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Правилами надання коштів у позику, передбачено що договір позики укладається електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається позичальником у відповідності до вимог ст.12 Закону України Про електронну комерцію, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з урахуванням положень ч.6 і 12 п.3, ст.12, п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 ЦК України (том 1, а.с. 8-21). Отже, позивач надав позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами договору позики. 11.02.2022р. між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №11-02/2022, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у т.ч. за договором позики №0663151052/1 від 13.12.2020р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та боржником [PERSON] (том 1, а.с. 26-28). 10.01.2023р. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023, в тому числі за договором позики №0663151052/1 від 13.12.2020р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та боржником [PERSON] (том 1 а.с. 32-34). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Позивач зазначав, що загальний розмір заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, станом на 08.03.2024р., відповідно до розрахунку заборгованості становить 137 300,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5 000 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 132 300,00 грн. (том. 1, а.с. 23-25). З відповіді АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , якою вона користувалася, що підтверджується надаю випискою за період з 13.12.2020р. по 30.03.2021р. та яка містить зарахування на суму 5 000 грн. (том 2 а.с. 72-73). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Так, за змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Статтею 1077 ЦК України встановлено, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Є доведеним факт укладання між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] 13.12.2020р. договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансово кредиту №0663151052/1 та перерахування 13.12.2020р. грошових коштів на картковий рахунок відповідача в сумі 5 000 грн. за укладеним 13.12.2020р. договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансово кредиту №0663151052/1 на погоджених умовах акцепту оферти одноразовим ідентифікатором. Відповідачка [PERSON] не довела відсутність такої заборгованості, тому позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення заборгованості за надання позики, в тому числі і на умовах фінансово кредиту №0663151052/1 від 13.12.2020р. в сумі 5 000 грн. за тілом кредит є обґрунтованими. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом слід зазначити наступне. Відповідно до умов договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 5 000 грн., строк користування кредитом 5 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом. Позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження тих обставин, що строк повернення позичених коштів за акцептом оферти від 13.12.2020р. перевищує 30 днів. Отже, нарахування процентів за користування коштами в сумі 5 000 грн. слід проводити із відсоткової ставки 1,75%, яка обмежується 5 днями та їх загальний розмір становить 437,50 грн. (5 000 грн. х 1,75% х 5 днів). Розмір відсотків за користування кредитними коштами на дату відступлення прав вимоги від ТОВ «Інфінанс», позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі. Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, пункті 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19, наголошено на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц). Такої правової позиції дотримується Дніпровський апеляційний суд в постанові 19.08.2025р. по цивільній справі 206/1804/24. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню відсотки за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансово кредиту №0663151052/1 від 13.12.2020р. в розмірі 437,50 грн. - в межах строку користування кредитом. Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансово кредиту №0663151052/1 від 13.12.2020р. у розмірі 5 437,50 грн. Розподіл судових витрат. Щодо стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 17 000 грн. Представником відповідачки адвокатом Ходіною Н.В. клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу подано не було. Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано долучено копії наступних документів: копію договору про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023р. (том 1, а.с. зворот 48-49); копію платіжної інструкції №413000009 від 09.02.2024р. (том 1, а.с. 51); заявку на надання юридичної допомоги №574 (том 1, а.с. 52) та витяг з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024р. (том 1, а.с. 53), згідно яких вартість правових (юридичних) послуг з приводу примусового стягнення з [PERSON] заборгованості становить 17 000 грн. Крім того, слід зазначити, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України), що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 22.01.2021 року в праві 925/1137/19. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial