Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 09 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір про споживчий кредит №6327326, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано позичальником електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 5000 грн. строком на 15 календарних днів, до 24.03.2023, зі сплатою відсотків 1500 грн., які нараховуються за ставкою 2,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, тип відсоткової ставки за даним договором фіксована. Вказує, що ТОВ «Мілоан» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Станом на 12.11.2025 прострочена заборгованість за кредитом становить 20950 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 15000 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками, 950 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією. 26.07.2023 ТОВ «Мілоан» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит-Капітал» (далі ТОВ ФК «Кредит-Капітал») на підставі договору відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023. Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 20950 грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп., 8000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що 09 березня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №6327326, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. сума кредиту становить 5000 грн. Кредит надається загальним строком на 15 днів, з 09.03.2023 року до 24.03.2023. Відповідно до п. 1.5.1. комісія за надання кредиту 950 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п.1.5.2. проценти за користування кредитом 1500 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом. Відповідно до пункту 2.1. договору, кредит надається позичальнику безготівково на картковий рахунок. Згідно із пунктом 3.3.2 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6 та п. 2.4 цього договору. Згідно із пунктом 7.1 цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту. Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував, підписавши 09.03.2023 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, направленого на номер телефону, договір про споживчий кредит. Анкета-заява на кредит №6327326 від 09.03.2023 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем [PERSON] у ТОВ «Мілоан». Платіжним дорученням №95345069 від 09.03.2023 року та повідомленням АТ КБ «Приватбанк» від 06.01.2026 підтверджено факт перерахування ТОВ "Мілоан" кредитних коштів у сумі 5000 грн. позичальнику [PERSON] . Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення, виписки з особового рахунка за Кредитним договором №6327326 станом на 12.11.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 20950 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 15000 грн. 00 коп. - прострочена заборгованості за відсотками, 950 грн. 00 - прострочена заборгованості за комісією. 26 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №101-МЛ, відповідно до умов якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №6327326 від 09.03.2023. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №101- МЛ від 26.07.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 20950 грн., з яких: 5000 грн. - прострочена заборгованості за сумою кредиту; 15000 грн. - прострочена заборгованості за відсотками, 950 грн. - прострочена заборгованості за комісією. Із матеріалів справи встановлено, що представником позивача на адресу відповідача направлялася досудова вимога (претензія) №22906782/2775 від 04.11.2025 року щодо сплати вказаної заборгованості, однак заборгованість у добровільному порядку не погашена. Окрім того, із аналізу виписки з особового рахунку та розрахунку заборгованості за кредитним договором №6327326 від 09.03.2025 вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитом в сумі 15000 грн. 00 коп. здійснювалося з 09.03.2023 по 12.11.2025. Разом із тим пунктом 1.3.1 кредитного договору передбачено, що строк кредитування становить 15 днів. Тобто відсотки в сумі 15000 грн. 00 коп. позивачем нараховано поза межами строку кредитуваня. Також із наданої позивачем відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту вбачається, що проценти за період поза межами строку кредитування нараховано саме як проценти за користування кредитом, а не як міру відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами підлягають до задоволення частково, в сумі 1500 грн. 00 коп. (100 х 15), тобто у межах строку кредитування. Крім того, п. 1.5.1 кредитного договору №6327326 передбачено сплату комісії за надання кредиту 950 грн. 00 коп. Однак, надання кредиту є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою зі сторони позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інстрменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостйною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку, наведене повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц. Доказів надання кредитодавцем позичальнику додаткових послуг, їх переліку матеріали справи не містять, як і детального розрахунку комісій, нарахованих ТОВ "МІЛОАН". У відомості про щоденні нарахування та погашення, та виписки з особового рахунку лише зазначено про факт нарахування комісії в сумі 950 грн. при наданні кредиту. Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача комісії за вказаним кредитним договором в сумі 950 грн., оскільки такі умови договору суперечать ст. 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та є нікчемними в силу закону. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 викладено правову позицію відповідно до якої, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, в межах заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом. Зокрема, підлягає до стягнення 5000 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту та 1500 грн. 00 коп. заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом, а всього - 6500 грн. 00 коп. Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору, отримання кредитних коштів та наявність простроченої заборгованості за кредитом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У встановлені кредитним договором строки відповідач не виконала свої боргові зобов`язання. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За наведених обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом у сумі 6500 грн. 00 коп. Встановлено, що витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2422 грн. 40 коп. , витрати на правничу допомогу 8000 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, (6500 х 100) : 20950 = 31 %, тобто позов задоволено на 31 %. При визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, суд наводить наступний розрахунок: 2422 грн. 40 коп. х 31 % = 750 грн. 94 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 750 грн. 94 коп. судових витрат зі сплати судового збору. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2480 грн. 00 коп. (8000 грн. х 31 %). На підставі викладеного та

Outcome: partial