Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] право власності на земельну частку(пай) розміром 11,11 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території колишної Н.Кубанської сільської ради колишнього Великоолександрівського, нині Бериславського району Херсонської області на підставі сертифікату серії ХС № 0060336 від 28.02.1997 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що після смерті спадкодавця, залишилось спадкове майно, позивач не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спірне майно у вигляді земельної ділянки. Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, він змушений звернутися до суду з даним позовом. На судове засідання позивач не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача на судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [INFO] у м. Херсоні померла [PERSON] , дружина позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. 13.12.2024 нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №478/2024 до майна [PERSON] , спадкоємцями якої є: чоловік [PERSON] . У зв`язку з відсутністю документів до підтверджують право власності померлої [PERSON] на земельну ділянку /земельну частку(пай) нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується листом нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори від 09.04.2025 року № 496/02-14. З повідомлень Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області відповідно до розпорядження голови Великоолександрівської районної державної адміністрації № 504 від 18.10.2002 року «Про виділення в натурі земельних часток(паїв) на території Новокубанської сільської ради» в додатку до нього під №410 значиться [PERSON] , якому був виданий сертифікат ХС № 0060336. Відповідно до рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 19.01.2022 року встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її батька [PERSON] та визнано за нею у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 11,11 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території колишньої Н.Кубанської сільської ради колишнього Великоолександрівського, нині Бериславського району Херсонської області на підставі сертифікату серії ХС № 0060336 від 28.02.1997 року, який належав [PERSON] . [PERSON] звернулась з заявою щодо надання дозволу на розробку технічної документації щодо складання документів на право власності на земельну ділянку згідно рішення суду, однак Борозенською сільською військовою адміністрацією відмовлено у наданні дозволу у зв`язку з відсутністю сертифіката на право на земельну частку(пай) серії ХС № 0060336. Надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою є невід`ємною складовою частиною процедури придбання земельної ділянки у власність, є першим кроком для оформлення права власності, тобто рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою є стадією процедури отримання права власності на земельну ділянку. [INFO] [PERSON] померла не встигши оформити право власності на земельну ділянку, а отже за нею залишилось право власності на земельну частку(пай) розміром 11,11 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території колишної Н.Кубанської сільської ради колишнього Великоолександрівського, нині Бериславського району Херсонської області на підставі сертифікату серії ХС № 0060336 від 28.02.1997 року, який належав [PERSON] . Відповідно до статті 2 Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі за текстом Порядок). У цьому разі необхідно враховувати, що згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Право на земельну частку (пай) згідно з п.2 Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону слід дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за ним такого права в судовому порядку. Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачем права на спірне нерухоме майно, суд дійшов висновку про належність на праві власності останнього. Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності. Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачу, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачем в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який на законних підставах володіє належним йому нерухомими майном, проте не може це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved