Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно (житловий будинок). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла тітка [PERSON] , позивачка є спадкоємцем після її смерті за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (житловий будинок). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направивши суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності свого представника, заперечень щодо позову не має, тобто визнає позов. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.08.1993 року, виданим Балучинською сільською радою, підтверджується, що [PERSON] , померла [INFO] . Із наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 16.03.1999 року секретарем Балучинської сільської ради Буського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі № 6, вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно племінниці [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 09 жовтня 2004 ркоу, підтверджено, що [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 26.06.2024 ркоу №785, виданої Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, підтверджкено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно погосподарської книги Балучинської сільської ради №5 за 1991-1995 роки була головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки від 16.07.2024 року №73, видана діловодом Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, підтверджено, що житловиц будинок за [ADDRESS] . Підстава рішення виконкому Балучинської сільської ради № 28 від 10.06.1999 року «Про присвоєння назв вулиць та номерів будинкам». Відповідно до Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП [PERSON] від 02.08.2024 року, замовник: [PERSON] , вбачається, що житловий будинок 1956 року побудови, загальною площею 65,1 кв.м. придатний для проживання, відповідає технічним нормам побудови, інвентаризаційна вартість будинку становить 133 024,00 грн. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно паспортних даних позивачки [PERSON] , [INFO] , на момент смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] мала 16 років, крім того, згідно технічного паспорту виготовила документацію та фактично вступила в управління спадковим майном, а тому згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року та ч. 4 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма ст. 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно (житловий будинок), за заповітом, яке належало померлій [PERSON] на праві приватній власності. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved