Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 24.09.2016 року між сторонами було укладено шлюб, під час перебування у якому ними було набуто у спільну сумісну власність наступні транспортні засоби: INFINITI FX35, д.н.з. [NUMBER] , ідентифікаційний номер ТЗ: [NUMBER] (дата реєстрації 03.02.2024 року); NISSAN TEANA, д.н.з. [NUMBER] , ідентифікаційний номер ТЗ: [NUMBER] (дата реєстрації: 18.12.2021 року). Вказує, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/9939/25 від 14.07.2025 року, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Зазначає, що 22.01.2025 року транспортний засіб INFINITI FX35, д.н.з. [NUMBER] , був зареєстрований на ім`я [PERSON] - сестра відповідача, на підставі договору купівлі-продажу від 22.01.2025 № 2141/2025/5066224, а 22.02.2025 року транспортний засіб NISSAN TEANA, д.н.з. [NUMBER] , був зареєстрований на ім`я [PERSON] - мати відповідача, на підставі договору дарування від 22.02.2025 № 2141/2025/5163004, однак в матеріалах зазначених договорів відсутня згода позивача [PERSON] на перереєстрацію транспортних засобів, отже, відповідач уклав два правочини щодо відчуження спільного сумісного майна подружжя без згоди другого з подружжя. Таким чином, на думку позивача, відповідач порушив її майнові права на належну їй частку у праві спільної сумісної власності на автомобілі, відчуживши у період перебування у шлюбі це майно без її згоди не на користь сім`ї, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину ринкової вартості автомобілів в сумі 268 462,50 грн, а також судові витрати які складаються з сплаченого позивачем судового збору в сумі 2 684,63 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 21 600,00 грн. Відповідач у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив, вважає, що викладені у позовній заяві твердження є необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що подружжя фактично проживало разом до липня 2025 року, сторони вели спільне господарство, виховували дитину, спільно відпочивали та подорожували. Стверджує, що грошові кошти у зазначений період використовувалися на потреби сім`ї, зокрема для забезпечення побутових потреб, утримання дитини, лікування, відпочинку та подорожей, а позивачем, на думку відповідача, доказів використання цих коштів у власних інтересах або не на користь сім`ї не надано. Також зазначив, що відповідно до договору дарування транспортного засобу №2141/22025/5163004 від 22.02.2025р., в якому зазначено всі технічні характеристики спірного автомобіля да визначено суму вартості даного транспортного засобу - 50 000,00 грн., дана вартість транспортного засобу в договорі купівлі-продажу також зазначена, ніким не оскаржена та не спростована. Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, у якій зазначив, що, на її думку, усі докази, на які посилається відповідач не можуть братися судом до уваги як підтвердження спільного проживання сторін у період з січня 2025 року по липень 2025 року оскільки не містять будь-яких ідентифікаційних даних, а відтак не можуть вважатися належним та допустимим доказом. Зазначає, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, відтак посилання відповідача про те, вартість відчуженого ТЗ NISSAN TEANA становить 50 000 грн. не заслуговують на увагу суду. У поданих запереченнях відповідач вказав, що вартість майна визначається на підставі висновку експерта, спірний автомобіль продано під час перебування сторін у шлюбі, а виручені кошти були використані на потреби сім`ї, як наслідок, не утворюють спільного майна, що підлягає поділу, оскільки вони не існують у матеріальній чи грошовій формі на момент розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, наголосив, що виручені гроші за відчуження вищевказаних автомобілей були витрачені на потреби сім`ї. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.09.2016 року, між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про що було зроблено актовий запис №303. (а.с.13). Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/9939/25 від 14.07.2025 року, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу.(а.с.14). Як убачається з наданої 04.08.2025 року, Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Львівській, ІваноФранківській та Закарпатській областях інформації, відповідно до обліків Реєстру, станом на 01.08.2025 транспортний засіб INFINITI FX35, номерний знак [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований, при цьому зазначена особа є належним користувачем вищевказаного транспортного засобу до 08.02.2026. Окрім цього повідомили, що відповідно до обліків Реєстру, станом на 01.08.2025 транспортний засіб NISSAN TEANA, номерний знак [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований, при цьому зазначена особа є належним користувачем вищевказаного транспортного засобу до 17.03.2026». (а.с.17-18). Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ МВС, від 22.01.2025 № 2141/2025/5066224, транспортний засіб INFINITI FX35, номерний знак [NUMBER] , продано [PERSON] - [PERSON] , за домовленістю сторін ціна ТЗ складає 110 000 грн.; договору дарування, укладеного в ТСЦ МВС, від 22.02.2025 № 2141/2025/5163004, транспортний засіб NISSAN TEANA, номерний знак [NUMBER] , [PERSON] передано безоплатно (подаровано) [PERSON] . (а.с.21-24,99-100). Згідно з висновками звіту від 08.09.2025 року, виконаного ТОВ "Оціночна компанія Шеврон", про оцінку автомобіля, ринкова вартість колісного транспортного засобу марки Infiniti, модель FX35, реєстраційний номер [NUMBER] , за порівняльним підходом складає 295 349 грн.; ринкова вартість колісного транспортного засобу марки Nissan, модель Teana, реєстраційний номер [NUMBER] , за порівняльним підходом складає 241 576 грн. (а.с.26-50,51-77). Частиною 1 статті 15 та частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а транспортні засоби INFINITI FX35 та NISSAN TEANA були набуті подружжям під час перебування у шлюбі, отже вищевказані автомобілі є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з вимогами ч. 2 та ч. 3 ст. 65 ЦК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Зазначені норми сімейного права визначають не тільки право спільної власності подружжя на майно, а при його відчуженні й розмір їх часток у цьому майні та презумпцію згоди одного з подружжя на укладання від його імені іншим подружжям договорів про відчуження майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 зазначено, що з метою захисту прав співвласників майна, у тому числі майна подружжя, норми цивільного та сімейного законодавства (стаття 369 ЦК України, частина третя та четверта статті 60 СК України) містять приписи, згідно з якими для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Також у постанові ВС КЦС від 22.09.2021 року справа № 243/14645/19-ц вказано, що згода подружжя на вчинення іншим з подружжя правочину є за своєю правовою природою окремим одностороннім правочином, що має бути складений письмово, а у визначених законом випадках - нотаріально посвідчений. (Дивись висновки Верховного Суду у справі № 643/6453/15). Предметом цього правочину за частиною першою та другою статті 369 ЦК України є передання права розпорядження спільним майном одним співвласником іншому. За статтями 76, 77, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з наданих у справі договорів, відповідачем було відчужено транспортні засоби: INFINITI FX35, д.н.з. [NUMBER] на ім`я [PERSON] (сестра відповідача), та NISSAN TEANA, д.н.з. [NUMBER] на ім`я [PERSON] (мати відповідача). Проаналізувавши зміст зазначених договорів, суд встановив, що згоди позивачки на відчуження спірних транспортних засобів у матеріалах договорів не зазначено, а також не надано належних та допустимих доказів того, що кошти, отримані від відчуження майна, були використані виключно на потреби сім`ї. Відтак на думку суду, твердження відповідача щодо наявності такої згоди не підтверджуються наданими доказами. Згідно ч. 3 ст. 370 ЦК Україн виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Відповідно до ст. 13 ЦК України сторони правочинів повинні діяти добросовісно й у випадку порушення цього обов`язку вони позбавляються захисту. Зазначене свідчить, що відчуження одним із подружжя спільного подружнього майна за ціною, нижчою за ринкову вартість цього майна, без згоди на таку вартість іншого з подружжя є порушенням права цього подружжя на мирне володіння своїм майном та отримання за нього справедливої ціни, а також є проявом недобросовісності відчужувача, що позбавляє останнього права виплатити компенсацію саме у визначеному договором розмірі. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Звертаючись до суду з позовом, позивач [PERSON] просила, зокрема, стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні подружжя в розмірі 1/2 ринкової вартості відчуженого майна у розмірі 268 462,50 грн. Суд погоджується з висновками експертних звітів від 08.09.2025 року, виконаних ТОВ «Оціночна компанія Шеврон», щодо визначення ринкової вартості транспортних засобів INFINITI FX35 та NISSAN TEANA та відхиляє вказану відповідачем ціну 110 000 грн. за продаж автомобіля INFINITI FX35, оскільки така не підтверджена експертною оцінкою та не відповідає ринковій вартості автомобіля такого класу. Враховуючи вищевикладене та положення Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 1/2 ринкової вартості зазначених автомобілів, що становить 268 462,50 грн. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,63 грн, що підтверджується відповідними платіжною інструкцією №Н8РС-АЕ1А-ЕН33-Е188 від 15.09.2025 року. За таких обставин позов є обгрунтованим.

Outcome: approved