Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідачки, у якому зазначало, що 08.12.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8197022, відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 3000 грн, які у строк, обумовлений договором, не повернула. У зв`язку з ухиленням відповідачки від виконання своїх зобов`язань заборгованість за кредитом склала 12570 грн. 27.04.2023 року між ТОВ ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір відступлення прав вимоги № 95 - МЛ і позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] . Внаслідок неналежного виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо повернення позичених коштів, утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність, не заперечив щодо винесення заочного рішення. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася, в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. Також до суду надійшла заявае надходили від відповідачки заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Виклики відповідачки про місце і час розгляду справи здійснювалися за зареєстрованим місцем проживання, до суду повернулося повідомлення про отримання судової повістки. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст.12,13,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 08.12.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8197022, відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 3000 грн, які у строк, обумовлений договором, не повернула. У зв`язку з ухиленням відповідачки від виконання своїх зобов`язань заборгованість за кредитом склала 12570 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту 3000 гривень, прострочена заборгованість за сумою відсотків 9000 гривень, прострочена заборгованість за комісією 570 гривень. Порядок надання ТОВ «Мілоан» коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, встановлюються відповідними правилами, які перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. ст. 641,644 ЦК є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Додані до Кредитного договору анкета заява на кредит, графік платежів за договором і паспорт споживчого кредиту містять розмір суми кредиту, процентну ставку за кожен день та річну, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору. Вказані документи підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Перед укладенням Кредитного договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування, з правилами, порядком погашення по кредиту ознайомлена. Правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію». Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1ст.628 ЦК України). Положення ч.1ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до ст. 3якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Такий договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною і вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписівст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. 27.04.2023 року між ТОВ ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір відступлення прав вимоги № 95 - МЛ між ТОВ ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір відступлення прав вимоги і позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] , згідно Витягу з реєстру боржників. ТОВ «ФК « Кредит-Капітал» на адресу відповідачки було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу чи міни; дарування; факторингу. Останнім є операція з переуступки першим кредитором прав вимоги боргу третьої особи другому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу першому кредиторові. У ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Оскільки кредитодавець та позичальник досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України). За правилами статей12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачкою не було спростовано факту надання їй кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором. Також доказів про добровільне виконання зобов`язань суду не надано. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Відповідно до статей 525,526,530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти вчасно не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке набуло право вимоги за Кредитним Договором. Враховуючи вищевикладене, і те, що на час розгляду справи в суді, відповідач не надала доказів виконання нею кредитних зобов`язань, тому суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість заявлених вимог. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 8000,00 грн., то суд дійшов наступного висновку. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно договору № 0107 від 01.07.2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», з однієї сторони, та Адвокатське об`єднання «Апологет», з іншої сторони, уклали договір про надання правової (правничої) допомоги. Згідно Акту наданих послуг № 1047 від 08.10.2025 року до договору № 0107 від 01.07.2025 року про надання правової (правничої) допомоги, Товариствоз обмеженоювідповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та Адвокатське об`єднання «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. засвідчують, що виконавець надав, а клієнт отримав послуги на загальну суму 8000 грн. Згідно з ч. 5 ст. 135 ЦПК України, сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 141 ЦПК України, а також їх документального обґрунтування. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, та чи була їх сума обґрунтованою. Представник відповідачки Афтеній А.В. надіслала до суду клопотання, яким прохала суд відмовити позивачу у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, з огляду на їх істотну завищеність, враховуючи що справа належить до категорії незначної складності. Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 8000 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи. Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, ніж зазначено у детальному описі робіт на загальну суму 8000 грн, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідачки на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених у цій справі, в сумі 2000 грн. Відповідно дост.141 ЦПК України з відповідачки також належить стягнути судовий збір, понесений банком при подачі позову.

Outcome: approved