Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» через систему «Електронний суд» звернувся з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором №7159541 від 30.03.2024 в загальній сумі 38970,00 грн., з яких: 12000 грн. 00 коп. -прострочена заборгованість за сумою кредиту; 26370 грн.00 коп. - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 600 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією, поклавши на відповідача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що 30.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (надалі - Товариство) та [PERSON] укладено кредитний договір №7159541, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 12000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідач свої зобов`язання, які встановленні кредитним договором, не виконав, у зв`язку із відсутністю здійснення платежів, виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитом, яку відповідач добровільно не повертає. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 29.08.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги факторингу №109-МЛ, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Отже, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №109-МЛ від 29.08.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №7159541 від 30.03.2024 у розмірі 38970,00 грн., з яких: 12000 грн. 00 коп. -прострочена заборгованість за сумою кредиту; 26370 грн.00 коп. - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 600 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило відповідачу письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості №23868198/4930 від 13.08.2025 у розмірі 38970,00 грн., з яких: 12000 грн. 00 коп. -прострочена заборгованість за сумою кредиту; 26370 грн.00 коп. - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 600 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією, проте сума заборгованості не погашена. Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 38970,00 грн. Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку, яка не вручена працівниками пошти у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Також відповідач повідомлявся про дату, час та місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно приписів ч. 11ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього не надходило, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21). Таким чином, судом виконано обов`язок щодо належного та своєчасного повідомлення відповідача про розгляд справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 30.03.2024 в електронній формі згідно норм Закону Україну «Про електронну комерцію» був укладений договір про споживчий кредит №7159541 між первинним кредитором ТОВ «Мілоан» та відповідачем, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 12000,00 грн строком на 15 днів до 14.04.2024, з яких 15 днів пільгового періоду зі сплатою 0,85 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та 90 днів поточного періоду зі сплатою 2,14% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування. Вказаний договір був підписаний особисто відповідачем одноразовим ідентифікатором 382423. Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту. Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував підписавши 30.03.2024 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір (382423). Анкета-заява на кредит №7159541 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем [PERSON] у ТОВ «Мілоан». Згідно з платіжним дорученням 126955715 від 30.03.2024 на виконання умов кредитного договору первинним кредитором були перераховані на належну відповідачу картку MASTERCARD грошові кошти у розмірі 12000,00 грн. Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення, виписки з особового рахунка за Кредитним договором №7159541 від 30.03.2024 станом на 20.08.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 38970,00 грн., з яких: 12000 грн. 00 коп. -прострочена заборгованість за сумою кредиту; 26370 грн.00 коп. - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 600 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією. Судом встановлено, що 29.08.2024 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимог № 109-МЛ, відповідно до умов якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором №7159541 від 30.03.2024. Згідно з платіжним дорученням №5484 від 29.08.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило на користь ТОВ «Мілоан» 899798,13 грн. за відступлення прав вимоги згідно Договору відступлення прав вимоги №109-МЛ від 29.08.2024. Акт приймання-передачі Реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №109-МЛ від 29.08.2024 підписано ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 29.08.2024. Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №109-МЛ від 29.08.2024 заборгованості відповідача перед позивачем становить 38970,00 грн., з яких: 12000 грн. 00 коп. -прострочена заборгованість за сумою кредиту; 26370 грн.00 коп. - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 600 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією. Отже, з укладенням кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути ТОВ «Мілоан» кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача «Мілоан», утворилась заборгованість. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є новим кредитором за кредитним договором №7159541 від 30.03.2024 на підставі укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» Договору відступлення прав вимог № 109-МЛ від 29.08.2024. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. 13 серпня 2025 року позивач направив відповідачу [PERSON] претензію за №23868198/4930 з вимогою погасити перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» протягом трьох днів заборгованість за Кредитним договором №7159541 від 30.03.2024 в сумі 38970,00 грн. Проте зазначена вимога позивача залишена без реагування та задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин 1-3ст. 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд погоджується із стягненням з відповідача тіла кредиту та процентів в частині їх нарахування, оскільки суду надані достатні докази отримання кредиту відповідачем, порядку їх нарахування та встановлено, що відповідач із вказаними умовами погодився, однак належним чином їх не виконував, що спричинило виникнення заборгованості, яку позивач стягує у судовому порядку. В той же час суд категорично не погоджується із умовою про нарахування комісії відповідачу при отриманні кредиту, навіть з урахуванням визначення вказаної вимоги у самому кредитному договорі. Так, умова про сплату комісії дійсно передбачена у п.1.5.1 кредитного договору, однак її розмір встановлено без уточнення найменування конкретних послуг, за які вона передбачена. Суд вважає, що умови договору про комісію не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, що суперечить вимогам ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Відтак, умови договору про оплату за послуги первинного кредитора, які за законом повинні надаватись безоплатно (видача кредиту),суд вважає нікчемними, а тому нарахована заборгованість за комісією в сумі 600,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 38370 грн., що складає 98,46% від заявлених вимог. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам, тому враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково у розмірі 98,46% від заявлених позовних вимог, з відповідача слід стягнути 2385,09 грн. сплаченого судового збору. Щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката у розмірі 8000,00 грн., то суд встановив наступне. Матеріали справи містять договір № 0107 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та АО «Апологет» від 01.07.2025 року; акт № Д/3322 від 20.08.2025 про надання послуг правової допомоги; детальний опис наданих послуг до акту № Д/3322 від 20.08.2025. Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Суд вважає, що склад та розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим та підтвердженим у розмірі 8000,00 грн., відповідають критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, ціною позову, значенням справи для сторони. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило; суд, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Outcome: partial