Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

До Галицького районного суду Івано-Франківської області в електронному форматі із використанням сервісу «Електронний суд» надійшла позовна заява від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 73858982 від 06.11.2024 у розмірі 12 412 (дванадцять тисяч чотириста дванадцять) гривень 80 копійок. В обгрунтування поданого позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначено про те, що 06 листопада 2024 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір надання коштів у кредит №73858982, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав позику в сумі 4 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності і зобов`язався повернути її та сплатити проценти за користування кредитом. [PERSON] не виконав належним виконував кредитні зобов`язання, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість на загальну суму 12 412,80 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1200,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 6 612,80 грн - сума заборгованості за пенею, 600,00 грн - комісія за надання кредиту. 25 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27/03/25, за умовами якого Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» своє право грошової вимоги до указаних у реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору, в тому числі до [PERSON] . Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився. В позовній заяві розгляд справи просив проводити без його участі. Не заперечив щодо заочного розгляду справи. Представник [PERSON] адвокат Раврик І.Д. в судове засідання не з`явився. 16.01.2026 року через підсистему «Електронний суд» скерував відзив на позовну заяву за за змістом якої позов визнав частково. Щодо стягнення відсотків просив встановити співмірність їх нарахування. У вимогах позивача стосовно штрафних санкцій та пені, посилаючись на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, просив відмовити. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини. 06.11.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір №73858982 (надалі по тексту Договір, а.с.8-14) відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 4 000,00 грн строком на 30 днів до 05.12.2024 (пункти 2.2.1, 2.2.2, Договору, а.с.9). Пунктом 2.2.4 Договору сторони погодили, що орієнтовна вартість кредиту становить 4810,00 грн. Процента ставка за день становить 0,175% (фіксована), комісія за надання кредиту - 15,00 % від суми наданого кредиту і становить 600,00 грн (п.п.2.2.3.,2.2.4 Договору). Вказаний Договір підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора 52178. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредит для споживача, що є Додатком №1 до Договору про надання коштів у кредит, сума кредиту - 4000,00 грн, проценти за користування кредитом - 210,00 грн, комісія за видачу кредиту - 600,00 грн (а.с.15). У Паспорті споживчого кредиту відображено основні умови договору: сума кредиту - 4000,00, строк кредиту - 30 днів, процентна ставка 0,175% в день, 63, 875% відсотків річних, комісія за надання кредиту - 15,00 % від суми кредиту (600,00 грн)., загальні витрати за кредитом 810,00 грн (а.с.16,17). Відповідно до Довідки АТ «Таскомбанк» «Про підтвердження платежу», 06.11.2024 на карту, маска якої [NUMBER] , зараховано суму 4000,00 грн, відправник - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», додаткова інформація - [PERSON] , договір № 73858982, дата договору 06.11.2024 (а.с.18) Згідно з розрахунком заборгованості наданим первісним кредитором, загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 12 412,80 грн: 4000,00 грн - тіло кредиту, 600,00 грн комісія за надання кредиту, 1200,00 грн заборгованість за відсотками, 6612,80 грн - пеня (а.с.29,30). При цьому, відповідач в погашення кредитної заборгованості сплатив 3429, 20 грн. 27 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/003/25, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №27/003/25 від 06.11.2024, що укладався між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (а.с. 20-26) Відповідно Реєстру боржників №8 первісний кредитор передав позивачу право вимоги за заборгованістю [PERSON] за умовами Договору №73858982 від 06.11.2024 на загальну суму заборгованості 12 412,80 грн, і складається з: 4000,00 грн - тіло кредиту, 1200,00 грн проценти за користування кредитом, 6612,80 - заборгованість за пенею, комісія за надання кредиту - 6000,00 грн (а.с.28). Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень чатсини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України ,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Окрім того, частина 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», який регулює відносини між кредиторами, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит, в тому числі (ст. 3 Закону) передбачено права кредитодавця стягувати з позичальника комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За змістом пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу часини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, врахувуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що, що 06.11.2024 між ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та [PERSON] укладено кредитний договір № 73858992. За вказаним договором позичальник отримав кредитні кошти, що встановлено судом на підставі Довідки про підтвердження платежу, який зарахований 06.11.2024 на маску картки [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості, який представлений первісним кредитором, [PERSON] здійснив часткову оплату на загальну суму 3429,20 грн за умовами укладеного договору. Отже, [PERSON] у визначеному договором порядку не виконав свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів в повному обсязі, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту за відповідним кредитним договорам. Разом з тим, визначенні розміру заборгованості за відсотками, яка підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача суд враховує наступне. Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу частини 4 статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частини 2 статті 1050 ЦК. Так, відповідно до умов Договору про надання коштів у кредит від 06.11.2024, сума кредиту яку отримав [PERSON] 4000,00 грн. зі строк користування 30 днів. За цей період йому нараховуються відсотки за денною процентною ставкою в розмірі 0.175%. Загальні витрати за кредитом становлять - 810 грн: з них: 600 - комісія, яка передбачена пунктом 2.2.4 Договору, та проценти за користування кредитом в сумі 210,00 грн. Загальна вартість кредиту - 4810,00 грн. Відповідно до пункту 7.1. Договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування, установленого цим Договором, на підставі поданого до Кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. В матеріалах справи відсутні звернення відповідача чи укладені та підписані між ним та первісним кредитодавцем додаткові угоди щодо продовження строку кредитування за цим договором Умов про пролонгацію кредитного договору за ініціативою товариства або про автопролонгацію договір також не містить. Таким чином, враховуючи, що після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії Договору, тобто після 05.12.2024 року, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Враховуючи, що позивач ніяк не пояснив правової природи нарахованих відсотків в сумі 1200,00 грн та строку їх нарахування, суд вважає, що до стягнення підлягають лише відсотки в сумі 210,00 грн, нараховані відповідно до пункту 2.2.3 договору як плата за користування кредитом в межах строку кредитування та строку дії договору, тобто в межах 30 днів. Це, в свою чергу, узгоджується з Додатком №1 до Договору про надання коштів у кредит, де сума нарахованих процентів становить 210,00 грн. Також до стягнення підлягає комісія за надання кредиту у розмірі 600,00 грн. Суд також не погоджується із нарахованою пенею в сумі 6612,80, грн з огляду на наступне. Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних (боргових) зобов`язань. У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки, нормами закону заборонено здійснювати нарахування штрафу, то позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 6612,80 грн задоволенню не підлягають. Таким чином, судом встановлено, що загальна вартість кредиту становить 4810,00 грн. і саме ця сума підлягає до стягнення. Відповідач фактично сплатив 3429,20 гривень. Оскільки нарахування пені в сумі 6612,80 грн здійснено з порушенням вимог законодавства, а нараховані відсотки в сумі 1200,00 грн є такими, що частково не відповідають умовам договору, то до стягнення підлягає лише фактичний залишок заборгованості на загальну суму 1 380,80 грн. (4810,00 грн 3 429,20 грн). Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] задоволено частково, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 269,47 гривень із розрахунку: 1380,80*2422,40/12412,80.

Outcome: partial