Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 05.02.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) №05.02.2025-100001796. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 25000 грн. Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, 01.07.2024 року відповідач отримав вказані кошти, а в свою чергу відповідач не виконав свої зобов`язання , утворилась заборгованість у розмірі 76250 грн. На письмові вимоги позивача відповідач не реагує, заборгованість не погашає. Ухвалою від 10.10.2025 року суд відкрив провадженняя у справі та розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутністю клопотання будь-якої із сторін про інше. Від представника позивача до суду надано клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. На адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому визнає , що уклала кредитний договір та раніше відповідально ставилась до своїх зобов`язань, але втратила роботу через вагітність і не має змогу сплатити кредит, постійного доходу не має, отримує лише соціальні виплати на дітей, вказує, що сума є необгрунтовано завищеною, просить суд врахувати важке становище та зменшити суму до тіла кредиту 25 000 грн. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом при розгляді справи встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 05.02.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 05.02.2025-100001796 Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 25000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 05.02.2025 року, строком на 140 дні. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку Згідно п.7 Кредитного договору, комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми. Відповідно до п.10 Кредитного договору, денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,82% Як вбачається з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 05.02.2025-100001796 від 05 лютого 2025 року, у [PERSON] утворилась заборгованість у загальному розмірі 76 250 грн, з яких: 25 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 35 000 грн - нараховані проценти, 3 750 грн - комісія за надання кредиту, 12 500 грн - неустойка. Водночас із Паспорту споживчого кредиту вбачається, що орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, яка включає тіло кредиту, проценти, комісії та інші платежі, становить 53 849,56 грн, з яких: 25 000 грн - тіло кредиту, 25 099,56 грн - проценти, 3 750 грн - комісія за надання кредиту. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума заборгованості перевищує визначену договором та Паспортом споживчого кредиту загальну вартість кредиту, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. Відтак суд відхиляє позовні вимоги позивача про стягнення з позичальника пені, нарахованої кредитором за прострочення виконання договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у погоджені строки. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 05.02.2025-100001796 від 05 лютого 2025 року у розмірі 53 849,56 грн, що складається з: 25 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 25 099,56 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 3 750 грн - комісія за надання кредиту. Положеннямист. 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 ст.1054цьогоКодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.638ЦКУкраїнидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першоюстатті 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зстаттею 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно достатті 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першоюстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першоюстатті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, з урахуванням положень кредитного договору, Паспорту споживчого кредиту, а також принципів розумності, справедливості та правової визначеності, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір заборгованості не відповідає умовам кредитного договору та перевищує визначену сторонами загальну вартість кредиту для споживача. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у межах орієнтовної загальної вартості кредиту, визначеної Паспортом споживчого кредиту, а саме у розмірі 53 849,56 грн, з яких: 25 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 25 099,56 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 3 750 грн - комісія за надання кредиту. Згідност. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1710,75 грн.

Outcome: partial