Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 січня 2026 року частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео транс» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Стягнуто з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО-ТРАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи: 35868601, 36039, м. Полтава, вул. Європейська, буд.57) в порядку регресу грошові кошти в сумі 56172,26 грн (п`ятдесят шість тисяч сто сімдесят дві грн двадцять шість коп). 15.01.2026 до суду представник відповідача адвокат Кобилецький В.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій вказав, що оскільки суд задовольнив вимоги позивача частково на 37 %, то стягненню з позивача на користь відповідача підлягає 63% його витрат на адвоката та просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати по оплаті правничої допомоги в сумі 16400, 00 грн, що складає 63% від його витрат на адвоката. 20.01.2026 представник ТОВ «Нео Транс» подав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні заяви адвоката Кобилецького В.В. щодо ухвалення у справі № 542/1876/25 додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Нео-Транс» на користь [PERSON] витрат по оплаті правничої допомоги адвоката в сумі 16 400,00 грн. В обгрунтування заяви вказав, що ТОВ «Нео-транс» не погоджується із заявленою вимогою, оскільки представником Рибки В.О. не подано до суду достовірних та допустимих доказів того, що ним отримано від відповідача грошові кошти в сумі 26100,00 грн. Вважає, що надана представником [PERSON] квитанція прибуткового касового ордера № 1/1 від 15.01.2026, не є належним доказом отримання ним коштів. У судове засідання щодо розгляду питання з розподілу судових витрат та ухвалення додаткового рішення учасники справи не з`явились. За правилами ст. 270 ЦПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про стягнення витрат на правову допомогу. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що за змістом положень ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За правилами ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Кобилецький В.В. зазначив орієнтовну суму судових витрат на правничу допомогу адвоката 25000,00 грн. Також зазначив, що детальний розрахунок судових витрат та докази їх понесення будуть надані після розгляду справи по суті у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У подальшому, у поданій до суду заяві про ухвалення додаткового рішення було зазначено про понесені витрати на професійну правничу допомогу. Докази розміру понесених витрат на правничу допомогу представник відповідача подав до суду 15.01.2026. Зазначене відповідає вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Тобто відповідні докази було подано представником відповідача у строк, визначений законом. Відповідно до договору про надання правової допомоги, клієнт [PERSON] доручає, а адвокат Кобилецький В.В. бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу, у тому числі, за окремими дорученнями Клієнта, які узгоджуються сторонами у письмовій формі. Адвокат приймає на себе обов`язки представляти права та інтереси Клієнта в судах, інших органах державної влади та місцевого самоврядування в т.ч. правоохоронних органах з приводу вирішення справи за позовом ТОВ «Нео- Транс» про стягнення збитків. Згідно з п. 7 договору про надання правової допомоги , гонорар адвоката визначається з розрахунку 2900,00 грн за годину роботи. У випадку успішного виконання доручення клієнт сплачує на користь адвоката додатковий гонорар у розмірі 10 % економічної вигоди, отриманої внаслідок наданої адвокатом правової допомоги. Відповідно до п. 9 договору про надання правової допомоги, на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. При визначенні обгрунтованого розміру гонорару враховується обсяг правової допомоги, залежно від якого розмір гонорару може бути змінений. На обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених судових витрат на правничу допомогу представником відповідача також надано до суду звіт про виконання доручення за договором про надання правової допомоги від 15.01.2026 з розрахунку суми гонорару адвоката та оплати за надану правничу (правову) допомогу та пов`язаних послуг з детальним описом наданої правової допомоги, її тривалості та загальної вартості. Згідно з наданим звітом про виконання доручення за договором про надання правової допомоги адвокатом були виконані наступні роботи: вивчення позовної заяви та доданих позовних матеріалів (1 год), аналіз чинного законодавства та судової практики ВС щодо суті позовних вимог (1 год), підготовка відзиву на позовну заяву (3 год), підготовка заперечень на відповідь на відзив (2 год), участь у судових засіданнях у справі (2 год). Отже, загальний об`єм робіт, виконаних адвокатом становить 9 год. Всього розмір наданої правовової допомоги становить 26100,00 грн (9 год х 2900 грн). Надаючи оцінку зазначеним доказам, суд виходить з такого. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з приписів ст.141 ЦПК України, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для цілей розподілу судових витрат слід враховувати: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, що здійснив відповідач, суд також враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно з яким ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial