Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Гураш М.В., пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 27 травня 2023 року сторони зареєстрували шлюб у Надвірнянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 108. Після одруження вона змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». У шлюбі з відповідачем у них дітей немає, однак розірвати шлюб за взаємною згодою подружжя в органах реєстрації актів цивільного стану вона не може, оскільки цього не бажає відповідач. На перших порах сімейного життя у них були менш-більш нормальні дружні стосунки, однак в подальшому їхнє подружнє життя не склалося і укладений шлюб виявився невдалим. Причиною розпаду їх сім`ї стало те, що у них з відповідачем виявилися різні погляди на життя, на сімейні цінності, на ведення господарства, в результаті чого між ними постійно виникали непорозуміння і конфлікти. Вона намагалася зберегти сім`ю і вплинути на відповідача з метою змінити його відношення до неї і знайти консенсус в їхніх подружніх відносинах, однак з того нічого не вийшло. В результаті між ними склалося таке відношення, як нетерпимість один до одного, оскільки вони вже не могли знайти спільну мову при вирішенні навіть елементарних побутових питань. Протягом останнього року вони фактично не підтримують подружніх стосунків і проживають окремо. Такі обставини привели до остаточного розпаду їхньої сім`ї. Вона переконливо вирішила розірвати їхній шлюб, який став носити формальний характер. Вони перестали цікавитися один одним, як дружина і чоловік, втративши взаємні почуття підтримки, любові та поваги, стали один одному зовсім чужими, а тому неможливим є перебування з відповідачем в шлюбі, який вичерпав себе як такий і майбутнього в нього немає. Також не доцільно їм надавати термін на примирення, оскільки воно вже неможливе. Посилаючись на викладене, просила розірвати шлюб, зареєстрований 27.05.2023 між сторонами у Надвірнянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №108. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечив. Зазначив, що немає необхідності надавати строк на примирення, оскільки таке неможливе, на розірвання шлюбу він згідний. Також просив зменшити розмір відшкодування витрат позивача на правничу допомогу. Розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 27 травня 2023 року Надвірнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 108, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27.05.2023. У зв`язку з реєстрацією шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Сторони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, однак шлюбні стосунки припинили і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує формально та втратив своє значення і не може бути поновлений в зв`язку з запереченням сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатила 1 211,20 грн судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, які зараховані до спеціального державного бюджету України. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved