Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Тарнавського В.А. звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається, зокрема із земельної ділянки площею 2,5791 га, кадастровий номер 3224684800:02:003:0021, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тетіївської міської ради, за межами села Денихівка Білоцерківського району Київської області. Позивач претендує на цю спадщину, як спадкоємець за заповітом, оскільки за життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла онуку [PERSON] . Однак, приватнийнотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєва О.А. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2024, відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, оскільки він пропустив строк для прийняття спадщини. Представником позивача зазначено, що позивач пропустив передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки не був обізнаний про наявність заповіту. Цю обставину вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 30.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 23.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Тарнавський В.А. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Так, позивач [PERSON] пояснив суду, що його баба [PERSON] за життя проживала у [ADDRESS] , але коли почала хворіти, то її забрала доглядати до себе сестра матері позивача у с. Ненадиха. [INFO] [PERSON] померла і ніяких юридично значимих дій із земельним пайом ніхто не вчиняв, він не перебував в оренді, а позивач як і до смерті [PERSON] продовжував самостійно обробляти вказану земельну ділянку для власних потреб. Спорів чи конфліктів щодо майна між родичами не було і немає, а тому в документах ніхто не розбирався аж до кінця 2024 року, коли минуло шість місяців після смерті батька позивача, який помер [INFO] . Саме після смерті батька позивача його матір перебираючи документи знайшла заповіт [PERSON] , який посвідчено 02.03.2009 [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Ненадихівської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 8, згідно якого баба позивача за життя заповіла йому земельний пай. Тоді ж у грудні 2024 позивач звернувся спочатку до юриста, а потім відразу до нотаріуса, яка винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, бо був пропущений строк. Тому позивач був вимушений звернутись до суду. Представник відповідачаТетіївської міської ради Складена Н.М. у судове засідання не прибула, надала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського нотаріального округу Київської області Васалатьєва О.А. у судове засідання не прибула, надала до суду листа, в якому просить розгляд справи здійснювати за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 22). За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчено 02.03.2009 [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Ненадихівської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 8, згідно з яким зробила таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право заповідаю внуку - [PERSON] , [INFO] .» (а. с. 14). 05.12.2024 позивач [PERSON] звернувся до приватногонотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєвої О.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,5791 га, кадастровий номер 3224684800:02:003:0021, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тетіївської міської ради, за межами села Денихівка Білоцерківського району Київської області, що залишилася після померлої [INFO] його баби [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2024 № 387/02-31, приватнийнотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєва О.А. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, оскільки [PERSON] заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] у встановлений законом строк не подав та не надав документи, що підтверджують факт прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Водночас, приватний нотаріус рекомендувала [PERSON] звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Встановлені судом обставини підтверджуються копією спадкової справи № 102/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а. с. 59-67). Як підставу пропуску строку для прийняття спадщини, позивач зазначив, що шестимісячний строк для прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, оскільки не був обізнаний про наявність заповіту, складеного [PERSON] . Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач вищезазначених вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав своєчасно до нотаріальної контори заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відтак, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 22.12.2021 року у справі № 703/4978/19, від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь. Разом з тим, позивач не відмовляється від прийняття спадщини. При цьому, на дату звернення до суду заповіт не скасовано, його не визнано недійсним, відомості про наявність іншого заповіту складеного спадкодавицею [PERSON] відсутні, та свідчить, що визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини не порушує права інших осіб. З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд вбачає поважною причиною пропуску строку позивачем для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, зокрема його необізнаність про наявність заповіту, і вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved