Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -шлюб між нею та відповідачем розірвано 13 липня 2016 року на підставі рішення Хустського районного суду; -відповідно до рішення Хустського районного суду від 4 лютого 2020 року з відповідача [PERSON] стягувалися аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1700грн. на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення ними повноліття; -рішенням Хустського районного суду від 25 березня 2022 року змінено розмір стягуваних аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2700грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили; -старша донька - [PERSON] на даний час є повнолітньою, молодша донька - [PERSON] проживає спільно з нею та перебуває на її утриманні; -вона займається вихованням та утриманням доньки, тоді як її батько перебуває за кордоном; на даний час сума аліментів, яку він сплачує згідно з рішенням суду, є недостатньою, оскільки дитина росте та збільшуються витрати на її утримання, розвиток і навчання; -розмір аліментів, встановлений рішенням Хустського районного суду від 25 березня 2022 року, на сьогоднішній день є недостатнім для належного утримання доньки, придбання одягу, взуття, шкільного приладдя, продуктів харчування, лікування та відпочинку; -з моменту ухвалення рішення суду про визначення розміру аліментів минуло більше трьох років, а в умовах стрімкого зростання рівня цін розмір стягуваних аліментів з відповідача є недостатнім для матеріального утримання дитини та позбавляє її можливості гідного розвитку, лікування й навчання; -відповідач не піклується про дитину, не цікавиться її здоров`ям, духовним та моральним розвитком; -відповідач є працездатною та здоровою особою, працює за кордоном і має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у більшому розмірі, звернулася з позовом до суду та просить: збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2022 року та стягувати з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, в позовній заяві /а.с.1-4/, просила розглянути справу в її відсутність. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.20/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд проводить судове засідання в відсутність позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хустського районного суду. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою, та неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. Рішенням Хустського районного суду від 4 лютого 2020 року вирішено: стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1700грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Рішенням Хустського районного суду від 25 березня 2022 року вирішено: змінити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] , визначених рішенням Хустського районного суду від 04.02.2020, і стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2700грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили /а.с.9-12/. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.192 СК України: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ні позивач, ні відповідач не надали суду ніяких доказів про обставини, які враховуються при збільшенні розміру аліментів у відповідності до ст.192 СК України: зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інші випадки, передбачені цим Кодексом. Але при цьому суд враховує те, що, відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України: обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною та такою, де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко не достатнім для дітей відповідного віку. За цих обставин, суд погоджується з тим, що витрати позивачки на утримання неповнолітньої дитини, якій виповнилося 16 років, є значно вищими, ніж вона може забезпечити /харчування, одягання, лікування, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку/. А звідси, дані обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони є природними потребами. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум з 1 січня 2026 року - 3512грн.00коп.; -в теперішній час мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час - 3512грн.00коп./; -позивачка не надала суду ніяких доказів поліпшення матеріального стану відповідача до такого стану, щоб він має можливість сплачувати аліменти по 5000грн.00коп. щомісячно /як вона просить в позовній заяві/, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, до якого необхідно їх збільшити, слід задовольнити частково, змінивши розмір стягуваних аліментів, встановлений рішенням Хустського районного суду від 25 березня 2022 року, та стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі по 3000грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачки аліменти у такому визначеному збільшеному розмірі по 3000грн. щомісячно, не встановлено. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211грн.20коп., від сплати якого позивач не звільнений. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial