Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У жовтні 2025 року ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.03.2025 року між ТОВ «Споживчий Центр» і [PERSON] був укладений кредитний договір № 30.03.2025-100000947 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 8000,00 гривень на строк 168 днів, сплатою відсотків та комісії за надання кредиту. За умовами договору також було визначено сплату неустойки у розмірі 120,00 гривень за кожен день невиконання, або неналежного виконання зобов`язання. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, в обумовлений договором строк кредит не повернув, не сплатив відсотки та інші обумовлені договором платежі за його користування, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на дату подачі позову становить 24 240,00 гривень і складається з: 8 000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 10 640,00 гривень заборгованість за процентами, 1600,00 гривень заборгованість по комісії та 4 000,00 гривень нарахована неустойка. На підставі викладеного ТОВ «Споживчий Центр» просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту № 30.03.2025-100000947 від 30.03.2025 року у загальній сумі 24 240,00 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 30.03.2025 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 30.03.2025-100000947, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 30.03.2025 року, заявки кредитного договору № 30.03.2025-100000947 від 30.03.2025 року та відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 30.03.2025-100000947. Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий Центр» зобов`язалося на умовах строковості, платності і поворотності надати [PERSON] кредит у сумі 8 000,00 гривень на строк 168 днів (тобто до 13.09.2025 року), а той - повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Сторонами було визначено, що за користування кредитним коштами сплачуються відсотки у розмірі 1,0% на день (процентна ставка «Стандарт»), які застосовуються протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом та у розмірі 0,5% на день (процента ставка «Економ») які застосовуються протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Також передбачена сплата комісії за надання кредиту у розмірі 400,00 гривень (5% від суми кредиту) та комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 400,00 гривень, яка сплачується у кожному з 3 чергових періодів. Також умовами договору визначено, що кредит надається шляхом перерахування коштів на платіжну картку 4441-11хх-хххх-4021. Відповідача було ознайомлено і ним прийнято умови кредитного договору, він підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 30.03.2025-100000947 від 30.03.2025 року, з яким попередньо ознайомився та підтвердив вказаний факт шляхом підписання електронним підписом (одноразовий ідентифікатор №Е335). Сума позики була перерахована позичальнику на вказану ним у договорі платіжну картку через платіжну систему iPay, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №25-3009 від 30.09.2025 року про здійснення перерахування коштів 30.03.2025 року на рахунок [NUMBER] на суму 8000,00 гривень, банківською випискою по рахунку, який відкритий на ім`я [PERSON] в АТ «Універсалбанк». Згідно представленої позивачем довідки-розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 30.03.2025-100000947 від 30.03.2025 року становить 24 240,00 гривень і складається з: 8 000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 10 640,00 гривень заборгованість за процентами, 1600,00 гривень заборгованість за комісіями та 4000,00 гривень нарахованої неустойки. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що 30.03.2025 року [PERSON] уклав з ТОВ «Споживчий Центр» в електронній формі договір кредиту, за умовами якого фінансова компанія перераховувала на її картковий рахунок кредитні кошти, а та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами і інші платежі, передбачені умовами договору, в порядку, визначеному договором. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернув кредит та не сплатив проценти за користування ним у повному обсязі. З огляду на викладене слід дійти висновку, що [PERSON] не виконав обов`язки за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Споживчий Центр» слід стягнути заборгованість за відповідним кредитним договором. Щодо розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення. Згідно представленої позивачем довідки-розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 30.03.2025-100000947 від 30.03.2025 року становить 24 240,00 гривень і складається з: 8 000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 10 640,00 гривень заборгованість за процентами, 1600,00 гривень заборгованість за комісіями та 4000,00 гривень нарахованої неустойки. Вказаний розрахунок відповідає умовам укладеного між сторонами договору, доказів на його спростування матеріали справи не містять. Разом з цим суд звертає свою увагу на те, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідний розмір неустойки нарахований кредитодавцем в період дії воєнного стану в України, він не піддягає стягненню. За таких обставин поданий ТОВ «Споживчий Центр» позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 30.03.2025-100000947 від 30.03.2025 року у сумі 20240,00 гривень, яка складається із: 8 000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 10 640,00 гривень заборгованість за процентами, 1600,00 гривень заборгованість за комісіями. В решті у задоволенні позову слід відмовити. Також, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у виді сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 2022,66 гривень (20240,00 грн. * 2422,40 грн./ 24 240,00 грн.)

Outcome: partial