Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 10.11.2025 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років. В обґрунтування поданого позову позивачем зазначено про те, що [PERSON] , 06 вересня 2023 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що Козятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 215 . Під час перебування у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає зі Позивачем та повністю перебуває на її утриманні. На теперішній час позивач не працює, так як перебуває в декретній відпустці по догляду за сином [PERSON] , [INFO] (дитині 1 рік 7 місяців) і потребує матеріальної допомоги від відповідача до досягнення дитиною 3-х років, джерел доходу окрім соціальних виплат не має (копія довідки про перебування на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області додається). Відповідач є працездатним, має добрий стан здоров`я, не перебуває на обліку в жодній медичній установі, аліменти Відповідач нікому не платить, стягнень виконавчими документами з Відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. З огляду на усе вищевикладене, вважаю, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, у якої проживає дитина, оскільки знаходиться у працездатному віці та може працювати, а позивач не працює, доглядає дитину. Єдиним джерелом доходу є соціальні виплати. У зв`язку із викладеним, просила суд стягнути з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі його заробітку, щомісячно починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач, 21.01.2026 телефонограмою зазначив суду, що є військовослужбовцем, можливості прибути в судове засідання немає, підтримує свого сина, надає на його утримання кошти, проти позовних вимог не заперечує, зупиняти провадження у справі не бажає, розгляд справи просив здійснювати без його участі. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. До суду 10.11.2025 надійшла вищезазначена позовна заява. Ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. До суду 25.11.2025 надійшла заява від Позивача про розгляд позовної заяви без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача 21.01.2026 отримано телефонограму щодо розгляду справи без його участі, так останній є військовослужбовцем, проти позовних вимог не заперечував. Інші заяви та клопотання від учасників справи, у тому числі про витребування доказів, до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 06 вересня 2023 року між Позивачем та [PERSON] у Козятинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, актовий запис № 215 від 06.09.2023, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . У шлюбі народився у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] (Копія про народження дитини Серія [NUMBER] ). Дитина проживає зі Позивачем та перебуває на спільному утриманні батьків (Копія довідки №1-124 від 03.11.2025). Суд відхиляє твердження Позивача щодо перебування дитини виключно на її утриманні, з урахуванням того, що остання вказує про єдине джерело доходу соціальні виплати, розмір яких на день розгляду справи складає 860 грн на місяць, що на думку суду, унеможливлює забезпечення потреб дитини самостійно лише матір`ю. Судом встановлено, що дохід [PERSON] з січня по вересень 2025 року складав 860 грн на місяць, згідно із відомостіями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 29.10.2025. З клопотанням про витребування доказів про доходи відповідача позивач до суду не зверталась. Відповідачем відзив суду не направлявся, докази щодо сум доходів не надано. Відтак, зміст спірних правовідносин, що виникли між позивачем і відповідачем, полягає у сімейно-правових відносинах, пов`язаних із правом позивача на утримання дружини, а саме у сплаті аліментів, що стягуються з чоловіка на утримання дружини (у тому числі після розірвання шлюбу), з якою проживає дитина віком до трьох років. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Розглянувши позовну заяву, взявши до уваги аргументи сторін, дослідивши наявні письмові докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, як кожного доказу окремо, та і у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно з ч. ч. 8-10 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін, як це передбачено ч. 4 ст. 15 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Крім того, згідно з ч. 5 ст. 49 СК України, дружині-матері мають бути створені у сім`ї умови для поєднання материнства із здійсненням нею інших прав та обов`язків. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з положеннями ч. 4 ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 27.05.2020 в справі № 712/4702/19 (61-929 св20), право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, телефонограмою повідомив, що є військовослужбовцем, а дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що враховуючи відсутність у позивача самостійного доходу, та відсутність доказів неможливості надання чоловіком матеріальної допомоги, останній має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку. Суд дійшов висновку, що встановлення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 від усіх доходів Відповідача, за умови матеріального утримання ним свого сина, порушить справедливий баланс між інтересами платника аліментів і Позивача. Тому вимоги позову підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат Згідност.141ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені частково, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Outcome: partial