Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В позовній заяві посилався на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" (23.06.2025 року назву було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі») та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики №117079 від 08.11.2019 року в електронній формі. ТОВ «ФК «Гелексі» було фінансовою установою, яке здійснювало діяльність на ринку фінансових послуг. З цією метою, ТОВ «ФК «Гелексі» було організовано сервіс з надання онлайн позик (https://cashinsky.ua), який забезпечував надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики. Відповідно до положень укладеного договору позики позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці україни гривні, в сумі та строк встановлений цим договором. Слід зазначити, що позивач не відкриває рахунки споживачам фінансових послуг та не здійснює їх обслуговування. Тому, з метою перерахування коштів позичальникам, позивач уклав договір з надавачем платіжних послуг - ТОВ ФК ЕЛАЕНС. ТОВ ФК ЕЛАЕНС (ТМ "ФОНДІ") є компанією , що мала право на надання платіжних послуг. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ ФК ЕЛАЕНС (ТМ "ФОНДІ") надавало ТОВ ФК Гелексі послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок Позичальника, було успішно перераховано кошти у сумі 5000 грн. На підставі зазначеного вище договору позичальнику надано грошові кошти в якості позики у сумі 5000 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Відповідно до умов договору позики, стандартна процентна ставка становить 0.01% в день, розмір комісії складає 1.9%, підвищена комісійна винагорода, у випадку прострочення терміну платежу становить 3.0%. Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином, довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 25249,5 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за позикою; 20249,5 грн., заборгованість по процентам та комісії за користування позикою. З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з [PERSON] на користь «ФК «Гелексі» заборгованість за договором позики у сумі 25249,5 грн, витрати зі сплати судового збору у сумі 2423,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 19 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що вона не заперечує факт укладення кредитного договору, а також досягнення згоди щодо його суттєвих умов. Та погоджується з вимогою про стягнення заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5000 грн. В частині вимог про стягнення заборгованості за відсотками та комісією заперечує в повному обсязі. Відповідно до договору позики №117079 від 08.11.2019 строк повернення позики (термін платежу) 07.12.2019, плата за користування позикою складається з процентів розмірі 0,01% в день від поточного залишку позики та комісії у розмірі 1,5% в день від початкового розміру позики. Згідно п. 3.2.3. договору позичальник має право продовжити строк Договору (не більше 3-х разів поспіль). Але, як вбачається з матеріалів справи, строк дії договору не продовжувався. Нарахування та стягнення процентів та комісійної винагороди за користування позикою поза межами строку кредитування суперечить вимогам Цивільного кодексу України. Тому позивач не мав права нараховувати проценти та комісійну винагороду поза межами строку дії договору, який був визначений до 07 грудня 2019 року. Крім того, відповідач вважає завищеною суму судових витрат позивача на професійну правничу допомогу та такою, що не співмірною, обґрунтованою та пропорційною об`єму проведеної адвокатом роботи, наданої послуги та складності справи. Тому просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню. Позовні вимоги просила задовольнити частково в сумі 7189,50 грн. Розподіл судових витрат просила провести відповідно до ст. 141 ЦПК України. Не погодившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві, позивач подав відповідь на відзив, у якій обґрунтовував наявність підстав для нарахування процентів та комісійної винагороди за весь час користування позикою. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Інші заяви по суті справи та клопотання сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись в тексті позовної заяви з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач та її представник, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в засідання також не з`явились, про причини неявки не повідомили. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Судове засідання в даній справі, в яке не з`явились сторони, судом було призначено на 19 січня 2026 року. Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення в даній справі складено 23 січня 2026 року. Тому датою ухвалення даного рішення судом зазначено 23 січня 2026 року. Дослідивши та вивчивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08 листопада 2019 року року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі було укладено договір позики договір позики №117079. Відповідно до п. 1.1 даного договору позикодавець надає позичальнику позику (надалі за текстом іменується «позика» в усіх відмінках), а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк: сума позики 5000,0 грн; плата за користування позикою у вигляді: процентів (надалі за текстом іменується «процентна ставка» в усіх відмінках) складає 0,01% (одна сота відсотка) в день від поточного залишку позики; комісії (надалі за текстом іменується «комісійна винагорода» в усіх відмінках) складає 1,5% (одна ціла п`ять десятих відсотка) в день від початкового розміру позики відповідно пп.1.1.1. Договору; нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Нарахування комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Строк повернення позики (термін платежу): 07 грудня 2019 р. (пункт 1.1.5 договру). Згідно пункту 4.1 позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше 07 грудня 2019р. Пунктом 4.2 договору передбачено, що сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів і комісійна винагорода за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору та розміщується в Особистому кабінеті. Обчислення строку користування позикою та нарахування процентів та комісії за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника) до строку повернення позики, зазначеному в пп.1.1.5. Договору включно (п. 4.3 договору). На підставі викладеного судом встановлено, що укладеним сторонами договором нарахування процентів за користування позикою та комісії обмежено строком, визначеним у п. 1.1.5. договору 07 грудня 2019 року. Згідно графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору позики, відповідач зобов`язалась сплатити позивачу за договором заборгованість у загальному розмірі 7189,50 грн, з яких 5000,00 грн. сума позики, 14,50 грн проценти за користування позикою, 2175,00 грн- комісійна винагорода за користування позикою. Сплата процентів або комісії в більшому розмірі договором не передбачена. Надання ТОВ «ФК «Гелексі» грошових коштів відповідачу на виконання умов Договору позики №117079 від 08 листопада 2019 року підтверджується листом ТОВ ФК «ЕЛАЄНС» за вих.№ 117079 від 01 вересня 2025 року, яке на підставі Договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року надавало «ФК «ГЕЛЕКСІ» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Із вказаних вище норм права, досліджених в судовому засіданні письмових доказів вказаної цивільної справи можна дійти висновку, що сторони погодили умови позики. Договір позики між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» та [PERSON] був укладений у електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.ст.6, 207, 627-628, ч. 2 ст.639 ЦК України. Відповідач належним чином свої зобов`язання за Договором позики не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за позикою в розмірі 5000 грн, заборгованість за процентами у розмірі 14,50 грн та за комісійною винагородою у розмірі 2175,00 грн, а всього у розмірі 7189,50 грн. Нарахування процентів за користування позикою та комісійної винагороди у більшому розмірі договором позики укладеним сторонами, не передбачено. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» заборгованість за договором позики №117079 від 08 листопада 2019 року у розмірі 7189,50 грн, з яких: заборгованість за позикою - 5000 грн, заборгованість за процентами - 14,50 грн, заборгованість за комісійною винагородою - 2175,00 грн. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складаються з витрат на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, а всього 7422,40 грн. Позовні вимоги судом задоволено частково, а саме на 28%. Відповідно, позивачу підлягають до відшкодування судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2078,27 грн (7422,40 грн х 28 % = 2078,27 грн). При цьому підстави для зменшення судових витрати на професійну правничу допомогу судом не встановлено.

Outcome: partial