Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1051556 від 11 жовтня 2023 року в розмірі 11 517 грн. 20 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 11 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] у формі електронного документу було укладено договір №1051556 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort", відповідно до умов якого ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" надало відповідачу кредит у сумі 1 900 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку та строки, визначені договором. 21 червня 2024 року права грошової вимоги за вказаними кредитними договором відступлені ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на підставі договору факторингу №21062024. Відповідач умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого допустила заборгованість у загальному розмірі 11 517 грн. 20 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 1 900 грн. та заборгованості за відсотками 9 617 грн. 20 коп. Зазначаючи про те, що відповідач порушила умови договору по поверненню коштів, то представник позивача просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, судовий збір по справі та витрати на правничу допомогу. Представник позивача ТОВ "ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, згодні на винесення заочного рішення. [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановленно, що 11 жовтня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №1051556, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 1 900 грн. (п. 1.3 договору) строком на 364 дні (п.1.4 Договору), зі сплатою процентів за користування кредитом у 2,2% в день застосування у межах строку кредиту (п.1.5.1. Договору). Орієнтована загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 17 115 грн. 20 коп. (п.1.8 Договору). При укладанні вказаного кредитного договору [PERSON] було ідентифіковано ТОВ "Селфі Кредит" шляхом відправки на номер мобільного телефону [NUMBER] одноразового ідентифікатора "Т613", що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується листом директора ТОВ «Пейтек», відповідно до якого вони повідомляють ТОВ «Селфі Кредит», про те, що 11 жовтня 2023 року о 20 год. 17 хв. 13 сек. було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 1 900 грн. Кошти були зараховані на картку [NUMBER] . Згідно відповіді АТ КБ "ПриватБанк" від 30 жовтня 2025 року на картку № [NUMBER] , що належить [PERSON] 11 жовтня 2023 року було перераховано кошти в сумі 1 900 грн. Номер даної картки був наданий відповідачем при укладення договору у п. 2.1 Договору. Підтвердженням укладення відповідачем договору є також паспорт споживчого кредиту, графік платежів, який є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту, які також підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором "Т613". Договір №1051556 від 11 жовтня 2023 року укладений в електронній формі та підписаний відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора за номером телефону, що підтверджується довідкою про ідентифікацією, долученою позивачем до матеріалів справи. 21 червня 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №21062024, згідно умов якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ «Селфі Кредит». Згідно реєстру боржників до договору відступлення до ТОВ ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №1051556 від 11 жовтня 2023 року укладеного з [PERSON] на загальну суму заборгованості 11 517 грн. 20 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 1 900 грн. та заборгованості за відсотками 9 617 грн. 20 коп. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», як правонаступника ТОВ «Селфі Кредит» становить 11 517 грн. 20 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 1 900 грн. та заборгованості за відсотками 9 617 грн. 20 коп. Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбаченихт ЗУ «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р. суд дійшов висновку, що «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснені всі дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення кредитного договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливим, а саме: без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між сторонами по справі не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору. У Постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року по справі №278/2177/15-ц наведена позиція, згідно з якою розрахунок заборгованості у сукупності з іншими доказами є належним підтвердженням суми заборгованості. У касаційний скарзі Відповідач посилався на те, що судами попередньо не було встановлено на підставі належних та допустимих доказів наявність беззаперечної заборгованості за спірним кредитом. У свою чергу суд справедливо зазначив, що такі доводи не є обґрунтованими та зводяться до переоцінки доказів з огляду на наступне. Зокрема, зазначив, що «У даній справі банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості та виписку по кредитному договору. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У зв`язку з невиконанням [PERSON] п. 1.2 кредитного договору, було здійснено нарахування відсотків у відповідності до умов підписаного ним кредитного договору. Відповідач на спростування заборгованості нарахованих процентів не надав суду іншого належного розрахунку, який відрізнявся б від наданого позивачем, виходячи з умов кредитного договору. Так, згідно п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Позивач виконав свої зобов`язання, згідно умов кредитного договору, однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки за Кредитним договором, тому з нього необхідно стягнути суму в розмірі 11 517 грн. 20 коп. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задоволити в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем при подачі позову судового збору, що становить 2 422 грн. 40 коп. Представником позивача також заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн., на підставі: Договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, Акту № 746 від 08 жовтня 2025 року наданих послуг з детальним описом виконаних робіт, у якому наявний перелік наданих послуг Адвокатським об`єднанням "Апологет", пов`язаних із складанням позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] , вивченням матеріалів справи та надання усної консультації стосовно складання позовної заяви, на що витрачено 6 год.30 ха. вартість послуг оцінено в 8 000 грн. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, повинен ґрунтуватись на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). Водночас суд наголошує на відсутності обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved