Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

01.04.2025 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 06.10.2025 року уточнила та просить: встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; встановити факт належності [PERSON] , померлій [INFO] , державного акту на право власності на землю серії Р1 № 493618, виданого 11.03.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-10-271), на ім`я [PERSON] ; визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 4,0754 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № [NUMBER] , передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на землю серії Р1 № 493618, виданий 11.03.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-10-271). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на вказане майно, яку прийняв батько позивача - [PERSON] , який помер [INFO] . Право на вказане майно [PERSON] не оформив. Позивач на момент відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем за однією адресою. [PERSON] заповіт не залишив. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Гіренка М.М. №79/02-14 від 12.02.2025 року, позивачу повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин [PERSON] зі спадкодавцем, [PERSON] , відсутністю відповідних документів (свідоцтва про народження), відсутністю відповідних записів в Державному реєстрі актів цивільного стану, а також у зв`язку з розбіжністю написання в Державному акті по батькові спадкодавця, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що працювали разом з [PERSON] , знають що мала сина [PERSON] , з яким вони проживали разом за однією адресою: [ADDRESS] , та який помер у 2014 році. У селі Лощинівка не має жінки з ім`ям [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка площею 4,0754 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на землю серії Р1 № 493618, виданого 11.03.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-10-271. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 15.11.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , підтверджується показами свідків, а також довідкою № 402, виданою 21.10.2024 року т.в.о. старости Лощинівського старостинського округу Саф`янівсткої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Факт належності [PERSON] , померлій [INFO] , державного акту на право власності на землю серії Р1 № 493618, виданого 11.03.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-10-271), на ім`я [PERSON] , підтверджується показами свідків, а також довідкою № 402, виданою 21.10.2024 року т.в.о. старости Лощинівського старостинського округу Саф`янівсткої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Таким чином, при видачі державного акту на право власності на землю серії Р1 № 493618, виданого 11.03.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-10-271) допущено помилку в написанні прізвища власника, а саме: замість належного « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 80081382 від 12.02.2025 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] являється син - [PERSON] , при цьому факт родинних відносин підтверджується показами свідків та довідкою № 402, виданою 21.10.2024 року т.в.о. старости Лощинівського старостинського округу Саф`янівсткої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] проживав разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 402, виданою 21.10.2024 року т.в.о. старости Лощинівського старостинського округу Саф`янівсткої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, таким чином відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на вказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 80081364від 12.02.2025 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] являється: - син, [PERSON] , що підтверджується відомостями повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00047819934, виданого 05.11.2024 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] проживав разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 401, виданою 21.10.2024 року т.в.о. старости Лощинівського старостинського округу Саф`янівсткої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, таким чином відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Гіренка М.М. №79/02-14 від 12.02.2025 року, позивачу повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин [PERSON] зі спадкодавцем, [PERSON] , відсутністю відповідних документів (свідоцтва про народження), відсутністю відповідних записів в Державному реєстрі актів цивільного стану, а також у зв`язку з розбіжністю написання в Державному акті по батькові спадкодавця, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved