Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У жовтні 2025 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 18.08.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-9910950 на суму 9 200,00 грн. Для отримання кредиту відповідач зареєструвався на сайті та отримав доступ до особистого кабінету, пройшов процедуру ідентифікації та верифікації. Після чого відповідач ознайомився з чинною редакцією Правил надання коштів у позику, заповнив свої персональні дані та вказав суму, яку бажає отримати в кредит. На виконання умов кредитного договору, 18 серпня 2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПРОФІТГІД» на платіжну картку № [NUMBER] , що є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів відповідачу. 17.02.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Таким чином, відповідно до реєстру боржників №б/н від 17.02.2025 до Договору факторингу 1 та Акту приймання-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором на момент пред`явлення позову становить 31 656,00 грн., яка складається з наступного: 9 200,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 19 256,00 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 3 200,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). З урахуванням зазначеного, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 00-9910950 від 18.08.2024 року в розмірі 28 456,00 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Одночасно з позовною заявою представником позивача подано клопотання про витребування доказів судом. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2025 року цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд за підсудністю до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя. 01 грудня 2025 року матеріали справи надійшли до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 02 грудня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви було усунуто. Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. Також ухвалою суду від 04 грудня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 25 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від 04 грудня 2025 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла витребувана судом інформація. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим у позовній заяві просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку проте у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9910950. Згідно з п. 1.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки передбачені договором. Відповідно до п. 1.2 договору сторони погодили: суму ліміту кредитної лінії - 8000,00 грн., тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Пунктом 1.3 договору передбачено, що строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 13 серпня 2025 року згідно з умовами п. 3.5 цього договору. Відповідно до п. 1.4 договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 02 вересня 2024 року, та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Дата повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та дата сплати комісії зазначаються у графіку платежів, які містяться в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною. Пунктом 1.5 договору визначено тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеної в п. 1.3. цього договору. Згідно з п. 1.6 договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15,00 % від суми кредиту, що складає 1 200,00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п. 3.5 договору. Відповідно до п. 1.7.1 договору денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії дорівнює 1,5 %. Додатком № 1 до договору є графік платежів, відповідно до якого визначено періодичність та розмір щомісячних платежів. Вказані умови погоджені сторонами, узгоджуються і з паспортом споживчого кредиту. Такі умови кредиту доведені до відома споживача та узгоджені сторонами. Кредитний договір та додаток підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 25132. Згідно з довідкою про ідентифікацію наданою ТОВ «МАКС КРЕДИТ» підтверджено, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір №00-9910950 від 18.08.2024 ідентифікований ТОВ «МАКС КРЕДИТ» шляхом відправлення на номер телефону [NUMBER] одноразового ідентифікатора 25132 18.08.2024 22:32:04. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10. 2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким чином, Кредитний договір у відповідності до норм ч. 1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений між сторонами у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн. 18.08.2024 були перераховані ТОВ «МАКС КРЕДИТ» на платіжну картку відповідача [NUMBER] емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПРОФІТГІД» та інформацією наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду від 04 грудня 2025 року. Отже, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за Кредитним договором №00-9910950 від 18.08.2024 виконало та надало відповідачу кредит в сумі 8 000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Всупереч умов Договору №00-9910950 від 18.08.2024 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав у зв`язку із чим як вбачається з розрахунку ТОВ «МАКС КРЕДИТ» станом на 17.02.2025 утворилась заборгованість у розмірі 31 656,00 грн., яка складається з наступного: 9 200,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 19 256,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 3200,00 грн. - штрафні санкції. 17 лютого 2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу ТОВ «ФК «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9910950 від 18.08.2024 року. Відповідно до ч.1 ст.1077, ч.1 ст.1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. В силу вимог ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за кредитним договором №00-9910950 від 18.08.2024, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором. Відповідач доказів належного виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів суду не надав. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання ним правової допомоги позивачеві підтверджено договором про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, укладеним між позивачем та АБ «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ», Додатковою угодою №25770865934 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, протоколом погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, актом приймання-передачі наданих послуг №10/09/25-02 від 10.09.2025, в якому сторони визначили перелік наданих адвокатом послуг та їх вартість, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №7073/10, копія ордеру на надання правничої допомоги серія АІ №2004304.. Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони». Відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу не подавалось. Таким чином суд вважає, що позивачем доведено, що ним понесені витрати на правову допомогу, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати в сумі 7 000,00 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved