Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

1. Стислий виклад позицій учасників справи 06.03.2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Хмельницької міської ради, в якому просила визнати за нею право власності право власності на приміщення площею 16,2 кв.м, що знаходиться на першому поверсі будинку під [ADDRESS] , за набувальною давністю. В обґрунтування вимоги зазначила, що спільним рішенням адміністрації та профкому Хмельницького міського об`єднаного громадського харчування Хмельницького облвиконкому від 05 квітня 1991 року позивачці складом сім`ї із трьох осіб, до якої входили вона та двоє малолітніх дітей, було виділено під заселення приміщення площею 16.2 кв.м., яке розташоване на 1 поверсі будинку [ADDRESS] . Із вказаного часу вона постійно проживала та проживає у ньому разом із двома дітьми. Рішенням Хмельницького облвиконкому №22 від 19.02.1992 Хмельницьке виробничо-торгівельне об`єднання громадського харчування ліквідоване. Позивачка до цього часу проживає у вище казаному приміщенні, крім цього нею було поліпшено умови проживання, а саме: переобладнано його в однокімнатну квартиру, яка забезпечена електропостачанням, водопостачанням, каналізацією та центральним опаленням, має природнє освітлення, тривалість інсоляції відповідає вимогам ДБН В.2.5-28-2006 та СанПин 2605-82. Обладнано кухню-нішу в якій встановлено електричну плиту та обладнано примусову витяжку вентетяцією, що відповідає вимогам ДБН. В.2.2-15:2019. Площа кімнати згідно технічного паспорту та висновку містобудування розрахунок із техніко-економічними показниками на реконструкцію нежитлового приміщення під житлову квартиру становить 14,5 кв.м.. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру пряв власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, приміщення площею 16,2 кв.м. по [ADDRESS] не зареєстровано в жодному реєстрі. Немає цього приміщення і в Переліку об`єктів комунальної власності м. Хмельницького. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про стухання справи за її відсутності, вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься відзив на позов, в якому зазначено, що приміщення площею 16.2 кв.м., яке розташоване на 1 поверсі будинку [ADDRESS] , не знаходить на балансі Хмельницької міської ради, відтак вона не може бути відповідачем в даній справі. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Постановою Верховного Суду від 22.10.2025 справу повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд. Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Павловській А.А. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06.11.2025 прийнято позовну заяву до свого провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.12.2025 о 09.30 год. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 03.12.2025 закрито підготовче провадження у справі і призначено її до судового розгляду на 17.12.2025 17.12.2025 судове засідання не відбулось через неявку усіх часників справи. 22.01.2026 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що згідно рішенням адміністрації та профкому Хмельницького міського об`єднаного громадського харчування Хмельницького облвиконкому від 05 квітня 1991 року позивачці складом сім`ї із трьох осіб, до якої входили вона та двоє малолітніх дітей, було виділено під заселення приміщення площею 16.2 кв.м., яке розташоване на 1 поверсі будинку [ADDRESS] . [PERSON] до цього часу проживає у вище казаному приміщенні. За період проживання нею було поліпшено умови проживання, а саме: переобладнано його в однокімнатну квартиру, яка забезпечена електропостачанням, водопостачанням, каналізацією та центральним опаленням, має природнє освітлення, тривалість інсоляції відповідає вимогам ДБН В.2.5-28-2006 та СанПин 2605-82. Обладнано кухню-нішу в якій встановлено електричну плиту та обладнано примусову витяжку вентиляцією, що відповідає вимогам ДБН. В.2.2-15:2019. Площа кімнати згідно технічного паспорту та висновку містобудування розрахунок із техніко-економічними показниками на реконструкцію нежитлового приміщення під житлову квартиру становить 14,5 кв.м.. Право власності на вищезазначене приміщення не зареєстровано за будь-якими особами. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру пряв власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, приміщення площею 16,2 кв.м. по [ADDRESS] не зареєстровано в жодному реєстрі. Немає цього приміщення і в Переліку об`єктів комунальної власності м. Хмельницького. 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав, застосовані норми права Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Зі змісту Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). З наведеного суд доходить висновку, що позивачка більше десяти років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, після того як у 1991 році добросовісно ним заволоділа, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому вона набула право власності за набувальною давністю на приміщенням площею 16,2кв.м.на першому поверсі в будинку по [ADDRESS] .

Outcome: approved