Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернулась до Заводського районного суду міста Кам`янського із заявою, в якій заявлено вимогу встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що Свідоцтво про право власності на житло, видане 11 лютого 1999 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська згідно з розпорядженням від 11.02.1999 року №5п/583-р, -1/2 (одна друга) частка у праві власності на квартиру, яка належала [PERSON] , належить померлому [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , останнє місце реєстрації та проживання якого було за адресою: [ADDRESS] . Заповіт на користь [PERSON] складений [PERSON] 05.03.2024 р. і посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Кравченко Світланою Юріївною, реєстровий запис № 289. Право власності померлого [PERSON] на вказану квартиру виникло на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його сина, [PERSON] , 1968 року народження, який помер [INFO] . Свідоцтво видане приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Кравченко Світланою Юріївною 10.09.2024 р., реєстровий запис № 1466. В свою чергу, право власності на 1/2 частку квартири належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1999 р., виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинськ на підставі розпорядження фонду комунальної власності від 11.02.1999 р. № 5п/583-р. За цим Свідоцтвом квартиру було передано у власність [PERSON] та її сину, [PERSON] . Друга частка у праві власності на квартиру належало померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 червня 2025 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В, за реєстровим № 4-1154. [PERSON] звернулася до нотаріуса Кравченко С.Ю. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на квартиру [ADDRESS] , однак, нотаріусом було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , щодо квартири [ADDRESS] (одна друга) частка у праві власності на яку належала померлому особисто на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 червня 2025 року Геращенко Г.В., державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, за реєстровим №4-1154, а ще 1/2 (одна друга) частка у праві власності на квартиру на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 лютого 1999 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська згідно з розпорядженням від 11.02.1999 року №5п/583-р належала [PERSON] , в той час як прізвище померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , тому, встановити обсяг спадщини після смерті [PERSON] неможливо в зв`язку з необхідністю встановитии факт належності документу, а саме: Свідоцтва про право власності на житло, що вищевказане, померлому [INFO] [PERSON] , [INFO] . З огляду таких обставин, заявник звернулася до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності правовстановлюючого документа. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Приватний нотаріус Кравченко С.Г, суду надала в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про проведення судового розгляду у її відсутність, просила рішення винести на розсуд суду. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Заявник [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації [ADDRESS] (копія паспорта а.с. 6-7). [PERSON] є спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , місце народження місто Кам`янське (м. Дніпродзержинськ), Дніпропетровська область, Україна, останнє місце реєстрації та проживання якого було за адресою: [ADDRESS] (відомості зазначені у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії а.с.17-18). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.12) Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , видане 20.04.1968 року Баглійським районним відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, а/з № 256 від 20.04.1968 року на ім`я (мовою оригіналу російською: [PERSON] , де в графі батько записаний мовою оригіналу (російською) - [PERSON] , та мати - записана мовою оригіналу (російською) - [PERSON] (а.с.9). Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 03.02.2024 р. Південним відділом ДРАЦС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), а/з № 134 від 03.02.2024 року складено відносно [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с.11); Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.01.2025 відділом ДРАЦС по Новокадацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а/з №2 від 01.01.2025 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.10) Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 лютого 1999 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська згідно з розпорядженням від 11.02.1999 року №5п/583-р, [PERSON] належала 1/2 (одна друга) частка у праві власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до довідки ТОВ «Оселя» від 11.03.2024 р. на час смерті [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований лише він один (а.с.16). [PERSON] звернулася до нотаріуса Кравченко С.Ю. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на квартиру [ADDRESS] , однак, нотаріусом було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , щодо квартири [ADDRESS] (одна друга) частка у праві власності на яку належала померлому особисто на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 червня 2025 року Геращенко Г.В., державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, за реєстровим №4-1154, а ще 1/2 (одна друга) частка у праві власності на квартиру на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 лютого 1999 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська згідно з розпорядженням від 11.02.1999 року №5п/583-р належала [PERSON] , в той час як прізвище померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , тому, встановити обсяг спадщини після смерті [PERSON] неможливо в зв`язку з необхідністю встановити факт належності документу, а саме: Свідоцтва про право власності на житло, що вищевказане, померлому [INFO] [PERSON] , [INFO] (а.с.17-18). З огляду на вказане, виникла необхідність встановлення юридичного факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в заяві та про задоволення заявлених вимог. Частина 1 статті 293 ЦПК України передбачає, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Згідно з п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку розглядаються справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до ст.255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто він них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п.12 вказаної Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З досліджених доказів дійсно що у свідоцтві про право власності на житло, виданого 11 лютого 1999 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська згідно з розпорядженням від 11.02.1999 року №5п/583-р, зазначено, що квартира належала [PERSON] , в той час як прізвище померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Можливість усунення допущених помилок в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права позивача на оформлення спадщини. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»). При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved