Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

18.11.2025 засобами поштового зв`язку позивач звернувся до Володарського районного суду Київської області з зазначеним позовом. У позовній заяві представниця позивача, посилаючись на викладені у позові обставини та на ст. ст. 509, 512-514, 516, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 628, 639, 641, 644, 1047, 1049, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 27, 43, 49, 58, 60, 61, 133, 141, 175, 177, 184, 274-279 ЦПК України, просить суд стягнути з [PERSON] , заборгованість за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2027714826_CARD у розмірі 15492,03 грн; стягнути судові витрати; розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують. 28.11.2025 судом відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 15.01.2026 та одночасно відкриваючи провадження, з`ясувано, що позивач долучив неповні копії письмових доказів, які не є належними витягами в розумінні ч. 2 ст. 95 ЦПК України та які викликають сумніви у їх достовірності та відповідності оригіналу, з огляду на зазначене та відповідно до положень ч.7 ст. 81 ЦПК України, з власної ініціативи, маючи сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо наданих доказів, відповідно до ч.6 ст. 95 ЦПК України, витребувано від позивача та зобов`язано його надати для дослідження оригінали документів, які містяться у кредитній справі відповідача (паперові та електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), а саме: кредитний договір, графік платежів із зазначенням процентної ставки, строку дії договору; повний (детальний) розрахунок заборгованості з розподілом на тіло кредиту, відсотки, пеню, штрафи та з урахуванням усіх платежів відповідача; оригінал договору факторингу за кредитними зобов`язаннями щодо яких позивач звернувся до суду, реєстр боржників, акт передачі; матеріали щодо поточної роботи з клієнтом; фінансову бухгалтерську звітність позичальників; розрахунки заборгованості по кредиту, процентів, комісійних, штрафних санкцій; статистичну та бухгалтерську звітність; розшифровку дебіторської, кредиторської заборгованості; звіт про фінансові результати (первинні документи та виписки з особових рахунків боржника, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику кредитних коштів, боргу по основній сумі кредиту та процентам) тощо. Докази повідомлення боржника про відступлення права вимоги до нього за договором факторингу. Позивач та його представниця належним чином повідомлені про відкриття провадження, про час і місце розгляду справи, про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи в електронному кабінеті в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» ( а.с. 58, 59, 60, 61 ). Учасникам провадження роз`яснено, що згідно положень визначених ч. 7 ст. 14 ЦПК України, що перегукується з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. Відповідачка належним чином повідомлена про відкриття провадження, час та місце розгляду справи, шляхом направлення на адресу її зареєстрованого місця проживання поштового відправлення, яке вона отримала (а.с. 62). Своїм правом щодо надання відзиву відповідачка не скористалася. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності відзиву, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. З матеріалів справи судом встановлено, що 01 грудня 2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 2027714826 ( а.с. 5), за умовами якого банк надає позичальнику кредитні кошти на придбання товару у розмірі 8397,00 гривень, 390 гривень на сплату додаткових послуг Банку, а саме: послуга «СМС+Довідка», всього 8787,00 гривень. Дата повернення кредиту 01 грудня 2021 року. Розмір процентної ставки - 0,01% річних, комісія за управління кредитом - щомісячно у розмірі 3% від суми кредиту. Передплата клієнта 100 гривень (розмір власного платежу). Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та розмірі, зазначеному в Графіку платежів, що є Додатком №1 до Кредитного договору. Відповідно до п.1.4 Договору, кредит надається шляхом перерахування за дорученням Позичальника коштів на поточний рахунок продавця на придбання товару . Умови обслуговування кредитної лінії визначено в пункті 2 кредитного договору «Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2027714826_CARD від 01.12.2019. Вказана заява є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Банку, які розміщені на офіційному сайті Банку. Вказана Заява-анкета не містить умов щодо суми кредитної лінії та строку кредитування, наслідків за невиконання умов тощо. Водночас зазначено, що усі інші умови кредитування (Зобов`язання по кредитній лінії) визначено у Інформаційному листку. Інформаційний листок позивачем суду не надано. Разом з цим, відповідно до паспорту споживчого кредиту, який за загальним правилом не є підтвердженням взятих позичальником зобов`язань, розмір кредитного ліміту становить 4000 грн (з можливістю збільшення відповідно до кредитного договору), строк кредитування - 24 місяці (з правом пролонгації) ( а.с. 6 з.б.) Також в паспорті наводяться наслідки за прострочення платежів та невиконання умов договору відносно кредиту та кредитної лінії окремо. За прострочення виконання обов`язків за кредитом передбачається штраф. В той час як за несвоєчасне виконання обов`язків за кредитною лінією передбачаються такі види санкцій: пеня, штраф та процентна ставка у розмірі 0,1% на суму простроченої заборгованості в день. Зі специфікації до кредитного договору № 2701904686 та видаткової накладної №БЦ-0078-33983144 від 01.12.2019 слідує, що кредит надано на придбання побутової техніки, що також підтверджується копією рахунку-фактури №БЦ-0078-4941980 від 01.12.2019 на загальну суму 8497,00 грн ( а.с. 8 з.б.). Згідно з розрахунком заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] UAH, відкритим в межах кредитного договору №2027714826_CARD від 01.12.2019, заборгованість відповідача станом на 13.10.2023 становить 15492,03 грн, з яких: використано коштів - 20443,16 грн, нараховано по відсоткам - 25976,76 грн, надходження коштів - 30927,89 грн ( а.с. 12-18). 13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13/10/23 ( а.с. 26). Згідно з реєстром боржників № 2 до договору факторингу ( а.с. 33) ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки: загальна сума боргу 15492,03 грн, загальна сума боргу по тілу кредиту 13300,00 грн, загальна сума боргу по відсоткам 2192,03 грн, сума боргу по комісії 0,0 грн. Суд, оцінивши надані позивачем докази за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить висновку, що існують підстави для відмови в задоволенні позову, виходячи з наступних міркувань. Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Конструкція договору приєднання спрямована на уніфікацію договірних умов з метою забезпечення гарантій, визначених ст. 633 ЦК України. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України). Оскільки споживач банківських послуг є юридично слабшою стороною за договором приєднання, що спричиняє дисбаланс свободи договору, тому умови, що розробляються банком повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Щодо виконання зобов`язання. За загальним правилом, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст. 526,527,530 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Щодо належності паспорта споживчого кредиту до письмової форми договору. Незважаючи на те, що законодавцем передбачена можливість фіксування правочину в кількох документах, які текстуально відтворюють волю сторін, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказана правова позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Щодо відступлення права вимоги. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ч. 2 ст. 1078). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1,2,8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Договір позики та кредитний договір, до якого застосовуються положення ЦК України, що регулюють відносини позики, за своєю правовою природою є реальними правочинами, тобто для дійсності такого правочину визначальним є не досягнення сторонами згоди по всіх істотних умовах, а вчинення на основі досягнутої згоди певної фактичної дії, зокрема, передачі грошової суми. Зазначене корелюється з положеннями ЦК України, зокрема, з абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. Так, доказів перерахування коштів продавцю за придбання товару за узгодженою в кредитному договорі процедурою позивачем не надано, клопотання про витребування відповідних доказів не заявлялось. З долученого розрахунку не вбачається яким чином було розраховано заборгованість, за який саме період, яка відсоткова ставка застосовувалась при розрахунку заборгованості, чи сплачувались взагалі кошти відповідачем, за які періоди, в якому розмірі. Спірний Кредитний договір хоча і є змішаним, однак передбачає різні умови та обов`язки сторін, відмінний строк кредитування. Так, відповідно до розрахунку заборгованості, остання дата нарахування відсотків за прострочений кредит - 05.10.2023 ( а.с. 14). В той же час, термін кредиту - до 01.12.2021 ( а.с. 5), а строк кредитування кредитної лінії - 24 місяці ( а.с. зворот.бік 6). На яких саме умовах відбувається пролонгація кредитної лінії жоден із наданих позивачем документів не містить. Заява-анкета не містить істотних умов договору щодо розміру кредитної лінії та строку кредитування. Вказана інформація відображена лише в Паспорті споживчого кредиту, який не є підтвердження взятих позичальником зобов`язань. Інформаційний листок до Заяви-анкети суду не надано. Крім того, розрахунок заборгованості, здійснений кредитодавцем за період, який виходить за межі строків кредитування, містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту, відсотків, що фактично позбавляє суд можливості провести у рішенні свій обрахунок заборгованості. Окремо слід звернути увагу, що згідно орієнтовного графіку платежів та розрахунок загальної вартості кредиту ( додаток № 1 до Паспорту споживчого кредиту) всього сума платежу за кредитом складає - 10105,85 грн ( а.с. звор.бік 6) аналогічна сума зазначена і в додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту ( а.с. звор.бік 7). Наразі достовірно встановити, що заборгованість за тілом у розмірі 15492,03 грн це заборгованість за кредитом, чи за кредитною лінією (доказів збільшення розміру кредитного ліміту не надано), а так само, що заборгованість за відсотками це заборгованість за кредитом, чи за кредитною лінією, - неможливо. З огляду на вказане, з матеріалів справи вбачається виключно отримання коштів у розмірі - 7498,00 грн ( видаткова накладні), проте згідно з позовними вимогами, позивач зазначає, що тіло кредиту становить 13300,00 грн. Аналізуючи зазначене, суд доходить висновку, що наданими до позовної заяви доказами, взагалі не підтверджується розмір заборгованості, адже документи долучені до справи спростовують та зменшують розмір основної заборгованості (тіла) кредиту, а позивач, в свою чергу, не надає жодних інших доказів на обґрунтування суми заборгованості по кредиту у розмірі 15492,03 грн. Отже надані позивачем докази не підтверджують відомостей щодо суми кредитного ліміту, яка була за твердженням позивача зарахована на картковий рахунок клієнта, а відтак неможливо достеменно встановити чи відбулось зарахування коштів на рахунок відповідача, відсутня інформація щодо нарахування процентів по договору, комісії чи інших платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача. Разом із цим, з наданих представником позивача додатків до позовної заяви, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за указаним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо та те, яким чином позивач проводив розрахунок. Зазначена представником позивача сума заборгованості, яка встановлена ТОВ «ФК «ЄАПБ», є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків представника позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати однозначним доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Не є належним та допустимим доказом. Суд зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи (Висновок Верховного Суду від 13 травня 2020 року (справа № 219/1704/17, провадження № 61-1211св19)), а долучений представником позивача розрахунок заборгованості не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, а також чи видавалася кредитна картка та на який строк. Ні заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» ( а.с. 5 ), ні анкета-заява на отримання кредиту ( а.с. 8), які підписані відповідачем, не містять суми кредиту чи/або розміру встановленого кредитного ліміту. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Верховний Суд 30 січня 2018 року (ВС/КЦС у справі №161/16891/15-ц) дійшов висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Між тим, із урахуванням викладеного, на підставі наданих ТОВ «ФК «ЄАПБ» доказів, суд вбачає, що розмір боргу, заявленого товариством до стягнення, є таким, що не знайшов свого належного та допустимого підтвердження за розглядом справи. В матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів/встановлення кредитного ліміту первісним кредитором на рахунок відповідача. Зокрема, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду копію меморіального ордеру, заяви на видачу готівки, чи платіжних доручень, виписок по картковому рахунку, тощо. Правова позиція щодо первинних документів відображена і в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2018 у справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач повинен був отримати від первісного кредитора первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості за договором, зокрема і докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, чи докази, які б підтвердили розмір встановленого йому кредитного ліміту, що в свою чергу, у відповідності до умов указаного договору, надало б можливість визначити з якого часу почав діяти договір і, відповідно, час порушення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст. 77, 78 ЦПК України, суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed