Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У листопаді 2025 року представник АТ «А-Банк» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором АВН0СТ155101709141068769 від 28.02.2024 у загальному розмірі 16762, 21 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.02.2024 між АТ «А-Банк» та відповідачем укладено вищевказаний кредитний договір, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 39800,00 грн, строком на 24 місяців, (тобто до 27.02.2026), зі сплатою процентів у розмірі 75,00% щорічно. АТ «А-Банкк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі. Станом на 25.04.2025 заборгованість відповідача становить 16762, 21 грн, що складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілу кредиту) у розмірі 12419,64 грн, загального залишку заборгованості по процентам у розмірі 2314,82 грн, загального залишку заборгованості за пенею у розмірі 2027,75 грн. Ухвалою від 02.12.2025 дану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у спрощеному порядку з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив розглядати справу без участі представника АТ «А-Банк» та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 27.01.2026, суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача заочно. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що 16.08.2023 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Таким чином, [PERSON] приєднався до умов та правил надання банківських послуг, які надаються АТ «А-Банк». Також, будучи клієнтом АТ «А-Банк», [PERSON] 28.02.2024 уклав з позивачем кредитний договір АВН0СТ155101709141068769 щодо надання останньому кредиту за програмою «Швидка готівка». У заяві про надання послуги «Швидка готівка» АВН0СТ155101709141068769 від 28.02.2024 (надалі Заява) зазначено, що до укладання цієї угоди відповідач ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладання цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі у відповідності до ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; ця Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. Відповідно до п.п. 1-10 Заяви тип кредиту строковий, сума кредиту становить 39800,00 грн., строк кредитування 24 місяці з 28.02.2024 по 27.02.2026 включно, процентна ставка фіксована 75 % на рік, розмір щомісячного платежу становить 3267,19 грн., загальна сума повернення кредиту 78412,30 грн. Відповідно до п.11 Заяви про надання послуги «Швидка готівка», увипадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн. ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Дана інформація також зазначена і в паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка», з яким відповідач був ознайомлений. Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Згідно меморіального ордеру від 28.02.2024 АТ «А-Банк» перераховано на рахунок відповідача кошти у розмірі 39800,00 грн. З виписки по кредиту за період з 28.02.2024 по 24.04.2025 вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість по кредиту. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, кредитний договір між сторонами у справі був укладений в електронній формі. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч.1 ст.1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором АВН0СТ155101709141068769 від 28.02.2024 утворилась заборгованість, що підтверджується матеріалами справи. Так, згідно з розрахунком, станом на 25.04.2025, заборгованість відповідача перед позивачем становить 16762,21 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілу кредиту) у розмірі 12419,82 грн., загального залишку заборгованості по процентам у розмірі 2314,82 грн., загального залишку заборгованості за пенею у розмірі 2027,75 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контрозрахунку, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до ст. 617 ЦК України. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілу кредиту) у розмірі 12419,82 грн., загального залишку заборгованості по процентам у розмірі 2314,82 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Позивач просить стягнути заборгованість за пенею у розмірі 2027,75 грн. однак, відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 №183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування пені у розмірі 2027,75 грн. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). У зв`язку з висновком суду про часткове задоволення позову, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2129,35 грн. (14734,46/16762,21 х 2422,40 = 2129,35).

Outcome: partial