Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

13.11.2025 року до Подільського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] , подана його представником - адвокатом Ільїним О.П., до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачкою, зареєстрований 03 серпня 2002 року Міським відділом реєстрації громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1775. В обґрунтування позову зазначено, що 03 серпня 2002 року сторони уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вже тривалий час як сторони втратили почуття любові та бажання підтримки сімейних стосунків. Подальше їх продовження може знищити взаємоповагу один до одного, а відтак, суперечить їх інтересам. Шлюбні відносини припинились з кінця лютого 2022 року, стан розладу відносин тривалий та не є раптовою емоцією, сім`я фактично розпалась, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Крім того зазначено, що примирення між сторонами не є можливим, а надання строку для примирення є недоцільним. 19 листопада 2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідачки у судовому засіданні не заперечила щодо розірвання шлюбу, однак зазначила, що від шлюбу сторони мають трьох дітей. Починаючи з березня 2022 року сторони фактично спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Доньки - [PERSON] та [PERSON] постійно проживають разом з матір`ю у Королівстві Таїланд. Разом з тим, відповідачка до квітня 2025 року вважала, що шлюбні відносини не припинені. Після того [PERSON] ініціював перемовний процес щодо розірвання шлюбу і з того часу [PERSON] самостійно здійснює утримання дітей. Про наявність даного судового процесу [PERSON] дізналась лише 18.12.2025 року, після самостійного виявлення такої інформації її представником на сайті Судової влади. Заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03 серпня 2002 року укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Міським відділом реєстрації громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1775, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , двох малолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Із пояснень представників сторін та матеріалів справи вбачається, що з початку повномасштабного вторгнення російської федерацію на територію України [PERSON] разом з доньками виїхала до Королівства Тайланд, де постійно проживає дотепер. Як стверджує сторона позивача вже тривалий час як сторони втратили почуття любові та бажання підтримки сімейних стосунків. Подальше їх продовження може знищити взаємоповагу один до одного, а відтак, суперечить їх інтересам. Сторона відповідача не заперечила, що примирення між сторонами не є можливим, а надання строку для примирення є недоцільним. Відповідачка визнає позов та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки з чоловіком. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, спільне господарство не ведеться, примирення між сторонами не можливе, сторони на такому не наполягали, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. При цьому, суд враховує визнання позову відповідачкою, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10 вересня 2002 року (виданим повторно) вбачається, що під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] , яке суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність відповідної вимоги відповідачки про відновлення дошлюбного прізвища. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як органу ДРАЦС за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на свою користь понесених судових витрат по справі, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу.

Outcome: approved