Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла цивільна справа за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Рівненський відділ поліції ГУНП в Рівненській області, про видачу обмежувального припису, в якій заявник просить видати обмежувальний припис щодо [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , строком на 06 (шість) місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати [PERSON] в місці спільного проживання за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися [PERSON] на 300 метрів до місця проживання заявника за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] особисто вести листування, телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку із заявником за виключенням спілкування через третіх осіб (адвоката, рієлтора, нотаріуса), для вирішення питання, на період дії обмежувального припису, стосовно продажу спільної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2024 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. На час шлюбу з [PERSON] , останній систематично вчиняв щодо неї та доньки [PERSON] психологічне, фізичне, економічне насилля. Систематично принижував її та доньку, як жінку, паплюжив їхню честь та гідність. З приводу таких фактів [PERSON] систематично притягувався до адміністративної відповідальності. Вищевказана агресивна поведінка з боку [PERSON] була пов`язана з тим, що він систематично зловживав спиртними напоями, в наслідок чого він не тільки поводив себе агресивно, а й не дбав на час спільного проживання про потреби сім`ї, що призводило не тільки до психологічного, фізичного насилля, а в тому числі до економічного насилля. Систематичні лікування [PERSON] від такої залежності не допомогли, а навпаки з роками, [PERSON] став ще більше агресивним та не контрольованим у своїй поведінці. З приводу таких фактів, [PERSON] перебуває на обліку в КП «Центр психічного здоров`я населення», про що нею надано в додатках відповідні докази. Через вищевказану протиправну поведінку [PERSON] щодо неї та доньки, психологічного, фізичного насилля погроз позбавити нас життя, до нас в помешкання часто приїжджали на виклики працівники поліції, неодноразово притягували [PERSON] до адміністративної відповідальності, однак це не допомогло. Такі факти були встановленні Рішенням Рівненського міського суду від 22 липня 2025 року при вирішенні питання щодо застосування стосовно [PERSON] припису, в тому числі підтверджуються наданими нею копіями процесуальних документів, в тому числі з реєстру судових рішень, з яких вбачається факт систематичного притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Згідно Реєстру Судових Рішень в період з 2016 року по 2023 рік включно, мав місце факт неодноразового притягнення [PERSON] , до адміністративної відповідальності фактів насилля в сім`ї щодо неї [PERSON] на очах у її доньки [PERSON] . Відповідно до Талону-Повідомлення Єдиного Обліку № 663 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення про кримінальне правопорушення та іншу подію, вбачається факт виклику працівників поліції нею до її помешкання, у зв`язку з конфліктом який виник з чоловіком та його погрозами на її адресу 06.10.2023 року, працівниками поліції було складено Терміновий заборонний припис стосовно кривдника, [PERSON] , [INFO] , аналогічно, працівниками поліції у зв`язку з погрозами на її адресу з боку [PERSON] , було складено повторно Терміновий заборонний припис стосовно кривдника, [PERSON] 12 жовтня 2023 року, Рівненським міським судом Рівненської області було винесено Рішення яким було обмежено позивача наближатись до її помешкання та до неї. Копії рішень, витяги з реєстру судових рішень та з офіційного сайту судова влада як доказ додаються. Зазначає, що офіційно звертатись до правоохоронних органів щодо протиправної поведінки [PERSON] щодо неї на очах у доньки вона почала з 2016 року, що зазначено у реєстрі судових рішень, так як ступень агресії позивача був таким, що вона реально почала побоюватись щодо свого та дончиного життя та здоров`я, однак і до 2016 року, позивач дозволяв собі на її адресу та адресу її доньки вчиняти факти фізичного та психологічного насилля. До розірвання шлюбу з [PERSON] , так як житлова квартира в якій вона проживає і є власником, була зареєстрована виключно за нею, вона як власник житла зняла з реєстрації [PERSON] і останній після ряду заборонних приписів, що виписувались працівниками поліції, проживав окремо, таким чином вона намагалась убезпечити себе та доньку від протиправної поведінки [PERSON] 06 березня 2024 року, Рівненським міським судом Рівненської області, було винесено рішення, яким їхній з [PERSON] шлюб, було розірвано. 15 січня 2025 року, Рівненським міським судом Рівненської області, було винесено рішення, яким було поділено належну їй житлову квартиру, за адресою: [ADDRESS] , як таку, що була придбана під час шлюбу. Після чого [PERSON] , повідомив її, що він знову зареєструвався за даною адресою. Після винесення вказаного рішення, з огляду на те, що вони з [PERSON] не можуть проживати під одним дахом, так як він несе загрозу для життя та здоров`я неї та її доньки, нею було в порядку компромісу запропоновано продати дану квартиру, а кошти розділити навпіл відповідно до наявних у них часток. [PERSON] спочатку почав погрожувати, що внього не має наміру продавати квартиру і щоб вона забирала свої речі, та звільнила квартиру, попри те, що в неї на рівні з ним наявне право власності на половину житлової квартири, потім погодився на те, щоб квартира була продана, але почав погрожувати, що кошти йому потрібні вже і терміново. Почав з погрозами для її життя встановлювати обмежені строки, ігнорував те, що для вирішення продажу квартири потрібен час хоча б в декілька місяців, адже саме покупці вирішують питання, чи готові вони придбати їхню квартиру. Однак [PERSON] її прохання щодо мирного вирішення та спокійного продажу квартири ігнорував, з погрозами вимагав негайно віддати йому кошти за половину квартири, а якщо вона цього не зробить, він виламає двері, змінить замки і більше не пустить її до житла, попри наявні у неї права на дану квартиру та наявну інвалідність як в неї, так і в її доньки. Її прохання припинити погрози, та культурно вирішити всі наявні між ними спори ігнорував, в розмовах був агресивний, в тому числі постійно у нетверезому стані. 08 липня 2025 року, нею було укладено договір з ріелтором щодо продажу квартири. На даний час й далі вживаються заходи щодо показів її потенційним покупцям. Спочатку вона виставляла ціну квартири для продажу в сумі 36 000 $ США, потім через те, що потенційних покупців не було, знизила вартість квартири на 500 доларів, тобто зараз квартира виставлена для продажу за грошову суму 35 500 $ США з торгом. Однак через поганий побутовий стан квартири на жаль покупців на неї поки що не має, а за безцінок виставляти квартиру вона не може, так як хоче продати її так, щоб за рахунок виручених коштів можна було б придбати для неї і для [PERSON] дві окремі житлові площі. Бо ця квартира, це єдине житло яке в неї є і їй більше не має куди йти, з огляду на те, що вона є інвалідом і її донька, яка проживає із нею, також є інвалідом, а зараз ще й вагітна. Не зважаючи на вищевказані обставини, поведінка [PERSON] щодо неї не змінилась, літом 2025 року, [PERSON] повторно вчинив протиправні дії щодо неї та її доньки [PERSON] , про які вказано нижче. 27.06.2025 року, вона та її донька під`їхали в район УКРТЕЛЕКОМ, що біля кінотеатру Україна м. Рівне, для того щоб придбати ліки в аптеці, що розташована в центральній частині міста. Коли виходили з аптеки, неподалік від машини зустріли випадково [PERSON] . Спочатку він на підвищеному тоні почав вимагати від неї ключі від квартири, вона попросила його декілька днів на вирішення організаційних питань, адже в квартирі лише один диван, а вони більше не подружжя, крім того вона лікується, перенесла ряд операцій, потребує реабілітації та відповідних побутових умов, а тому їй не можна хвилюватись. Така відповідь [PERSON] - не влаштувала і він вприсутності свідків почав кричати на неї, погрожувати їй розправою та тим, що виламає двері, займе диван і йому байдуже, що буде із нею, де вона буде жити чи лікуватись. [PERSON] їй живи де хоч, бо Я ТЕБЕ ПРИДУШУ . Вона почала усвідомлювати, що її життю та здоров`ю з огляду на агресивну поведінку [PERSON] , наявна реальна загроза, намагалась сісти в авто, щоб від`їхати від [PERSON] та таким чином припинити його протиправні дії, однак коли її донька [PERSON] почала закривати двері машини, [PERSON] силою вирвав двері і викрутив руку її доньки, що призвело до травмування її доньки. Такі дії [PERSON] вчинив одночасно погрожуючи їй та завдаючи шкоду доньці. В машині була їхня знайома, яка бачила цей інцидент. Донька від погроз [PERSON] та отриманої травми дуже сильно перелякалась, перенесла сильні душевні страждання та переживання, їй стало погано. Вони звернулись до медичної установи, де крім отриманої травми руки, в її доньки виявили інші проблеми зі здоров`ям. Від пережитого стресу, сильних душевних хвилювань та переживань від протиправної поведінки [PERSON] , нервового перенапруження, її донька почала втрачати зір та взагалі майже нічого не бачить від того часу. Залишок зору у доньки почав дорівнював 10 відсоткам від ста, в зв`язку з чим доньку невідкладно направили на лікування до м. Одеса. Таке лікування продовжується далі. Донька потребує тривалого лікування, щоб відновити зір, на що несуться значні грошові витрати. По вказаному інциденту нею одразу були викликані працівники поліції, які зафіксували такий факт. Рівненським міським судом Рівненської області від 22 липня 2025 року, стосовно [PERSON] було винесено Забороненний припис згідно якого [PERSON] було заборонено по відношенню до неї, строком на 06 (шість) місяців: а). Перебувати в місці її проживання (перебування); б). Наближатися до неї на відстань 300 метрів до місця реєстрації; в). Особисто вести листування, телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку із заявником за виключенням спілкування через третіх осіб (адвоката, рієлтора, нотаріуса), для вирішення питання, на період дії обмежувального припису, стосовно продажу спільної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Дія вказаного припису закінчується 22 січня 2026 року. У неї є підстава подати на адресу суду дану заяву щодо продовження (обрання) обмежувального припису, адже в неї є побоювання на предмет того, що [PERSON] буде й далі вчиняти щодо неї та доньки, (яка як і вона є інвалідом, в тому числі на даний час вагітна), психологічне та фізичне насилля, адже останній є зацікавленим, шляхом погроз вирішити наявні між ними не вирішені спірні питання. Не вирішеною судовою справою на даний час між нею та [PERSON] є цивільна справа № 569/20189/25 від 22.09.2025, за позовом [PERSON] до неї як відповідачки щодо стягнення грошової компенсації та припинення права власності на майно. Згідно даного позову [PERSON] хоче стягнути з неї вартість половини квартири за належну йому частку. В разі їхнього спільного проживання, останній зробить все, щоб шляхом погроз та насилля щодо неї та її вагітної доньки спонукати її віддати негайно грошові кошти яких в неї не має, адже виставлена нею на продаж вищевказана квартира, поки що нікого з потенційних покупців не зацікавила. Крім того, не вирішеним питанням з [PERSON] є наявні боргові зобов`язання по квартирі по комунальним платежам за час їхнього спільного проживання, через що з боку [PERSON] , щодо неї та її вагітної доньки також буде мати місце насилля. Такі її переконання підкріплені ще й тим, що 12.01.2026 року, в Рівненському міському суді, до засідання та під час розгляду справи щодо стягнення з неї грошових коштів за половину частки квартири належної [PERSON] , останній поводив себе агресивно, прямо в засіданні під запис почав вимагати від неї ключі від квартири, не дивлячись на те, що його адвокат нагадував для нього, що має місце дія припису і він не повинен щодо неї так поводитись на час дії припису. З чого вона робить висновки, що якщо [PERSON] агресивно говорить на час дії припису, то по завершенню дії припису та наявної між ними невирішеної в суді справи, останній буде вчиняти щодо неї протиправні дії і вона не зможе себе навіть захистити, з огляду на наявні у неї проблеми зі здоров`ям та інвалідність. А тому єдиним способом убезпечити як її так і її вагітну доньку, яка проживає із нею, можливо лише шляхом продовження (обрання) щодо [PERSON] заборонного припису. На даний час її донька перебуває на 23 тижні вагітності (6 місць). З огляду на те, що вона є інвалідом, їй протипоказане будь-яке емоційне, нервове навантаження. Донька проживає із нею і вона переживає, що в разі якщо [PERSON] буде з ними спільно проживати, поводити себе агресивно, зловживати спиртними напоями, протиправна поведінка завдасть шкоди не тільки їй, а й життю та здоров`ю дитини, якою вагітна її донька. Іншого житла у її доньки, як і у неї не має, вона не одружена, а тому єдиним варіантом убезпечити їхнє з донькою життя та здоров`я, на період наявності між нею та [PERSON] судових справ, є заборонний припис для нього. 21 січня 2026 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшли матеріали цивільної справи за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Рівненський відділ поліції ГУНП в Рівненській області, про видачу обмежувального припису. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 січня 2026 року справу передано судді Галінській В.В. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2026 року зазначена заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами окремого провадження. 23 січня 2026 року за вх. №4991/26 заінтересованою особою [PERSON] до суду подано заперечення проти заяви про застосування (продовження) обмежуального припису, в обгрунтування зазначає, що заява не підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в ній, викривлені і неправдиві: це не заявниця, а він є жертвою насилля і що до неї, а не нього, потрібно видати заборонний припис. Крім того, підстав та доказів на винесення заборонного припису заява не містить, а саме по собі наявність спору по квартирі та сплаті комунальних послуг вказує на цивільно правові відносини, а не на підстави винесення обмежувального припису. Заявниця з корисливих мотивів звернулася до суду із заявою для того, щоб він надалі не мав доступу до житла, право на яке він довів в судовому порядку, та щоб продовжувати одноосібно користуватися квартирою. Надумані обставини про насилля є безпідставні і вказані з корисливих мотивів. Рішенням Рівненського міського суду від 15 січня 2025 року встановлено, що квартира, яка належала [PERSON] , що знаходиться за адреслю: [ADDRESS] визначена спільною сумісною власністю. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за заявником та [PERSON] визнано право власності на 1/2 частки квартири для кожного з подружжя. Зауважує, що позивачем у цій справі є саме він, що підставою позову було невизнання його права власності відповідачкою, також з метою не допуску його до квартири. Позивачка 06.10.2023 зняля його з реєстрації у цій квартирі і зареєструватися він зміг тільки 27.06.2025 року після набрання рішенням законної сили, проте до користування квартирою його заявниця і далі не пускає. Також заявниця приховала від суду, що 06.10.2023 року відносно неї працівниками сектору протидій домашноьму насильству відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, серії АА129243, у зв`язку із скоєнням нею психологічного домашнього насильства стосовно свого чоловіка [PERSON] строком на десять діб. Вказані дані зазначені в рішенні Рівненського міського суду від 15 січня 2025 року, справа №569/21942/23. Суду заявниця надала неповний текст вказаного судового рішення, щоб приховати вчинене нею щодо нього насильство, це вказує на корисливі мотиви. Це Заявниця продовжує чинити щодо нього економічне насильство, не допускаючи його більше двох років до житла, вимагає сплати комунальних послуг та погрожує заборонним приписом. Заявниця наводить неправдиві відомості щодо події від 27.06.2025 року. Згідно цієї події Рівненським міським судом винесено рішення, яким провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Щодо продажу квартири заявницею, то її продаж ніяким чином не вказує на наявність протиправних дій із його сторони. Натомість заявниця надумано вказує, що він погрозами негайно вимагав віддати йому кошти за половину квартири. У зв`язку з не допуском його до квартири, він у цивільному порядку звернувся до суду із позовом про стягнення половини вартості як автомобіля, так і квартири, бо цим майном продовжує користуватися одноосібно заявниця [PERSON] . Щодо його лікування, то він отримав вибухову травму (контузію) при захисті Батьківщини та має інвалідність і у зв`язку із цим проходить лікування, а не через зловживання алкогольними напоями. Також, саме по собі лікування, яке він колись проходив, не є підставою для застосування до нього обмежувального заходу. Він ні заявниці, а ні представнику не надавав згоди на поширення конфіденційної інформації щодо стану його здоров`я, таке безпідставне поширення інформації про його лікування у поданій заяві, порушує його права і завдає йому психологічного насильства заявницею та її представником. Щодо вагітності дочки заявниці, то дочка є повнолітньою та дієздатною і всі питання щодо себе здатна вирішувати сама, а сама по собі вагітність не є підставою для винесення щодо нього обмежувального припису. Також вчинення щодо дочки ним протиправних дій це неправдива інформація. В нього немає причин погрожувати чи чинити будь-яке насилля щодо [PERSON] і ніякого насилля він не чинив, тому відсутні підстави щодо винесення обмежувального припису. Попередній припис закінчився і будь-яких порушень він не вчиняв. Також, зазначає, що з листопада 2023 року немає жодної постанови про притягнення його за ст. 173-2 КУпАП, що підтверджує викладені ним у запереченні доводи. Наявність позову в суді про стягнення із заявниці половини вартості майна вказує на цивільно-правові відносини, а не насилля із його боку. Просить відмовити в заяві [PERSON] про видачу обмежувального припису. Заінтересована особа Рівненський міський відділ поліції ГУ Національної поліції України в Рівненській області в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України, від представника заінтересованої особи до суду надійшло клопотання про розгляд заяви за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала заяву у повному обсязі, просить суд її задовольнити. Вказала, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, в зв`язку з чим стоїть на обліку, постійно вчиняє відносно її довірительки та її доньки домашнє насильство, однак перешкоджає їй звертатися за допомогою, тому вона лише декілька разів була в змозі викликати працівників поліції. Представник заявника додатково суду пояснила, що існують реальні ризики завдання шкоди здоров`ю заявниці від насильства у сім`ї, поки тривають спори, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , яка є спільною сумісною власністю подружжя. Заінтересована особа [PERSON] та його представник адвокат Савурко О.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису, просили відмовити в задоволенні заяви. Насильство [PERSON] не вчиняв і не вчиняє, має погіршення стану здоров`я від контузії, проходить лікування. З`ясувавши фактичні обставини справи, на які заявник посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд встановив, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2024 року шлюб, укладений 05 грудня 2003 року (актовий запис № 2041) між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 травня 2007 року, яка на даний час є повнолітньою. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК Серії 12 ААГ № 903638 від 19.08.2024 року встановлено другу групу інвалідності. Крім того, медичною документацією, а саме виписними епікризами підтверджено, що заявниця знаходилась на стаціонарному лікуванні у 2021 ,2023 році, а також з 10.06.2025 по 27.06.2025 року. Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку № 34830 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30 червня 2025 року зафіксовано, що 27.06.2025 року о 12 год. 46 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 від [PERSON] з проханням допомогти розібратись в ситуації, що склалась, оскільки співмешканець [PERSON] словесно погрожує фізичною розправою та вчиняє відносно заявниці моральне насильство. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2025 року відносно [PERSON] , [INFO] , провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито в зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку № 663 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.01.2024 зафіксовано, що 06.01.2024 о 12:38 надійшло повідомлення зі служби 102 від [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , тел: [NUMBER] , про те, що виник конфлікт з колишнім чоловіком [PERSON] 1965 р.н. в ході конфлікту останній словесно погрожував заявниці, на підтвердження зазначеного, рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності суду не надано. Із рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2023 року, встановлено, що видано обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] строком на 2 (два) місяці, яким визначено тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонено [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; - заборонено [PERSON] наближатися на відстань менше 100 метрів до місця спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За зверненням від 06 жовтня 2023 року працівниками сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 06 жовтня 2023 року серія АА № 129265, винесеного відносно [PERSON] , у зв`язку із скоєнням ним психологічного та фізичного домашнього насильства стосовно [PERSON] .. Відтак у жовтні 2023 року відносно [PERSON] було видано обмежувальний припис строком на 02 (два) місяці, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, а також 06 жовтня 2023 року винесено Терміновий заборонний припис стосовно кривдника Серія АА №129243, [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] на десять діб з 19 год. 20 хв. 06 жовтня 2023 року до 19 год. 20 хв. 16 жовтня 2023 року, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] . Всі докази, що наявні в матеріалах справи та стосуються повнолітньої [PERSON] , [INFO] не є предметом спору у даній справі і не можуть бути підставою для застосування обмежувального припису. З рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2025 року встановлено, що квартиру, яка належала [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за заявником та [PERSON] визнано право власності на 1/2 частки квартири для кожного з подружжя, 1/2 частку транспортного засобу марки «FORD», моделі «FOCUS», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] кожному. З рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2025 року, встановлено, що видано обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , строком на 06 (шість) місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонено [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; - заборонено [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань 300 метрів до місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонено [PERSON] , [INFO] , особисто вести листування, телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку із заявником за виключенням спілкування через третіх осіб (адвоката, рієлтора, нотаріуса), для вирішення питання, на період дії обмежувального припису, стосовно продажу спільної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] Після поділу спільного майна подружжя у січні 2025 року [PERSON] зареєструвався за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Рівненського міського суду від 27 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної часткової власності майна подружж. Припинення права спільної часткової власності подружжя, стягнення грошової компенсації з частку у праві спільної часткової власності майна подружжя, визнання права власності на транспортний засіб. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста невролога, [PERSON] , [INFO] , має діагноз: Тривожно депресивний стан, суд не приймає даний доказ, адже не можна встановити, коли, ким він виданий. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною еспертною комісією Серія 12 ААГ №905185 від 25.04.2024 року, підстава: акт огляду МСЕК №581, [PERSON] , [INFO] , огляд інваліда: повторний, група інвалідності третя з 15.04.2024 року, причина інвалідності: травма, так пов`язана із захистом Батьківщини, інвалідність встановлена на сторок: довічно. Висновок до умови та характер праці: робота з обмеженням психоемоційних перенавантажень. Рекомендовані заходи, щодо відновлення працездатності: спостережання та лікування у психіатра, сімейного лікаря. Крім того, медичною документацією, а саме виписними епікризами підтверджено, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у 2024 році, а також з 23.10.2025 по 07.11.2025 року. Згідно копії посвідчення Серія [NUMBER] [PERSON] , Пункт 11 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Пред`явник цього посвідчення є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавстовом України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, Посвідчення безтермінове і дійсне на всі території України, видане 09 травня 2024 року. Із копії заяви від 25.07.2025 року, вбачається, що [PERSON] звертався до Начальника Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, зазначив, що [PERSON] систематично вчиняє, щодо [PERSON] домашнє насильство: не пускає до квартири [ADDRESS] , при цьому нецензурно лається, принужувала його та чинить психологічний тиск та насильство чим завдає шкоди здоров`ю. Квартира [ADDRESS] належить їм на праві спільної сумісної власності по частці. Просив притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення над ним психологічного насильсива та завдання шкоди психічному здоров`ю. Відповідно до листа Міністерства Оборони України Військово-медичний Клінічний центр Західного регіону від 11.04.2022 р. №1613, Командиру в/ч [NUMBER] , зазначено, що 09 квітня 2022 року в ВКЦ ЗР поступив поранений солдат [PERSON] , 1965 р.н. Діагноз: Вибухова травма (02.04.2022 р.): закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма. Із копії Витягу Міністерства Оборони України 16 Регіональна військово-лікарська комісія з протоколу засідання 16 Регіоннального військово-лікарської комісії встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовцч Протокол №600 від 31 березня 2023 року. Травма (02.04.2022) громадянина [PERSON] , 1965 року народження, підтверджна довідкою командира в/ч [NUMBER] від 23.11.2022 №3388 про обставини травми та свідоцтвом про хворобу №54 від 28.09.2022 ВЛК КП «Рівненський обласний центр спихічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради, по яким він на підставі статті 14а графи II Розкладу хвороб наказу МО України від 14.08.2008 №402 (зі змінами) був визнаний «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку». Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству». Відповідно дост. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч. 1ст. 350-3 ЦПК України). Згідно з п. 3, 14, 17 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1ст. 1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Згідно з ч. 2ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зазначено, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених уКодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявниця посилалась на те, що її колишній чоловік вчиняв неодноразово щодо неї насильство та її доньки, з приводу чого вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Судом встановлено, що відносно [PERSON] за вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2023 року, видано обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] строком на 2 (два) місяці, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2025 року, видано обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , строком на 06 (шість) місяців. Інших належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про вчинення [PERSON] систематичного домашнього насильства щодо [PERSON] заявницею надано не було, від часу, як йому було обрано обмежувальний припис та судом не встановлено. До матеріалів справи долучене судове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2025 року, яким встановлено, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за заявником та [PERSON] визнано право власності на 1/2 частки квартири для кожного з подружжя, частку транспортного засобу марки «FORD», моделі «FOCUS», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] кожному. Аналіз яких вказує на обставини, що між [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] існують конфлікті відносини, щодо місця проживаня в квартирі. В судовому засідані заінтересована особа [PERSON] також пояснив, що від винесення рішення в липні 2025 року про видачу обмежувального припису він за місцем проживання не перебуває, ніякого насильства відносно [PERSON] він не вчиняв і не вчиняє, він не притягувався до адіміністративної відповідальності, навпаки колишня дружина вчиняє насильство щодо нього, як психологічне та і економічне. Враховуючи наведене, судом враховано, що застосування обмежувального припису являє собою істотне втручання у зміст права на повагу до приватного життя. Отже застосування таких заходів слід оцінювати в контексті відповідності їх принципу нагальної необхідності таких заходів у демократичному суспільстві (легітимність мети та пропорційність). Зміст принципу пропорційності полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла та до приватного життя, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. У справі №640/23804/18Верховний Суд у своїй постанові від 29 серпня 2019 року, підтримуючи висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, вказав, що звернення заявника до органів поліції не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом про запобігання домашньому насильству. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим заявником на підтвердження обставин на які вона посилається у своїй заяві не надано суду жодних доказів вчинення [PERSON] щодо неї домашнього насильства у будь-якій формі після 22.07.2025 року, за таких обставин суд не вбачає достатніх підстав для втручання у права [PERSON] , а відтак у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат по справі, суд враховує положення ст.350-5ч.3ЦПК України і вважає необхідним судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed