Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

В листопаді 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 18 жовтня 2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклало з відповідачем заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/1025/82/0502733, за яким АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало кредит в розмірі 26700 грн. 00 коп., строком на 48 місяців. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти. Відповідач в порушення кредитного договору свої зобов`язання не виконав, тому у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 28686 грн. 63 коп. та борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 601 грн. 24 коп.. Загальний розмір боргу за кредитним договором склав 29287 грн. 87 коп.. 13 жовтня 2022 року АТ «Райффайзен Банк» уклало з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договір відступлення права вимоги №114/2-52, за яким АТ «Райффайзен Банк» відступило позивачу право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №010/1025/82/0502733 від 18 жовтня 2018 року. Відповідач ухиляється від повернення вказаного боргу, тому ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором в розмірі 43 141 грн. 80 коп.. Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом і повідомлення сторін. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не подала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 18 жовтня 2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклало з відповідачем заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/1025/82/0502733 (а.с.12-13), за яким АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало кредит в розмірі 26 700 грн. 00 коп., строком на 48 місяців, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування кредитом. В той же день ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надало відповідачу споживчий кредит в розмірі 26 700 грн. 00 коп.. Це підтверджується копією виписки по рахунку (а.с.18-20). Спірні правовідносини регулюються главою 47 «Поняття зобов`язання. Сторони у зобов`язанні» та главою 48 «Виконання зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання», а також главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з дотриманням умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог з дотриманням звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невико-нання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подала жодного доказу на підтвердження того, що вона належним чином виконала грошові зобов`язання за кредитним договором. Тому у неї виник борг по поверненню кредиту в розмірі 28686 грн. 63 коп. та борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 601 грн. 24 коп.. Загальний розмір боргу за кредитним договором склав 29287 грн. 87 коп.. Ця обставина підтверджується копією розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.21-22). 13 жовтня 2022 року АТ «Райффайзен Банк» уклало з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договір відступлення прав вимоги №114/2-55 (а.с.24-28), за яким АТ «Райффайзен Банк» відступило позивачу право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №010/1025/82/0502733 від 18 жовтня 2018 року. В матеріалах цивільної справи також відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду відповідач хоча б частково повернув означений борг. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належить стягнути борг за кредитним договором №010/1025/82/0502733 від 18 жовтня 2018 року в розмірі 29287 грн. 87 коп.. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 цієї ж статті Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 цієї ж статті Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5 і 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідач жодних клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявив. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у додатковій постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 756/8257/15. Так, у позовній заяві заявлено вимогу про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень. На підтвердження наданої професійної правничої допомоги до позовної заяви додано копію договору від 01 липня 2025 року № 0107 про надання правової (правничої) допомоги між позивачем та АО «Апологет» (а.с. 32 зворот), копію акту надання послуг (правової (правничої) допомоги) від 10 листопада 2025 року № 1400 (а.с. 33), копію детального опису наданих послуг від 10 листопада 2025 року (а.с. 33 зворот), копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно АО «Апологет» (а.с. 35), копію ордеру на надання правничої допомоги від 02 липня 2025 року (а.с. 34). У постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, обґрунтовуючи правові підстави стягнення витрат на професійну правову допомогу, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд звертає увагу, що ця цивільна справа є типовою та нескладною, а її розгляд проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За таких обставин суд вважає перебільшеним та необґрунтованим обсяг часу, витраченого адвокатом на надання правничої правової допомоги, оскільки він не є пропорційним до предмета спору. Підсумовуючи зазначене, виходячи із критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, її складність та категорію, а також практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цілому, суд дійшов висновку про їх стягнення у розмірі 4000,00 гривень, що становитиме співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved