Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

26.11.2025 представник позивачів звернувся до суду з позовом до відповідача та просив: визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право користування жилим приміщенням кімнатою [ADDRESS] , загальною площею 73,5 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м. 27.11.2025 відкрито провадження. 15.12.2025 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, зазначено про те, що правові основи приватизації державного житлового фонду визначено ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках у власність громадян, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація державного житлового фонду здійснюєтья уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцеворго самоврядування, державними підприємствами, організаціми, установами у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Для отримання адміністративної послуги «Оформлення та видача свідоцтва про право власності на житло» до ЦНАП надається наступний комплект документів: заява на приватизацію, адміністратор ЦНАП підписом та печаткою засвідчує підписи усіх хареєстрованих осіб; копії документів, що посвідчують особу; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини; довідка про реєстрацію місця проживання; технічний паспорт; копія ордера на жиле приміщення; документ, що підтверджує невикористання заявником та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації житла; довідка, видана за попереднім місцем проживання про невикористання права на приватизацію державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства; заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири, жилого приміщення. Позивачем подано повний комплект документів, передбачений інформаційною карткою, але наступні документи містять розбіжності, а саме: копія ордера №014 на право користування жилим приміщенням в гуртожитку від 20.06.2006 у якому вказано [PERSON] з родиною надається житлове приміщення у гуртожитку [ADDRESS] , а саме кімната [ADDRESS] (поверх 1) житловою площею 53,0 кв.м та копія технічного паспорту на кімнату [ADDRESS] , який виготовлено приватним підприємством «Бюро бізнес-консультацій» відповідно до якого кімната містить 4 ізольовані житлові кімнати та інші допоміжні приміщення та технічний паспорт на гуртожиток [ADDRESS] , виготовленого 20.03.2024 року ФОП [PERSON] у якому міститься інформація про житловий блок №3 з окремими приміщеннями з №1 по № [NUMBER] загальною житловою площею 73,9 кв.м, який містить 4 окремі ізольовані житлові кімнати та інші допоміжні приміщення. Відповідно до ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», визначено, що жила кімната у гуртожитку - окреме жиле приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому. Представник відповідача вказала на те, що враховуючи розбіжності інформації, зазначеної в ордері та технічних паспортах не було правових підстав на оформлення та видачу свідоцтва про право власності на кімнату № [NUMBER] у гуртожитку № [NUMBER] у провулку Поліському. Повідомила про те, що відповідно до розпорядження Дарницької районної державної адміністрації від 11.12.2025 №345 «Про безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва та до сфери управління Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації гуртожитку із зовнішніми інженерними мередами у провулку Поліському,11» було прийнято безоплатно до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожиток ТОВ «Київський бронетанковий завод» у провулку Поліському,11. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача заперечувала посилаючись на розбіжності у документах. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 20.06.2006 [PERSON] на підставі рішення адміністрації Казенного підприємства «Київський ремонтно-механічний завод» видано ордер №014 на право користування житловим приміщенням в гуртожитку за місцем роботи КП «КРМЗ» за адресою: [ADDRESS] на першому поверсі розміром 53,0 кв.м разом з сім`єю: дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] ( а.с.28). Згідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 14.09.2011 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] ( а.с.26). Згідно до технічного паспорту, виготовленого [PERSON] 19.03.2024 року та сформованого 20.03.2024 року за замовленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський бронетанковий завод», квартира [ADDRESS] має житлову площу 52,6 кв.м, а з допоміжними приміщеннями площею 21,3 кв.м загальна площа по квартирі [ADDRESS] складає 73,9 кв.м ( а.с. 30-33). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого приватним підприємством «Бюро бізнес-консультацій» 25.04.2025 та сформованого 23.10.2025 року за замовленням [PERSON] квартира [ADDRESS] має житлову площу 52,3 кв.м, а з допоміжними приміщеннями площею 21,2 кв.м загальна площа по квартирі [ADDRESS] складає 73,5 кв.м ( а.с. 30-33). 03.11.2025 [PERSON] районною в місті Києві державною адміністрацією на заяву від 21.05.2025 року щодо оформлення та видачі свідоцтва про право власності на житло, кімнату № [NUMBER] в гуртожитку № [NUMBER] по провулку Поліському повідомлено про те, що подано повний пакет документів, який містить розбіжності, тому не має правових підстав для задоволення приватизації кімнати ( а.с.43-45). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з копіями паспортів, доданих до позовної заяви позивачі зареєстровані та проживають у [ADDRESS] ( а.с.11-15, а.с. 18-22, а.с.23-25). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно до ст. 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування). Спір виник з приводу реалізації позивачами права користування житловим приміщенням у гуртожитку та фактичного підтвердження такого права, що є передумовою подальшої реалізації житлових прав, зокрема приватизації. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло, а держава створює умови для реалізації цього права. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, звернення позивачів до суду з вимогою про визнання права користування житловим приміщенням є належним способом захисту порушеного права. За наданими доказами встановлено, що позивачі набули право користування спірним житловим приміщенням на законних підставах. Відповідач посилався на розбіжності між ордером та технічними паспортами щодо площі та характеристик приміщення як підставу для відмови в оформленні права приватизації. Разом з тим, наявні технічні розбіжності не спростовують юридичного факту користування позивачами спірним житловим приміщенням, а тому не можуть бути підставою для невизнання їхнього права. Згідно до ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. З огляду на викладене, оскільки позивачі вселилися у спірне житлове приміщення на законних підставах, право користування житловим приміщенням ними реалізується безперервно та добросовісно, доводи відповідача про неможливість визнання такого права через технічні розбіжності в документах є формальними та не спростовують суті правовідносин, невизнання відповідачем права користування житловим приміщенням порушує житлові права позивачів, позовні вимоги позивачів не суперечать приписам ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved