Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

До Сарненського районного суду Рівненської області надійшла заява представника [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що відносно [PERSON] в травні 2025 року був виданий обмежувальний припис строком на 4 місяці. Однак, після видачі обмежувального припису [PERSON] не припинив повторно вчиняти домашнє насильство відносно колишньої дружини, порушував тимчасовий обмежувальний припис, в зв`язку з чим неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. За фактом порушення обмежувального припису відносно [PERSON] було зареєстровано кримінальне провадження № 12025186200000142. [PERSON] систематично порушує правила співжиття, добросусідства, вимикає світло, опалення, водопостачання, перешкоджає заїзду та виїзду до будинку, словесно ображає, погрожує, в цілому робить проживання заявниці в будинку нестерпним. Заявниця вважає себе особою, яка зазнає систематичного домашнього насильства. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї, заявниця вважає, що необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальні приписи: усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистого приватною власністю, заборонити наближатися [PERSON] на відстань ближче 10 м. до місця її перебування, заборона особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] . Заявниця підтримала заяву , заінтересована особа [PERSON] заперечив обставини, які викладені в заяві, пояснив, що з [PERSON] не спілкується і не чинить перешкод в користуванні її майном. Дослідивши матеріали заяви про видачу обмежувального припису, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] неодноразово зверталася до Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення ним домашнього насильства та погроз фізичного характеру. 13 травня 2025 року рішенням Сарненського районного суду був виданий обмежувальний припис щодо [PERSON] на строк чотири місяці. Однак, [PERSON] не припинив повторно вчиняти домашнє насильство в зв`язку з чим притягувався до адміністративної відповідальності. Так. відповідно до постанов Сарненського районного суду від 12 червня 2025 року, 16 червня 20256 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП та підданий адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] . Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини вчинення домашнього насильства, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] із встановленням декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved