Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду завдану пошкодженням транспортного засобу у розмірі 17 768,30 грн та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz моделі 316 CDI, номер шасі (кузов,рама) [NUMBER] , колір білий, 2001 року випуску. Вказаний транспортний засіб у березні 2023 року позивачкою та її чоловіком був придбаний у дружини рідного брата її чоловіка [PERSON] за 7500 євро. Проте, рідний брат її чоловіка, [PERSON] [PERSON] , [INFO] , через особисті неприязні відносини, 11 січня 2024 року близько 14:30 год перебуваючи на території її господарства, що за адресою: [ADDRESS] , умисно, протиправно, пошкодив належний позивачці вищевказаний транспортний засіб, чим спричинив позивачці майнову шкоду. По даному факту, позивачкою було подано до ВП №2 (м.Городенка) заяву-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Проте, працівниками поліції по її заяві не було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тому вона змушена була звернутися до Городенківського районного суду із скаргою на бездіяльність працівників відділення поліції №2 (м.Городенка). За результатами розгляду її скарги, по даному факту були внесені відомості до ЄРДР № 12024091150000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України. Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчної експертизи СЕ-19/109-24/7079-АВ від 22.05.2024 вартість матеріального збитку, завданого користувачу автомобіля марки Mercedes-Benz реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , білого кольору, внаслідок отриманих пошкоджень становить 17 768,30 грн. Судовим слідством було встановлено, що формально в діях [PERSON] присутні ознаки злочину передбаченого ч.1 ст.194 КК України, однак матеріальної шкоди не достатньо для притягнення особи до кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до ст.194 КК України розмір шкоди повинен бути у великих розмірах, а саме якщо злочини вчинені на суму, яка перевищує двісті п`ятдесят і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тому саме з даних підстав слідчим СВ відділення поліції №2 (м.Городенка) було винесено постанову про закриття кримінального провадження від 08.08.2025. Так, як станом на день звернення до суду з даним позовом, відповідачем в добровільному порядку позивачці не відшкодовано матеріального збитку за пошкодження транспортного засобу, на жодний контакт з позивачкою не виходить. Тому, позивачка змушена звертатись із даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав. Крім того повідомляє суд, що у зв`язку з розглядом даної справи позивачкою будуть пронесені судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу орієнтовний розмір яких складає 30 000 грн. Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року, беручи до уваги ч.6 ст.28 ЦПК України, прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с.50-51) 04.12.2025 представником позивача адвокатом Юркевич Х.М. подано, через канцелярію суду, клопотання про доручення доказів, а саме документи по витратах за професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи. (а.с.131-132) В судове засідання позивач та представник позивача не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися у передбаченому чинним законодавством порядку. Представником позивача подано до суду клопотання в якому просить розгляд даної справи проводити без її участі та без участі її довірительки, [PERSON] . Позовні вимоги та подане клопотання про стягнення судових витрат підтримує у повному обсязі. Просить позов задоволити. Проти ухвалення заочного рішення по даній справі не заперечує. (а.с.140) Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому чинним законодавством порядку, а саме за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на порталі "Судова влада". Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача не надійшло. Клопотання про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило. Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач є власником ТЗ - Mercedes-Benz моделі 316 CDI, номер шасі (кузов,рама) [NUMBER] , колір білий, рік випуску 2001, реєстраційний номер [NUMBER] , що доводиться копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.9) З матеріалів справи вбачається, що відповідач спричинив шкоду цьому ТЗ шляхом пошкодження, а саме: 11 січня 2024 близько 14:30 год [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , який являється рідним братом чоловіка [PERSON] , через неприязні відносини та вимагаючи доплату за автомобіль в розмірі 3000 доларів США, пошкодив автомобіль марки Mercedes-Benz, який знаходився за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого [PERSON] спричинено майнову шкоду. 26 лютого 2024 року було винесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 12024091150000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України. 08 серпня 2025 року Постановою про закриття кримінального провадження слідчим СВ відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області І.Коркоза кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024091150000037 від 26.02.2024 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України. В даній постанові зазначено, що формально в діях [PERSON] присутні ознаки злочину передбаченого ч.1 ст.194 КК України, однак завданої матеріальної шкоди не достатньо для притягнення особи до кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до ст..194 КК України розмір шкоди повинен бути у великих розмірах, а саме якщо злочин вчинений на суму, яка перевищує двісті п`ятдесят і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (а.с.11-13) До матеріалів справи позивачкою подано копію протоколу огляду предмета від 14.06.2024. (а.с.34-37) Предметом розгляду справи є стягнення з відповідача матеріальної шкоди. Мотиви застосування норм права судом. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Щодо стягнення матеріальної шкоди суд зазначає наступне: Згідно ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.05.2021 р. у справі №761/12945/19. Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). А відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини. Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23.09.2020 у справі № 329/382/19. Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності має довести, що шкода заподіяна не з його вини. Згідно висновку експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/109-24/7079-АВ від 22.05.2024 вартість матеріального збитку завданого користувачу автомобіля марки «Мерседес Бенс Спрінтер» реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору номер шасі [NUMBER] , внаслідок отриманих пошкоджень становить 17 768,30 грн. (а.с.14-33) Станом на дату розгляду справи матеріальна шкода в добровільному порядку відповідачем [PERSON] не відшкодована, доказів зворотного відповідачем не надано. Вина відповідача у пошкодженні автомобіля позивача та завданні матеріальної шкоди встановлена та належними доказами не спростована. Саме умисні дії відповідача спричинили пошкодження ТЗ позивача, що вказує на причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача. Висновки суду за результатами розгляду. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди підлягають до задоволення у повному обсязі. Інші, наведені позивачем доводи в обґрунтування своєї позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на повне задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору в розмірі 1211,00 грн. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн., суд враховує наступне. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Крім того, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Згідно наданих документів, встановлено, що 20.02.2024 між адвокатом Юркевич Христиною Миколаївною та [PERSON] укладений договір про надання правової допомоги № 22-02/24. Згідно п.1.1 предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах визначених Договором та додатковими угодами до нього. (а.с.133) 04.12.2025 між адвокатом Юркевич Христиною Миколаївною та [PERSON] укладено Додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 22-02/2024 від 20.02.2024, відповідно до умов якої дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг адвокату за надання правничої допомоги клієнту у справі № 342/980/25 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу. Вартість послуг по даній справі становить 30 000 грн. (а.с.134) Із копії акту прийому передачі від 04.12.2025 вбачається, що вартість наданих послуг адвоката Юркевич Х.М. по даній справі складає 30 000,00 грн. (а.с.135) Також, до матеріалів справи представником позивача подано фіскальний чек про здійснення позивачкою оплати згідно Договору №22-02/24 від 20.02.2024 в розмірі 30000 грн, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1061839. (а.с.136,138) Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід зазначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Однак, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, на що вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22. Отже, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, відсутність клопотання відповідача із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved