Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

23 серпня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Ухвалою від 27 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 17 вересня 2024 року на виконання вищевказаної ухвали суду, [PERSON] подав позовну заяву у новій редакції. Позовними вимогами [PERSON] є: - визнання 30,4% житлового будинку з прилеглими надвірними будівлями за [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер 3510945300:50:017:0053 в такому ж розмірі його особистою приватною власністю; - визнати 69,6% вказаного житлового будинку та земельної ділянки спільною сумісною власністю сторін у справі; - у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 34,8% вказаного житлового будинку та земельну ділянку в такому ж розмірі; - у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 34,8% вказаного житлового будинку та земельну ділянку в такому ж розмірі; - визнати право власності на автомобіль марки MAZDA СХ3 2017 р.в. держ.номер [NUMBER] по частині між сторонами у справі та розподілити шляхом виплати компенсації половини вартості автомобіля, стороною в залежності у кого даний автомобіль залишиться іншій стороні; - стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. Тобто, предметом поділу майна подружжя є житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями за [ADDRESS] , земельна ділянка кадастровий номер 3510945300:50:017:0053 та автомобіль марки MAZDA СХ3 2017 р.в. держ.номер [NUMBER] . Обгрунтовано заявлені позовні вимоги тим, що сторони у справі з 05 серпня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб було розірвано 11 квітня 2024 року Кропивницьким апеляційним судом. Під час шлюбу сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 2012 року був придбаний житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями за [ADDRESS] за кошти в розмірі 260148 грн. 00 коп. Крім того, на підставі рішення Власівської селищної ради м.Світловодська від 20.09.2013 року за №410 [PERSON] отримала в порядку приватизації земельну ділянку площею 0,1183 га за тією ж адресою, де розташований житловий будинок, кадастровий номер 3510945300:50:017:0053 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На придбання вказаного будинку він витратив свої особисті кошти від продажу належної йому на праві особистої власності квартири [ADDRESS] за 77131 грн. 00 коп. Крім того, коли [PERSON] перебувала в декретній відпустці з 2010 року в період придбання даного майна він заробляв на нього кошти, працюючи директором кооперативу «Центр-Ефект» з 2010 по 2016 роки. Після ухвалення Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області рішення 30 листопада 2023 року про розірвання шлюбу між сторонами у справі, вони все рівно з дітьми разом продовжували проживати у придбаному житловому будинку. 02 лютого 2024 року він подав апеляційну скаргу на вказане рішення Світловодського міськрайонного суду про розірвання шлюбу. Після чого, відповідач повела себе некоректно по відношенню до нього і купила 09 лютого 2024 року за сумісні кошти подружжя, на своє ім`я - автомобіль марки MAZDA СХ3 2017 р.в. держ.номер [NUMBER] . З даного приводу у них виник конфлікт, відповідач викликала навіть працівників поліції по факту домашнього насильства, після чого його виставили з спільного будинку, до якого наразі він навіть немає доступу. Станом на час звернення з позовом до суду вартість житлового будинку становить 880300 грн., земельної ділянки 85500 грн., а автомобіля 612775 грн. Ухвалою від 20 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 20 вересня 2024 року задоволено клопотання позивача та зобов`язано відповідача надати до суду документи на підтвердження права власності на спірний автомобіль. Копії вказаних ухвал суду відповідач отримала 05 жовтня 2024 року. 14 жовтня 2024 року відповідач, в порядку ст.178 ЦПК України та строк визначений судом, подала до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому позовні вимоги не визнає повністю. Відзив обґрунтовано тим, що дійсно 05 серпня 2006 року між нею та позивачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу у ниє є двоє синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який має статус дитини-інваліда. За результатом розгляду її позовної заяви про розірвання шлюбу, Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області було ухвалено рішення від 30 листопада 2023 року. Підставою звернення з позовом до суду було зловживання [PERSON] алкоголем та вчинення домашнього насильства, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..173-3 КУпАП. Діти після розірвання шлюбу проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. 18 січня 2024 року, після набрання законної сили рішення про розірвання шлюбу, [PERSON] за її заявою було знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Місце його проживання на даний час їй не відоме. Обставини, на які вказує позивач у своєму позові, що будинок був придбаний зокрема на його особисті кошти отримані від продажу 31 травня 2012 року двокімнатної квартири [ADDRESS] у розмірі 77131 грн., є свідомою неправдою. Оскільки, під час шлюбу, 30 березня 2012 року їхньою сім`єю було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] , яка потім 07 червня 2012 року була ними продана за кошти в сумі 160353 грн. 00 коп. 13 грудня 2012 року на спільні сімейні кошти було придбано спірний житловий будинок [ADDRESS] . Право власності було оформлено на неї. Будинок придбали за 336 200 грн. 00 коп. Відповідач стверджує, що житловий будинок є спільною сумісною власністю сторін у справі, проте заперечує повністю щодо задоволення заявлених вимог щодо визначеного порядку поділу будинку позивачем, так як у разі поділу майна, частки дружини та чоловіка є рівними. Земельна ділянка на якій розташований житловий будинок приватизована не була, тому 15 липня 2013 року земельна ділянка площею 0,1183 га, кадастровий номер 3510945300:50:017:0053 була виділена їй та передана в безоплатну власність, тобто приватизована нею. В зв`язку з чим, земельна ділянка не є спільною сумісною власністю подружжя, а є її особистою приватною власністю. Щодо автомобіля, то відповідач вважає його приватною власністю виходячи з наступного. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року, з урахуванням поданої [PERSON] заяви про визнання заявлених до нього позовних вимог, їх шлюб було розірвано. Так як, ніхто зі сторін рішення протягом місяця не оскаржив, воно набрало законної сили 30 грудня 2023 року. Розуміючи, що шлюб між ними розірвано, 09 лютого 2024 року на гроші отримані від продажу спільної сумісної нерухомості з колишнім чоловіком [PERSON] , придбала у власність автомобіль MAZDA СХ3 2017 р.в. держ.номер [NUMBER] . Як потім стало відомо їй, [PERSON] 09 лютого 2024 року поштою направив до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Кропивницьким апеляційним судом йому було поновлено строк на апеляційне оскарження і відкрито провадження. За результатом розгляду якої, 11 квітня 2024 року рішення Світловодського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року залишено без змін, а скаргу [PERSON] без задоволення. Тобто, автомобіль вона придбала в той час коли рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області набуло законної сили. Крім того, під час шлюбу з [PERSON] ними була придбана у власність ще квартира [ADDRESS] . Коли їх шлюб фактично вже розпався, судом розглядався її позов про розірвання шлюбу, вони уклали договір про поділ частини спільного сумісного майна, а саме вищевказану квартиру шляхом її продажу та поділу у рівних долях грошей отриманих від її реалізації. Вказана квартира була оформлена на неї. 20 листопада 2023 року, нею, зі згоди чоловіка [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири. З продажу вказаної квартири вони фактично отримали 36000 доларів США, з яких вона передала [PERSON] половину у розмірі 18000 доларів США, що підтверджується написаною ним власноручно розпискою. Інші 18000 доларів США вона залишила собі. Саме на ці особисті кошти, отримані від поділу спільного майна подружжя, 09 лютого 2024 року нею і було придбано у власність автомобіль MAZDA СХ3 2017 р.в. держ.номер [NUMBER] . Позивач, своїм процесуальним правом визначеним ст.179 ЦПК України, щодо подання відповіді на відзив, не скористався. Ухвалою від 28 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В ході судового розгляду справи по суті, 26 липня 2025 року відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , в результаті чого змінила своє прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] ». (а.с.154, 167-168) Ухвалою суду 21 січня 2026 року, постановленою на місці, змінено прізвище відповідача « [PERSON] » та « [PERSON] ». Позивач в судовому засіданні, під час розгляду справи по суті, заявлені ним позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення, які є аналогічними тим обставинам, що вказані в позові. Додатково пояснивши, що в спірному будинку він не проживає з лютого 2024 року. Роз`яснивши, що 69,6% це спільна сумісна власність з відповідачем, а 30,4% - це відсоток від продажу його квартири, що розташована на [PERSON] , яку він хоче визнати особистою власністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча є повідомленою належним чином. Представник відповідача, адвокат Рогава І.Т. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала частково, лише, що житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу порівно. Щодо решти заявлених позовних вимог заперечувала з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2023 року, встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2006 року. Від даного шлюбу у ниє є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказаним судовим рішенням шлюб між сторонами у справі розірвано. (а.с.81) 09 лютого 2024 року [PERSON] звернувся до Кропивницького апеляційного суду із апеляційною скаргою на вищевказане рішення суду та ухвалою від 27 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження. (а.с.82-83) Постановою Кропивницького апеляційного суду від 11 квітня 2024 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2023 року залишено без змін. (а.с.84-86) З урахуванням ч.2 ст.273 ЦПК України, рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами у справі набрало законної сили 11 квітня 2024 року. (а.с.150-153) Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 05 серпня 2006 року до 11 квітня 2024 року включно. В період шлюбу сторони набули у власність 04 квітня 2012 року квартиру [ADDRESS] , яка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 червня 2012 року була продана [PERSON] , за письмовою згодою дружини [PERSON] , покупцю [PERSON] за кошти в розмірі 106353 грн. 00 коп.(а.с.87) Згідно договору купівлі-продажу від 13 грудня 2012 року [PERSON] , за письмовою згодою чоловіка [PERSON] , купила у [PERSON] житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями за [ADDRESS] . Земельна ділянка на якій розташований житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями, загальною площею 1181,0 м2, кадастровий номер 3510945300:50:017:0044. Будинок куплено за кошти в розмірі 260148 грн. 00 коп. Договір є нотаріально посвідченим та зареєстрованим в реєстрі за №2586. Згідно вказаного договору вбачається, що земельна ділянка на якій розташований вказаний житловий будинок, предметом договору не являється. (а.с.18-19, 20, 21-27, 88-89) Згідно розписки [PERSON] датованої 13 грудня 2012 року, він отримав від [PERSON] за продаж вищевказаного житлового будинку, грошові кошти у розмірі 336200 грн. 00 коп. Жодних претензій до покупців немає. (а.с.90, 143) Згідно нотаріально посвідченої письмової заяви [PERSON] від 23 листопада 2012 року вбачається, що останній дає свою добровільну згоду та обізнаний про те, що умови попереднього договору та договору купівлі-продажу житлового будинку та ціна за яку набувається майно можуть визначатись його дружиною [PERSON] самостійно. Йому відомо, що відповідно до законодавства України придбане нерухоме майно (квартира) також буде вважатися об`єктом права спільної сумісної власності як таке, що набувається ними за час шлюбу. Правочин відповідає інтересам їх сім`ї та їхньому спільному волевиявленню. (а.с.60) Тобто, будь-якої інформації щодо вкладення в придбання будинку для сім`ї особистих коштів [PERSON] , заява не міститься. Згідно рішення Власівської селищної ради м.Світловодська Кіровоградської області №410 від 20 вересня 2013 року встановлено, що було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, що передається у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Крім того, передано [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1183 га (кадастровий номер 3510945300:50:017:0053) за вказаною адресою, за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови Власівської селищної ради. (а.с.10, 91) Право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,1183 га, кадастровий номер 3510945300:50:017:0053 підтверджується Свідоцтвом про право власності, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.9, 12, 13-17, 92-96) Згідно довідки виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області №1491 від 14 жовтня 2024 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (син), [PERSON] (син). [PERSON] (чоловік) виписаний 18.01.2024 р. (а.с.97) Крім того, в період шлюбу сторони набули у власність 23 лютого 2023 року квартиру [ADDRESS] , яка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 листопада 2023 року була продана [PERSON] , за письмовою згодою чоловіка [PERSON] , покупцю [PERSON] за кошти в розмірі 450 000 грн. 00 коп. (а.с.98-99) В день продажу вказаної квартири 20 листопада 2023 року [PERSON] отримав від дружини [PERSON] грошові кошти за продаж квартири [ADDRESS] , в розмірі 18000 доларів США. (а.с.100, 142) Даний факт отримання коштів [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, не заперечував та під сумнів не ставив. Згідно копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , з 09 лютого 2024 року [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб автомобіль MAZDA СХ3 2017 р.в. держ.номер [NUMBER] . (а.с.105) Копія договору купівлі-продажу квартири від 31 травня 2012 року, який знаходиться в матеріалах справи на а.с.28-29, суд визнає неналежним доказом, оскільки він не на бланку з серійним номером встановленого зразка, не містить печатки та підпису нотаріуса, який його посвідчував. Згідно копії Договору купівлі-продажу квартири від 06 листопада 2004 року вбачається, що [PERSON] , до реєстрації шлюбу з відповідачем у справі, купив квартиру [ADDRESS] . (а.с.50-53) Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 31 травня 2012 року та Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, встановлено, що [PERSON] продав належну йому на праві приватної власності квартиру за кошти в розмірі 77131 грн. 00 коп. (а.с.47-49) Згідно протоколів зборів членів кооперативу «Центр-Ефект» та копії трудової книжки позивача, встановлено, що [PERSON] в період з 2010 по 2016 роки працював на посаді виконавчого директора кооперативу «Центр-Ефект». (а.с.56-59) Судом встановлено, що в період шлюбу між сторонами у справі, а саме 13 грудня 2012 року, на ім`я [PERSON] було оформлено та придбано в інтересах сім`ї житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями за [ADDRESS] . Згідно нотаріально посвідченої письмової заяви [PERSON] від 23 листопада 2012 року вбачається, що останній дає свою добровільну згоду та обізнаний про те, що умови попереднього договору та договору купівлі-продажу житлового будинку та ціна за яку набувається майно можуть визначатись його дружиною [PERSON] самостійно. Йому відомо, що відповідно до законодавства України придбане нерухоме майно (квартира) також буде вважатися об`єктом права спільної сумісної власності як таке, що набувається ними за час шлюбу. Правочин відповідає інтересам їх сім`ї та їхньому спільному волевиявленню. (а.с.60) Тобто, будь-якої інформації щодо вкладення в придбання будинку для сім`ї особистих коштів [PERSON] , заява не міститься. 07 червня 2012 року до купівлі вказаного житлового будинку, подружжя продало придбану ними в період шлюбу квартиру [ADDRESS] за кошти в розмірі 106353 грн. 00 коп. [PERSON] в той же рік, а саме 31 травня 2012 року продав придбану ним до шлюбу з [PERSON] квартиру [ADDRESS] за кошти в сумі 77131 грн. 00 коп. Проте, жодних доказів тому, що [PERSON] особисті кошти від продажу вищевказаної квартири доклав для придбання житлового будинку, суду не надано і спростовуються нотаріально посвідченою письмовою заявою [PERSON] від 23 листопада 2012 року, що будинок буде вважатися об`єктом права спільної сумісної власності як таке, що набувається ними за час шлюбу. Твердження позивача, що будинок придбано лише за його власні кошти та зароблені ним особисто, оскільки дружина перебувала в декретній відпустці, суд вважає безпідставним. Оскільки, відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями за [ADDRESS] був придбаний сторонами в період шлюбу, за спільні кошти, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, яке належить їм рівними частками. Виходячи з того, що суд немає права виходити за межі розгляду заявлених позовних вимог і не знаходить підстав для задоволення вимог [PERSON] про визнання 30,4% житлового будинку з прилеглими надвірними будівлями за [ADDRESS] його особистою приватною власністю, то відповідно не підлягають задоволенню і його вимоги про визнання лише 69,6% вказаного житлового будинку спільною сумісною власністю сторін у справі; визнання за [PERSON] право власності на 34,8% вказаного житлового будинку та визнання за [PERSON] право власності на 34,8% вказаного житлового будинку. Щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер 3510945300:50:017:0053, то суд приходить до висновку, що вказана вимога також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Земельна ділянка на якій розташований спірний житловий будинок приватизована не була, відповідно не була і предметом договору купівлі-продажу від 13 грудня 2012 року. 15 липня 2013 року земельна ділянка площею 0,1183 га, кадастровий номер 3510945300:50:017:0053 була виділена [PERSON] згідно рішення Власівської селищної ради м.Світловодська Кіровоградської області №410 від 20 вересня 2013 року та передана у власність, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови Власівської селищної ради. Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VІ «Про внесення змін до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08 лютого 2011 року, вказану правову норму було доповнено частиною п`ятою, згідно з якою об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VІ «Про внесення змін до СК України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, частину п`яту статті 61 СК України було виключено. Водночас кодекс було доповнено, зокрема, пунктом 4 частини першої статті 57 СК України, згідно з яким житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Таким чином, спірна земельна ділянки кадастровий номер 3510945300:50:017:0053, яка належить [PERSON] є її особистою приватною власністю. В зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] про визнання 69,6% земельної ділянки спільною сумісною власністю сторін у справі; визнання за [PERSON] право власності на 34,8% вказаної земельної ділянки та визнання за [PERSON] право власності на 34,8% вказаної земельної ділянки є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо поділу автомобіля марки MAZDA СХ3 2017 р.в. держ.номер [NUMBER] , то суд приходить до висновку, що вказана вимога також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З рішення Світловодського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року та постанови Кропивницького апеляційного суду від 11 квітня 2024 року вбачається, що [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] в жовтні 2023 року. Оскільки, [PERSON] визнав повністю заявлені до нього вимоги, судом було ухвалено рішення 30 листопада 2023 року про розірвання їх шлюбу. Коли на розгляді в суді перебувала вищевказана цивільна справа, сторони у справі уклали договір про поділ частини спільного сумісного майна подружжя, а саме квартири [ADDRESS] , яка 20 листопада 2023 року ними була продана. Кошти від продажу вказаної квартири було поділено порівну між [PERSON] та [PERSON] . А саме, 20 листопада 2023 року [PERSON] отримав від дружини [PERSON] грошові кошти в розмірі 18000 доларів США. Даний факт отримання коштів [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, не заперечував та під сумнів не ставив. Таку ж саму суму коштів залишила собі і [PERSON] . Тобто, з 20 листопада 2023 року у кожної із сторін у справі та праві особистої власності перебували грошові кошти в розмірі 18000 доларів США. Даний факт сторонами визнано повністю в судовому засіданні. В січні 2024 року, оскільки сторонами у справі у встановлений строк ніким не було подано апеляційну скаргу на рішення суду, [PERSON] отримала в суді рішення з відміткою про набрання рішення суду про розірвання шлюбу законної сили. 09 лютого 2024 року [PERSON] придбала за належні їй на праві особистої власності грошові кошти автомобіль MAZDA СХ3 2017 р.в. держ.номер [NUMBER] . Того ж дня, [PERSON] подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. В зв`язку з чим, на переконання суду, придбаний [PERSON] автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя та належить виключно на праві власності [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що всі заявлені позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню повністю. Щодо судових витрат у справі, то на підставі ст.141 ЦПК України, понесені витрати позивачем на сплату судового збору у розмірі 5697 грн. 00 коп. відносяться виключно за його рахунок та відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed