Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

06 листопада 2025 року до Чечелівського районного суду м. Дніпра з Новокодацького районного суду м. Дніпра згідно ухвали суду від 29 вересня 2025 року надійшла цивільна справа № 205/14684/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 07.12.2024-100001830 від 07.12.2024 року у розмірі 28 860,05 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 07.12.2024 року укладено кредитний договір (оферти) № 07.12.2024-100001830. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 12 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 07.12.2024 року, строком на 140 днів, дата повернення кредиту 25.04.2025 року; процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт»; комісія, пов`язана з наданням кредиту 5% від суми та дорівнює 600,00 грн.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 600,00 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступним за першим черговим періодом. Відповідачем отримано кредитні кошти у вказаному розмірі. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент подання позову утворилась заборгованість у розмірі 28 860,00 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту 12 000,00 грн., заборгованість по процентам 10 920,00 грн., заборгованість по додатковій комісії 1 200,00 грн., заборгованість по неустойці 4 740,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Відповідачем 17.01.2025 року, використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором, підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 12 000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості та просив позовну заяву задовольнити. Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року цивільну справу № 205/14684/25 прийнято до провадження та визначено проводити розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 10 листопада 2025 року. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України. Судом встановлено, що 07.12.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» було укладено Електронний кредитний договір № 07.12.2024-100001830, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (а.с.25-31), заявкою відповідача від 07.12.2024 року та відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору 07.12.2024-100001830 (кредитної лінії) (а.с. 31-34). Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 12 000,00 грн., строком на 140 днів до 25.04.2025 року, зі сплатою відсотків у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; комісія, пов`язана з наданням кредиту 5% від суми та дорівнює 600,00 грн.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 600,00 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступним за першим черговим періодом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю, надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та перерахував на рахунок позичальника 12 000,00 грн., що підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» № 33-2209 від 22.09.2025 року (а.с. 19). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 07.12.2024-100001830 від 07.12.2024 року, відповідач має заборгованість перед позивачем, яка становить 28 860,00 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту 12 000,00 грн., заборгованість за процентами 10 920,00 грн., заборгованість за комісією 1 200,00 грн., заборгованість по неустойці 4 740,00 грн. (а.с. 20). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за порушення грошового зобов`язання у розмірі 4 740,00 грн., то в цій частині позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задоволенню не підлягають, оскільки на теперішній час на території України продовжує діяти введений з 24 лютого 2022 року воєнний стан, а відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 07.12.2024-100001830 від 07.12.2024 року у загальному розмірі 24 120,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 12 000,00 грн.; заборгованість за процентами 10 920,00 грн.; заборгованість за комісією 1 200,00 грн., а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (0,8 ставки судового збору за подачу позовної заяву через електронний суд). На підставі ст.ст. 15, 16, 512, 514, 526, 634, 638, 640, 641, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial