Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Представник ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №325644215 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 15000,00 гривень 01.08.2021 на банківську карту № [NUMBER] , яку відповідачка вказала у заявці при укладенні кредитного договору. 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №325644215 від 01.08.2021. В подальшому 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №325644215 від 01.08.2021. 04.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №325644215 від 01.08.2021 в сумі 13865,84 грн. Відповідачка відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Сума заборгованості за кредитним договором №325644215 від 01.08.2021 становить 13865,84 гривень, яка складається з 8679,66 грн - заборгованості по тілу кредиту, 5186,18 грн - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 13865,84 гривень, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень. 08.12.2025 ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області відкрити провадження у справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, не заперечує проти заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Поштова кореспонденція судом направлялася на адресу реєстрації місця проживання відповідача, встановленої в порядку передбаченому ч.ч. 6, 7ст. 187 ЦПК України, однак поштовий конверт повернувся до суду з відміткою причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою», а отже в силу приписів п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, така поштова кореспонденція вважається врученою належним чином. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно з ч. 2ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що від 01.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №325644215 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с. 31 на звороті-33). Вказаний кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електрону комерцію» та такий прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦПК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 умов вищевказаного кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 15000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "Смарт" Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога ". Кредит надається строком на 140 днів. Також відповідачка підписала Паспорт споживчого кредиту (а.с.30-31). 01.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 15000,00 грн на її банківську карту № [NUMBER] , вказану нею у заявці на отримання грошових коштів (а.с.19). Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, та відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Однак, всупереч умовам кредитного договору, [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором №325644215 від 01.08.2021 належним чином не виконує, суму кредиту та нараховані відсотки не сплатила, у зв`язку з чим заборгованість останньої становить 13865,84 гривень, яка складається з 8679,66 грн - заборгованості по тілу кредиту, 5186,18 грн - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 41, 42, 43-44). Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №325644215 від 01.08.2021 в сумі 13865,84 грн. В подальшому, 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №325644215 від 01.08.2021 в сумі 13865,84 грн. 04.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №325644215 від 01.08.2021 в сумі 13865,84 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що відповідачка відзиву на позов та будь-яких заперечень з приводу позовних вимоги позивача не надала. Стосовно заявленої представником позивача вимоги про відшкодування витрат понесених на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 7000,00 грн суд виходить з такого. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. Надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, а також враховуючи виконання роботи адвокатом у відповідності до детального опису робіт (наданих послуг), суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422,40 гривень судового збору, що був сплачений ним при зверненні до суду.

Outcome: approved