Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» через свого представника - Ткаченко Юлію Олегівну звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 15.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 8935411, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 5 000 грн строком на 360 днів з 15.05.2025 по 09.05.2026, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі становить 862,50 грн. У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 250 грн за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора - 416843, що був надісланий на вказану позичальником електронну адрес. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору № 8935411 від 15 травня 2025 року виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5 000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи. Відповідач не виконала свої зобов`язання, що передбачені умовами кредитного договору, як своєчасне повернення отриманих коштів та сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із чим у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить 19 045 грн, що складається із 5 000 грн заборгованості за основною сумою боргу; 3 182,50 грн - заборгованості за процентами; 862,50 грн - заборгованості за комісією та 10 000 грн - заборгованості за пенею/неустойкою; 16 вересня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали Договір факторингу № 16/09/25, за умовами якого пзивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту 8935411 від 15.05.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог №18/09/25-01 від 18 вересня 2025 року - кредитодавець відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу №16/09/25 від 16 вересня 2025 року, в тому числі до відповідача. Таким чином, позивач зазначає про наявність у нього права вимоги до [PERSON] та просить стягнути із неї на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» заборгованість у загальному розмірі 19 045 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 500 грн. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 06.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувані відомості щодо належності [PERSON] карткового рахунку та виписка про рух коштів по ньому. У судові засідання, призначені на 13.11.2025 та 21.01.2026, представник позивача не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданій до суду позовній заяві, та додатково надісланих на адресу суду 08.10.2025, 27.11.2025 заявах, просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи і винесення заочного рішення не заперечує. Сповіщена у встановленому процесуальним законом порядку про дату, час і місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася. Клопотань про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Правом на подачу відзиву [PERSON] не скористалася. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, а тому суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280 - 283 ЦПК України, про що 21.01.2026 постановив відповідну ухвалу. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що 15.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії (Надійний) № 8935411 (далі по тексту - Договір). За умовами п. 2.1 Договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього Договору. Сума кредиту - 5000 грн (п. 2.2.1. Договору). Строк кредитування/строк договору - 360 днів (п. 2.2.2. Договору). Розмір Першого обов`язкового платежу 1 147,50 грн. Період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати Позичальником процентів за користування кредитом та становить 6 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 6 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 6 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 59. Дата сплати першого обов`язкового платежу - 20.05.2025. Комісія за надання кредиту визначена сторонами на рівні 17,25 % від суми наданого кредиту, що у грошовому еквіваленті складає 862,50 грн (п. 2.2.4. Договору). Процентна ставка за день - 0,95%. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 22 962,50 грн. Неустойка в день 250 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 5 738,62%. Денна процентна ставка становить 0,998% (п. 2.3.1 Договору). За умовами п.6.1.Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. Договору. Проценти за користування Кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за Договором. Відповідно до п. 6.2 Договору за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником відповідно до умов Договору. Розмір комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п.п. 2.2.4. п. 2.2. Договору. Розмір комісії за надання кредиту, яка підлягає сплаті позичальником, включає в себе адміністративні та операційні витрати, які несе кредитодавець під час розгляду заявки та надання кредиту. Комісія за надання кредиту підлягає сплаті виключно у випадку задоволення такої заявки та укладення Договору. Послуга для позичальника полягає в аналізі Заявки та наданні пропозицій з укладення кредитного договору, а також в швидкому прийнятті рішення щодо надання кредиту. Згідно з п.10.1.10. Договору позичальник попереджений, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за Договором кредитодавець має право без згоди позичальника передати свої права кредитора (відступити право вимоги) за Договором, залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. При цьому обов`язок кредитодавця проінформувати позичальника про залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості або відступлення права вимоги за Договором здійснюється кредитодавцем протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги або дати залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості, у спосіб, визначений ч. 1 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома позичальника такого факту, а саме шляхом направлення повідомлення на електронну пошту позичальника, що зазначена у Договорі та/або шляхом розміщення повідомлення в особистому кабінеті позичальника. Договір кредитної лінії №8935411 від 15.05.2025 укладений в електронній формі та підписаний зі сторони відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором 416843. З довідки про ідентифікацію, суд з`ясував, що [PERSON] при укладенні Договору №8935411 ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за посередництва системи BankID НБУ privatbank, дата проходження 15.05.2025 о 18:08:03, (одноразовий ідентифікатор 416843, час відправки позичальнику - 15.05.2025 о 18:27:14 електронна пошта - [INFO]). Копія довідки № КД-000046507 від 29.08.2025 та копія платіжної інструкції/операції № 6601fe2b-1f18-4eb1-a4f2-35f53f0aafad підтверджують, що 15.05.2025 на карту № [NUMBER] для отримувача [PERSON] здійснена успішна платіжна операція в розмірі 5 000 гривень. Згідно з відомостями АТ КБ «ПриватБанк» та випискою за період з 15.05.2025 - 18.05.2025, на ім`я [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , в банку емітована карта № [NUMBER] ( IBAN [NUMBER] ) і на цей рахунок 15.05.2025 зараховані кошти в розмірі 5 000 гривень. Відповідно до виготовленого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунку заборгованості за Договором № 8935411 від 15.05.2025 борг [PERSON] станом на 18.09.2025 складає 19 045 грн. 16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладений Договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, які існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства (п.2.1.3. Договору факторингу). Відповідно до датованого 18.09.2025 Реєстру прав вимог №18/09/25-2 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Деал Фінанс Груп» перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором № 8935411 від 15.05.2025 на загальну суму 19 045 грн. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за Договором №8935411 від 15.05.2025 становить 19 045 грн, з яких: 5 000 грн - основного боргу, 3 182,50 грн - боргу за відсотками, 862,50 грн - боргу за комісією та 10 000 грн - боргу за пенею/неустойкою. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за Договором № 8935411 від 15.05.2025, внаслідок чого утворилась заборгованість. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки, зокрема, виникають із договорів та інших правочинів. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Стаття 526 ЦК України унормовує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі у тексті також Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу, відсотками та комісією. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 15.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладений Договір надання коштів у кредит № 78935411, який зі сторони позичальника [PERSON] підписаний електронним підписом шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 416843, а зі сторони первісного кредитора - шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника, що підтверджує електронна позначка часу - 15.05.2025 18:28. За умовами цього правочину позичальнику наданий кредит в розмірі 5 000 грн, який вона зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у Кредитному договорі умовах. Згідно Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило своє право грошової вимоги до відповідача ТОВ «Деал Фінанс Груп». Відповідно до Реєстру прав вимоги № 18/09/25-2 від 18.09.2025 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Деал Фінанс Груп» перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором № 8935411 від 15.05.2025. Відтак, ТОВ «Деал Фінанс Груп», як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за Договором № 8935411 від 15.05.2025. Враховуючи те, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала, а тому, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 000 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 3 182,50 грн та комісією в сумі 862,50 грн підлягають до задоволення. Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею, то суд враховує, що відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також законодавець установив, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 24 лютого 2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і наразі триває до 03 лютого 2026 року. Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо скасування заборони нарахування пені з 24.01.2024 пріоритету у застосуванні вказаних положень ЦК України не мають, оскільки за змістом ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Верховний Суд у прийнятій 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц постанові виснував, що основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони. Водночас пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжений після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, випливає, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Отже, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимога позивача у частині стягнення з [PERSON] заборгованості за пенею в розмірі 10 000 грн є необґрунтованою і до задоволення не підлягає, а тому заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення у розмірі 9 045 гривень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви на заявлену позовну вимогу в розмірі 19 045 грн позивач сплатив 2 422,40 грн судового збору. За наслідками вирішення спірних правовідносин суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 9 045 грн боргу, що становить 47,50 % від ціни позову. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 150,64 грн (2 422,40 грн*47,50%) судового збору. На обґрунтування розміру понесених ТОВ «Деал Фінанс Груп» витрат на правничу допомогу у розмірі 4 500 грн разом з позовною заявою подані копії таких документів: Договору № 22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025, що укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Деал Фінанс Груп»; витягу з акту № 1-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги від 22.09.2025; акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; платіжної інструкції кредитового переказу коштів, ордеру про надання правової допомоги ТОВ «Деал Фінанс Груп» адвокатом Ткаченко Ю. О. та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Дослідженням копій цих документів суд встановив, що адвокат Ткаченко Ю.О. надала позивачу професійну правничу допомогу у складанні позовної заяви з вимогами до відповідача [PERSON] , за що їй позивач виплатив 4 500 гривень винагороди. З урахуванням наведених вище норм процесуального законодавства витрати на професійну правничу підлягають відшкодуванню пропорційно задоволених позовних вимог 2 137,50 грн (4 500 грн * 47,50% ). На підставі викладеного,

Outcome: partial