Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 16.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 7323, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. строком на 365 днів, з 16.02.2024 по 15.02.2025, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 2,40% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі https://procent.com та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Товариство свої зобов`язання за договором виконало належним чином, перерахувавши відповідачу грошові кошти у вказаній сумі, водночас відповідач свої зобов`язання порушив, не надавав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками за його користування, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість в розмірі 48 800,00 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5 000,00 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 43 800,00 грн. Від виконання взятих на себе зобов`язань відповідач ухиляється, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву останній не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з такого. Матеріалами справи встановлено, що 16.02.2024 [PERSON] уклав кредитний договір № 7323, за умовами якого отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. строком на 365 днів, з 16.02.2024 по 15.02.2025, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 2,40% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі https://procent.com та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.3. періодичність платежів зі сплати процентів ставлять кожні 30 днів, що відображено в Додатку №1 Графік платежів до Кредитного договору. Згідно з п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору, нарахування процентів за Кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункту 1.1. Кредитного договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. На виконання умов укладеного договору кредитодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5000,00 грн., що підтверджується довідкою Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Елаєнс» від 16.02.2024. Згідно детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №7323, яке розраховане за період з 16.02.2024 по 15.02.2025 ТОВ ««Фінансова компанія «Процент», загальна заборгованість за Договором № 7323 становить48 800,00 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5 000,00 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 43 800,00 грн. На виконання Ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 про витребування доказів АТ КБ «Приват банк» надано виписку за договором №б/н за період з 16.02.2024 по 21.02.2024 з якого вбачається, що 16.02.2024 на рахунок відповідача було перераховано кошти в сумі 5000,00 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 статті 638 ЦК України). Частиною 1ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному уст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним уст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому уст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому уст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Виходячи з наведених положень чинного законодавства та встановлених обставин, зі справи вбачається, що відповідачем 16.02.2024 року було укладено в електронній формі кредитний договір №7323 з ТОВ «Фінансова компанія «Процент» на суму 5 000 грн. Кошти були переведені на рахунок позичальника у розмірі 5 000 грн. Однак суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. Натомість із розрахунку заборгованості шляхом проведення математичних розрахунків суд установив, що з 17.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Процент» нараховані щоденно відсотки в більшому розмірі, що не відповідає п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування". Кредитний договір № 7323 було укладено 16.02.2024, строком на 365 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,40% від суми кредиту за кожен день користування. Позивачем поданий розрахунок за нарахованими процентами відповідно до умов Кредитного договору за період з 17.02.2024 по 15.02.2025. При цьому п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом наступних 120 днів - 1,5 %, а саме з 23.04.2024. Тобто, під час дії другої частини тимчасового періоду, визначеного п.17 розділу 4 Закону України «Про споживче кредитування», визначено максимальний розмір денної процентної ставки 1,5 %, тому період з 23.04.2024 по 20.08.2024, підлягає перерахуванню та з 21 серпня 2024 року визначено максимальний розмір денної процентної ставки не більше 1 %, тому період з 21.08.2024 по 15.02.2025, підлягає перерахуванню. Отже за період з 17.02.2024 по 22.04.2024 проценти підлягають нарахуванню відповідно до умов укладеного кредитного договору по ставці 2,40% і їх розмір становить 7 920,00 грн.; (66 днів *120 грн), а за період з 23.04.2024 по 20.08.2024 за денною ставкою 1,5% і їх розмір становить 9 000,00 грн (120 днів * 75 грн). Період з 21.08.2024 по 15.02.2025 за денною ставкою 1% і їх розмір становить 8 950,00 грн (179 днів * 50 грн). Таким чином, загальна заборгованість за процентами становить 25 870,00 грн. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач істотно порушив умови укладеного ним кредитного договору № 7323 від 16.02.2024, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит, та проценти за користування ним, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 5000,00 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 25 870,00 грн., в всього 30 870,00 грн. необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2422 грн 40 коп., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а також надано документи на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Разом із тим, відповідно до ч.ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 30 870,00 грн х 100 / 48 000,00 грн = 64,31% (розмір задоволених позовних вимог); 2422,40 грн х 64,31%/100 = 1 557,84 грн (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03.06.2024, витяг з реєстру №1 до Акт приймання-передачі наданих послуг №55 до договору про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03.06.2024. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат на правничу допомогу (64,31%), до задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5 888,00 грн. (10 000,00 грн х 58,88% = 5 888,00 грн). На підставі викладеного, ст. 1, 3, 207, 509, 526, 527, 530, 549, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 12, 141, 178, 211, 247 ЦПК України та

Outcome: partial