Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

04.11.2025 року позивач, ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.08.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 00-9913211 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно умов якого кредитодавець надав позичальникові кредит на суму 7200 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. 17.02.2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги за договором кредитної лінії № 00-9913211 від 20.08.2024 року. Заборгованість відповідача за договором кредитної лінії № 00-9913211 від 20.08.2024 року становить 15050,40 грн., з них: 7200,00 грн. тіло кредиту, 4850,40 грн. - проценти за користування кредитом, 3000,00 грн. штрафні санкції згідно умов договору. На підставі викладеного, позивач ТОВ «Юніт Капітал» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9913211 від 20.08.2024 року в розмірі 12050,40 грн., а також стягнути на його користь судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, відзив на позов відповідачем, у визначений в ухвалі суду термін, не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, здійснювався судом за відсутності учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.08.2024 року ТОВ «Макс Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір кредитної лінії № 00-9913211, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Основні умови надання коштів у кредит згідно договору кредитної лінії № 00-9913211 від 20.08.2024 року: - сума кредиту 6000,00 грн. (п. 1.2); - строк кредиту - 360 днів (п. 1.3); - стандартна процента ставка - 0,94 % в день (п. 1.5.1); - денна процента ставка 1% в день (п. 1.7.1); - комісія за надання кредиту 20% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі становить 1200,00 грн. (п. 1.6); - дата повернення кредиту - 15.08.2025 року (п. 1.3). 20.08.2024 року ТОВ «Макс Кредит» ініціювало переказ коштів згідно договору кредитної лінії № 00-9913211 від 20.08.2024 року, шляхом зарахування на на картку, маска картки № [NUMBER] . 08.01.2026 року на адресу суду надійшла витребувана інформація від АТ «Універсал Банк», в якій надано підтвердження, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку [NUMBER] , а також зазначено, що на даний картковий рахунок 20.08.2024 року було здійснено зарахування коштів у розмірі 6000,00 грн., на підтвердження чого було надано виписку з карткого рахунку за період з 20.08.2024 року по 25.08.2024 року. 17.02.2025 року ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) та ТОВ «Макс Кредит» (клієнт) уклали договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за договором кредитної лінії № 00-9913211 від 20.08.2024 року до [PERSON] (акт прийому-передачі реєстру боржників від 17.02.2025 року, витяг з реєстру боржників від 17.02.2025 року). За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором кредитної лінії № 00-9913211 від 20.08.2024 року становить 15050,40 грн., з них: 7200,00 грн. тіло кредиту, 4850,40 грн. - проценти за користування кредитом, 3000,00 грн. штрафні санкції. Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідачка не подала. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, суд вважає доведеним, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови надання кредиту, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення договору кредитної лінії № 00-9913211 від 20.08.2024 року на відповідних умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У свою чергу, кожним зі спірних правочинів передбачено розмір та порядок сплати відсотків за користування позикою, жоден з них відповідачем не оспорювався та в судовому порядку не скасовувався повністю чи окремі його положення. Крім того, у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості за кожним зі спірних договорів; стороною відповідача в ході розгляду справи такі розрахунки в жодній мірі не спростований; клопотання про проведення судової економічної експертизи на їх (розрахунків) спростування [PERSON] в ході розгляду справи заявлено не було. Проте, як вбачається з матеріалів справи, а саме договору кредитної лінії № 00-9913211 від 20.08.2024 року, детального розрахунку заборгованості, інформації, яка надана АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду від 08.12.2025 року, відповідач отримав кредитні кошти у сумі 6000,00 грн., тоді як позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7200,00 грн. Жодних доказів того, що між первісним кредитором, ТОВ «Макс Кредит», або ж в подальшому між позивачем, та відповідачем, [PERSON] , укладалася додаткова угода, на підставі якої б останній додатково отримав кредит у розмірі 1200,00 грн. суду не надано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6000,00 грн. Зі встановлених судом обставин слідує, що відповідач дійсно порушив свої зобов`язання за кредитним договором, а саме не повернув кредит повністю у строк, встановлений договором кредитної лінії № 00-9913211 від 20.08.2024 року, у зв`язку з чим у нього існує заборгованість у розмірі 12050,40 грн., з яких 6000,00 грн. - основна заборгованість, 4850,00 грн. заборгованість за відсотками, 1200,00 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту. Разом з тим, позивачем, ТОВ «Юніт Капітал», було заявлено позовні вимоги у розмірі 12050,00 грн. (7200,00 грн. основна сума боргу, 4850,40 грн. нараховані проценти), а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9913211 від 20.08.2024 року в розмірі 10850,40 грн., з яких 6000,00 грн. - основна заборгованість, 4850,40 грн. заборгованість за відсотками. Крім цього, суд зазначає, що позивачем не було заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 1200,00 грн. та за пенею, штрафами у розмірі 3000,00 грн., що є правом позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: partial