Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач 24.09.2025 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №1409/1 від 28.08.2020, яка становить 151 902,85 грн, з яких: основна заборгованість за кредитом 129 993,83 грн; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 21 909,02 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.08.2020 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1409/1, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 150 000 грн на строк 60 місяців, до 27.08.2025. Договором передбачено сплату відсотків у розмірі 56% річних. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює своєчасних платежів для погашення суми заборгованості по кредиту протягом тривалого часу. Станом на 11.09.2025 заборгованість за кредитним договором від 28.08.2020 складає 151 902,85 грн. Ухвалою суду від 25.09.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 28.10.2025. Розгляд справи у судовому засіданні 28.10.2025 відкладено на 15.12.2025, внаслідок задоволення клопотання представника відповідача Василець В.В. про ознайомлення зі справою з метою підготовки відзиву. У зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду, розгляд справи у судовому засіданні 15.12.2025 відкладено на 20.01.2026. Учасники справи у судове засідання призначене на 20.01.2026 не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача Скляров Д.М. подав 07.01.2026 заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача Василець В.В. подав до суду 20.01.2026 заявою, якою не заперечував проти позову, просив врахувати положення п.18 Перехідних положень ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 20 січня 2026 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2020 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1409/1, за яким банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використовувати і повертати в передбачені цим договором кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених договором. Згідно п.2.2. договору, розмір кредиту склав 150 000 гривень, а строк його повернення 60 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 27 серпня 2025 року. У пункті 2.4.1 Договору вказано, що за користування кредитом позичальник сплачує плату у розмірі 56 % річних, процента ставка є фіксованою. Меморіальним ордером №1409/1 від 28.08.2020 підтверджується видача кредитних коштів у розмірі 142 500 грн. При тому, 7 500 грн, згідно п.3.1.1.1, сплачено в рахунок комісійної винагороди за надання кредиту. У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. ВС підкреслив, що пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно постанови КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18, банківська виписка з особового рахунку клієнта банку може слугувати документом, який підтверджує проведення банком касових операцій, за умови зазначення в ній інформації про проведення банком таких операцій, сум і дат операцій та заповнення обов`язкових реквізитів. Згідно копії виписки по рахункам виконавця від 18.09.2025, AT «ОЩАДБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. Відповідач своєчасно не повернув Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Внаслідок викладеного, станом на день звернення до суду у відповідача виникла заборгованість. Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості, станом на 11.09.2025 у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 151 902,85 гривень, що складається з: - заборгованості за основним боргом (кредитом) 129 993,83 гривень; - проценти за користування кредитом 21 909,02 грн. Будь яких доказів, які б підтверджували погашення заборгованості відповідачем до суду не надходило. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістомст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки Як вже вказувалось вище, відповідач своєчасно не повернув банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 гривень, що підтверджується квитанцією від 15.09.2025, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача вказаних судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved