Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 5 000 грн. щомісячно з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем, знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила суд розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про слухання справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надавав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбу з 15.10.2005 року, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2023 року було розірвано. Рішення набрало законної сили 05 травня 2023 року. [INFO] народилась [PERSON] . Батьками дитини є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 01.12.2025 року місце проживання позивача [PERSON] та її доньки [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору. Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Позивачем [PERSON] помилково було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією АТКБ «Приватбанк» про сплату судового збору. Законом України «Про судовий збір» повернення помилково сплаченого судового збору за ухвалою суду не передбачено та здійснюється відповідно до положень Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, як помилково зарахованого, за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. На підставі викладеного і

Outcome: approved