Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

ТОВ «Українські фінансові операції» 14.11.2025 звернулося до суду із вказаним позовом. Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за Договором №4430785 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.02.2024 у розмірі 30000 грн; а також судові витрати судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 29.02.2024 відповідач та ТОВ «Лінеура Україна» уклали Договір №4430785 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 3000 грн на строк 360 днів із 29.02.2024 по 23.02.2025, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів, кредит надається шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (картка [NUMBER] ). На пільговий строк 10 днів погоджено розмір процентів за користування кредитом 0,01 % в день,проте позичальник не виконав умов договору і до нього застосовано процентну ставку у розмірі 2,5% в день. Позичальник виконав зобов`язання, надав грошові кошти у кредит. Відповідач не виконав умови договору. Станом на 23.09.2024 нараховано проценти за користування грошовими коштами у розмірі 15600 грн. заборгованість склала 3000 грн основного боргу, 73800 грн процентів за користування кредитом до 25.07.2024 включно. 23.09.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» уклали Договір факторингу №23/09/2024. Відповідно до умов Договору відбулося відступлення права вимоги і за Договором №4430785 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.02.2024 (заборгованість у розмірі 20100 грн , з яких 3000 грн тіла кредиту, 15600 грн проценти, неустойка у розмірі 1500 грн). На підставі цього договору позивач заявив також і вимогу про сплату процентів у межах строку кредитування за період із 24.09.2024 по 23.02.2025 за ставкою 2,5% в день за 152 днів у розмірі 11400 грн. Відзив не подано. Позивач клопотав розглядати справу без участі його представника. Відповідач не з`явився в судове засідання. Повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Судова повістка повернута без вручення через відсутність адресата за вказаною адресою, направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Причини неявки не повідомлені, заяв не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вирішив наступне. Суд встановив, що 29.02.2024 відповідач уклав із ТОВ «Лінеура» (кредитор) Договір №4430785 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено та підписано у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору (індивідуальна частина), кредитор надає відповідачу грошові кошти у розмірі 3000 грн на 360 днів із 29.02.2024 по 23.02.2025, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту. Обумовлено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Надані докази свідчать про те, що первісний кредитор виконав зобов`язання за договором: позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн, перераховано безготівково на зазначений картковий рахунок. Позичальник порушив строки погашення тіла кредиту та сплати процентів, як стверджує позивач. Суд пересвідчився, що право вимоги до відповідача за Договором №4430785 про надання коштів на умовах споживчого кредиту перейшло до Позивача. До позову додано письмові докази про те, що 23.09.2024 ТОВ «Лінеура» та ТОВ «Українські фінансові операції» уклали договір Факторингу №23/09/2024. Фактор зобов`язався повідомити боржників про відступлення права вимоги. Позивач стверджує, що фактор повідомив відповідача про це шляхом направлення смс-повідомлення. Відповідно до умов Договору Факторингу, предметом договору є право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне у майбутньому. Тому, в силу умов договору кредиту відбулося нарахування процентів за користування кредитними коштами у межах строку кредитування (тіло кредиту 3000 грн) за ставкою 2,5% в день із 24.09.2024 по 23.02.2025 у розмірі 11400 грн (за 152 дні). Досліджені в ході судового розгляду наявні у справі докази на переконання суду у своїй сукупності є достатніми для підтвердження тієї обставини, що відповідач на підставі Договору отримав у користування кредитні грошові кошти та допустив прострочення грошових зобов`язань із повернення кредиту та сплати процентів за користування грошовими коштами. Достовірність цих доказів не викликає у суду сумнівів. Дані обставини не спростовано. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі. Договір про споживчий кредит, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову судові витрати позивача слід покласти на відповідача. За подання позовної заяви майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, та поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 10 тисяч грн., що є судовими витратами позивача, які слід розподілити пропорційно розміру задоволених вимог. Щодо витрат позивача на правничу допомогу, то на їх підтвердження подано достатню сукупність документів, передбачених ЦПК України: договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024, Акт прийому-пердачі робіт № 4430785 від 03.11.2025, детальний опис послуг. За змістом Акту, отримання винагороди Адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, відповідно до п.4.1 Договору. Відповідно до п. 4.4 Договору факт наданих послуг підтверджується Актом про надання правничої допомоги. Загальна сума гонорару за надання правової допомоги згідно цього Акту складає 10000.00 (Десять тисяч гривень 00 копійок), зазначена сума підлягає оплаті Клієнтом протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції у справі законної сили. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач не подав. На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 27, 83, 175, 274-275 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved