Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

17 жовтня 2025 року до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», в якій представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії 00-9834738 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач отримала грошові кошти в сумі 8000 грн на 360 днів під 1,45% в день. Комісія становить 1200 грн. 20.01.2025 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ "ФК "ЕЙС" уклали Договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, згідно з умовами якого, ТОВ "ФК "ЕЙС" відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором 00-9834738 від 27.06.2024 Позивач вказує, що за договором факторингу набув права вимоги за цим договором. Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 19 176,00 грн, яка складається з: 9 200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9 976,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Також просить стягнути судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, на позові наполягав. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з електронним сайтом Луцького міськрайонного суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. З матеріалів справи судом встановлено, що 26.06.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем укладено Договір кредитної лінії 00-9834738 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 30177, що підтверджується Розділом 9 Кредитного договору. Відповідно до п.2.8 Розділу 2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту Позичальника, емітовану банком України. Відповідно до п 1.6 Договору, Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми Кредиту, що складає: 1200 грн., яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього Договору. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується реєстром транзакцій, наявними в матеріалах справи. Згідно з випискою особового рахунку відповідача на період 27.06.2024 по 02.07.2024 вбачається, що відповідач отримала кредитні кошти в сумі 8000 грн, користувалась кредитними коштами, однак взяті на себе зобов`язання за договором №00-9834738 належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість. Позивачем надано розрахунок заборгованості на загальну суму 19 176,00 грн, яка складається з: 9 200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9 976,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 20.01.2025 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ "ФК "ЕЙС" уклали Договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, згідно з умовами якого, ТОВ "ФК "ЕЙС" відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-9834738 від 27.06.2024. Таким чином встановлено, що позивач набув права вимоги до відповідача за договором факторингу. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Зі встановлених судом обставин слідує, що відповідач дійсно порушила свої зобов`язання за кредитним договором, а саме не повернула кредит повністю у строк, встановлений договором, чим порушила приписи частини першої статті 526 ЦК України, а також не сплатив договірні відсотки за користування кредитом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачу нараховано заборгованість в сумі 19 176,00 грн, яка складається з: 9 200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9 976,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Штрафні санкції в сумі 3200 грн позивачем не заявлено у позовних вимогах. Матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором перед позивачем. Отже, відповідач умови кредитного договору порушила та у строк, установлений умовами кредитного договору кредитні кошти та проценти за користування кредитом не повернула. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору та детально відображає алгоритм нарахування. А тому суд бере його до уваги. Своєю чергою, відповідач власного контрозрахунку не надала. Таким чином судом встановлено доведеним факт отримання відповідачем грошових коштів за договором, та факт невиконання нею зобов`язання щодо їх повернення первісному кредитору або позивачу, як фактору, в результаті чого у неї виникла заборгованість в сумі 19 176,00 грн, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Що стосується заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає таке. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved