Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

20.08.2025 позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (актовий запис №104), який рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.12.2023 у справі №509/6171/23 було розірвано. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.06.2022, який проживає разом із матір?ю. При цьому відповідач ухиляється від свого обов?язку утримувати свою дитину, інших дітей чи непрацездатних членів сім?ї у нього немає. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх його доходів. 22.08.2025 ухвалою Київського районного суду м. Одеси справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. 25.09.2025 матеріали справи надійшли до Приморського районного суду м. Одеси та протоколом автоматизованого розподілу визначено головуючого суддю Павлик І.А. 29.09.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Судом встановлено, що 12.11.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області складено актовий запис №104. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Барським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 09.06.2022), який проживає разом з матір?ю. Відповідач [PERSON] проживає окремо, участі у вихованні малолітнього сина не приймає, не забезпечує дитину матеріально. Відповідачем зазначені позивачем обставини не спростовано. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 зазначено, що аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу положення ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір аліментів на одну дитину передбачено в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум з 01.01.2025 для дітей віком до 6 років становить 2 563,00 грн. З аналізу наведених норм вбачається, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання однієї дитини в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) не відповідає положенням ч. 5 ст. 183 СК України. Будь-яких доказів необхідності сплати батьком аліментів у більшому розмірі ніж 1/4 частини його заробітку (доходу), позивачем суду не надано. З відповіді з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми отриманих доходів від 18.11.2025 № 2019809 за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2025 року вбачається, що дохід відповідача є нестабільним та лише у період з липня 2024 року по грудень 2024 року він отримував постійний дохід у розмірі від 10 846,98 грн до 24 018,30 грн та лише у жовтні 2024 року у розмірі 124 018,30 грн. У зв`язку з наведеним та враховуючи, що обов`язок утримувати батьками своїх дітей є безумовним, син сторін проживає разом із позивачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 241 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial