Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом (а.с. 1-2), до відповідача Долинської міської ради, в якому просить визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки, площею 0,24 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунутвання позовних вимог посилається на те, що вона є спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , який на підставі заповіту успадкував майно після смерті своєї матері - [PERSON] . До складу спадщини увійшов будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також померлій [PERSON] рішенням сесії сільської ради від 1993 року було передано у власність земельну ділянку 0,46 га, з яких 0,24 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Враховуючи те, що померла [PERSON] фактично розпочала приватизацію земельної ділянки, вона є спадкоємицею майна останньої, та беручи до уваги те, що відповідачем - Долинською міською радою їй відмовлено у наданні права на завершення приватизації, вона змушена звертатись до суду із даним позовом. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Дуткевич М.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представниця відповідача - Долинської міської ради - Федор М.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити, пославшись на те, що позивачка [PERSON] вже скористалась своїм правом на безоплатну передачу їй у власність земельної ділянки відповідної категорії та розміру. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 26 вересня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 27 жовтня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Дуткевич М.В. 10.11.2025 через канцелярію суду подав заяву про відкладення судового засідання призначеного на 11.11.2025. Судові засідання призначені на: 21.11.2025, 02.12.2025 були відкладені у зв`язку із неявкою сторін у таке та у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відрядженні. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , рішенням сесії Надіївської сільської ради народних депутатів було передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд, їх обслуговування, для ведення особистого підсобного господарства, яка розташовані в с. Надіїв, площею 0,46 га, що підтверджується копією архівного витягу з рішення 18 сесії 21 скликання Надіївської сільської ради народних депутатів від 11.12.1993 (зворотна сторона а.с. 10). В даному витязі із рішення також зазначено, що у рішення вказані списки громадян із розмірами приватизованих ділянок. За життя, [PERSON] зробила заповідальне розпорядження (зворотна сторона а.с. 24), яким все своє майно заповіла [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 28), [PERSON] , померла [INFO] . Згідно із копією листа приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано - Франківської області Дуткевич О. (а.с. 24), спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (зворотна сторона а.с. 28). Рішеннями Долинського районного суду Івано - Франківської області від 05.12.2023, яке набрало законної сили 05.01.2024, справа №343/2671/23 (а.с. 25-26) та від 03.04.2025, яке набрало законної сили 05.05.2025, справа №343/322/25 (а.с. 33-34), встановлено факт проживання позивачки [PERSON] із [PERSON] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з березня 2010 року до дня смерті останнього - [INFO] , та визнано за позивачкою право власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку, стайні та огорожі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із копією листа голови Долинської міської ради І.Диріва від 15.08.2025 №А/1370 (а.с. 35), позивачці [PERSON] відмовлено у наданні права на завершення приватизації, оскільки вона вже скористалась своїм правом на безоплатну передачу їй у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується рішенням сесії Долинської міської ради від 01.11.2023 №2441-35/2023 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу в приватну власність громадянам" (а.с. 75). Отже, суд встановив, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею майна четвертої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , який є спадкоємцем майна за заповідальним розпорядженням своєї матері - [PERSON] , якій рішенням сесії сільської ради було передано у власність земельні ділянки. Остання, за життя, розпочала процедуру приватизації вказаної вище земельної ділянки, проте у встановленому законом порядку не завершила таку. На даний час зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на вказану земельну ділянку у позивачки [PERSON] немає можливості, оскільки [PERSON] за життя не оформила у встановленому законом порядку право власності на таку, а лише розпочала процедуру приватизації, а відповідачем - Долинською міською радою їй відмовлено у наданні права на завершеня приватизації Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із правом позивачки, як спадкоємиці, на завершення приватизації земельної ділянки. ІV. Оцінка суду: суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, доходить такого висновку. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Саме суди є останньою правовою інстанцією в державі, в якій кожен громадянин за необхідності шукає захисту своїх прав, свобод та інтересів. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Суд встановив, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею майна померлої [PERSON] , якій рішенням сесії Надіївської сільської ради від 12.12.1993 передано у приватну власність земельні ділянки, в тому числі, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Положеннями ст. 6, 67 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на час передання померлій [PERSON] у власність земельних ділянок) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських споруд у розмірі не більше: у сільських населених пунктах 0,25 га. Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради України від 13.03.1992 № 2200-ХІІ "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" та Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок". Разом із тим, порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було передбачено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 № 43. Тобто, на час вирішення питання про передачу земельної ділянки [PERSON] у власність, порядку послідовних дій процедури та форми державного акта затверджено не було, як не було затверджено і самого нормативного акта, яким би регулювалися ці правовідносини. Законом України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 01 січня 2002 року. Відповідно до п. 1 розд. Х "Перехідні положення" ЗК України 2002 року, рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 01 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншим цивільно - правовим угодам; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно із п. б ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляються громадянами без надання дозволу на її розроблення. Згідно із ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. З урахуванням викладеного, у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Вказана правова позиція, зазначена в постанові Верховного Суду від 13.06.2018, справа №128/1911/15-ц. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У правовій позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 21.03.2018, справа №623/633/17, зазначено про право спадкоємців на завершення процедури приватизації земельної ділянки, розпочатої спадкодавцем. Право на приватизацію земельної ділянки - це особисте немайнове право, яким після подання заяви до органу виконавчої влади скористався за життя спадкодавець та на завершення процедури реалізації після його смерті має право спадкоємець. З урахуванням наведеного, у разі коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Таким чином, оскільки померлою [PERSON] за життя були вчинені дії щодо початку процедури приватизації спірної земельної ділянки (рішення сільської ради про передачу їй земельних ділянок у приватну власність від 12.12.1993), яку остання не завершила з причин, які не залежали від її волі, враховуючи те, що на час передачі їй у власність земельних ділянок не було на законодавчому рівні визначено порядку послідовності дій процедури приватизації, позивачка [PERSON] є спадкомицею майна померлої [PERSON] , і їй органом місцевого самоврядування - відповідачем Долинською міською радою відмовлено у наданні права на завершеня приватизації після смерті останньої, обраний позивачкою спосіб захисту є належним та ефетивним, і позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. При цьому, доводи представниці відповідача в частині того, що позивачка [PERSON] вже скористалась своїм правом на безоплатну передачу їй у власність земельної ділянки відповідної категорії та розміру, не заслуговують на увагу і є безпідставними, оскільки предметом спору у даній справі є визнання права за спадкоємцем на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації земельної ділянки, а не безоплатної передачі земельної ділянки позивачці у власність. На підстав вищевикладеного, ст. 55 Конституції України, ст. 2, 4 ЦПК України, ст. 15, 1218, 1268 ЦК України, ст. 6, 67 ЗК 1990 року, ст. 81, 116, 118, 125, 126 ЗК України та

Outcome: approved