Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

23 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 01 вересня 2024 року сторони уклали договір про надання кредиту № 508758-КС-001 в електронній формі, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6000 гривень на строк 16 тижнів на умовах сплати процентів за користування кредитом за зниженою ставкою у розмірі 1 % в день та стандартною ставкою у розмірі 1% в день із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 1200 гривень. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачкою належним чином умов кредитного договору у неї виникла заборгованість в розмірі 13980 гривень, позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 91, 92), у позовній заяві просила розглядати справу без її участі та вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 9 на звороті). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України була належним чином повідомлена (а. с. 93), про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов не подавала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалою від 26 січня 2026 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Судом встановлено, що 01 вересня 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] уклали договір № 508888758-КС-001 про надання кредиту (далі - Договір), за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 6000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів (а. с. 11-20). Розділом 2 договору визначено, що строк кредиту становить 16 тижнів; знижена процентна ставка в день - 1%, стандартна процентна ставка в день - 1 % (фіксована); комісія за надання кредиту - 1200 гривень; загальний розмір наданого кредиту - 6000 гривень; дата повернення кредиту - до 22 грудня 2024 року. Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що погашення кредиту здійснюється відповідно до погодженого сторонами графіку платежів. На підтвердження укладення договору № 508758-КС-001 від 01 вересня 2024 року позивач надав візуальну форму послідовності дій клієнта (а. с. 44), з якої видно, що 01 вересня 2024 року відповідачка, використовуючи номер телефону [NUMBER] , зайшла в особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор UA-4045 надсилався відповідачці у виді повідомлення на її мобільний номер [NUMBER] , який вона вказувала при реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачкою 01 вересня 2024 року о 17:57 шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-4045 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com, відправленого відповідачці на її номер телефону (а. с. 11-20 на звороті). Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не був би укладений. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. 01 вересня 2024 року о 17:57 ТОВ «ПрофітГід» на підставі договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04 листопада 2020 року, укладеного між позивачем та ТОВ «ПрофітГід», перерахувало на картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] , вказаний нею в особистому кабінеті, грошові кошти у розмірі 6000 гривень, що підтверджується анкетою клієнта від 01 грудня 2025 року (а. с. 45, 46). Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260108/42237-БТ від 12 січня 2026 року банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я відповідачки [PERSON] (а. с. 96). Із виписки по вказаному рахунку відповідачки видно, що 01 вересня 2024 року на картку було зараховано 6000 гривень (а. с. 97-107). ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», надавши відповідачці кредит, свої зобов`язання за договором виконало. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З розрахунку, що надав позивач, видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №508758-КС-001 від 01 вересня 2024 року станом на 28 листопада 2025 року становить 13980 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 6000 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами - 6780 гривень, заборгованість за комісією - 1200 гривень (а. с. 9). Розрахунок проведений з дотриманням узгоджених сторонами вищевказаних істотних умов Договору. Враховуючи, що відповідачка фактично отримала кредитні кошти та використовувала їх, що й було предметом укладеного між сторонами договору, проте порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме - в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів і процентів за користування ними, то суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитним договором є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422.40 гривень. На підставі викладеного, статей 526, 530, 549, 610, 612, 629, 634, 1054 ЦК України та

Outcome: approved