Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 23.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір №4701268, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у сумі 5000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено договір факторингу №29-11-102, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4701268. 10.01.2023 було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4701268. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №4701268 від 23.08.2021 у розмірі 41765,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 36765,00 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн. 04.06.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначила, що [PERSON] кредитний договір №4701268 від 23.08.2021 із ТОВ «Мілоан» не укладав, персональні доні щодо адреси реєстрації відповідача вказані не вірно, кредитний договір не містить електронного підпису одноразовим ідентифікатором, належних та допустимих доказів отримання [PERSON] кредитних коштів позивачем не надано, а також позивачем не надано доказів пролонгації кредитного договору, тому ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» не мали права нараховувати відсотки після закінчення строку дії кредитного договору 22.09.2021. Враховуючи викладене, у задоволенні позову просила відмовити. Крім того, представник відповідача заявила клопотання про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу (у випадку задоволення позову) до 3000,00 грн., вважаючи вартість послуг в розмірі 13000,00 грн. явно завищеною, та просила стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. 10.06.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказала, що особисті дані позичальника були внесені в договір №4701268 на підставі заяви-анкети, яку було заповнено самим позивальником, договір підписаний позичальником шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону відповідача, а грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. надані [PERSON] у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані позичальником з метою отримання кредиту. Також вказала, що проценти за договором та комісія за надання кредиту нараховані правомірно у відповідності до умов договору. Просила позов задовольнити. 16.10.2025 представник позивача надала до суду письмові пояснення та електронний примірник договору на оптичному носії, а також зазначила, що договір про споживчий кредит №4701268 від 23.08.2021є належним доказом укладення правочину в письмовій (електронній ) формі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях. Відповідач у судове засіданні не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача у судовому засіданні доводи, викладені у відзиві, підтримала. Також просила стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит №4701268, що підтверджується копією вказаного договору, електронним примірником договору на оптичному носії, паспортом споживчого кредиту від №4701268 від 23.08.2021, який є додатком до вказаного договору, анкетою-заявою на кредит №4701268 (дата створення 23.08.2021), довідкою про ідентифікацію клієнта [PERSON] . Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.4 договору №4701268 сума кредиту становить 5000,00 грн.; кредит надається строком на 30 днів з 23.08.2021; термін (дата) повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 22.09.2021. Згідно з пунктами 1.5.1, 1.5.2, 1.6 договору №4701268: комісія за надання кредиту 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 15,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1 договору). Як встановлено пунктом 2.2.2 договору, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору. Пунктом 2.2.3 договору передбачено, зокрема, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6. договору. Якщо визначена п.1.5.2.процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Із положень пункту 2.3.1.1 договору вбачається, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. На виконання умов договору №4701268 ТОВ «Мілоан» 23.08.2021 перерахувало на картковий рахунок [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у сумі 5000,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 23.08.2021 та інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 08.07.2025, витребуваною судом за клопотанням представника позивача. Натомість, [PERSON] у встановлений договором строк не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними. З відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №4701268 вбачається, що останнім днем дії кредитного договору було 22.09.2021, проте відповідач не здійснив оплату за кредитним договором ні по кредиту, ні по процентах за користування кредитними коштами, тому, враховуючи умови п. 2.3.1.2 договору, строк користування кредитом було пролонговано на 60 днів - по 21.11.2021. Станом на 21.11.2021 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Мілоан» за договором №4701268 становить 20015,00 грн. 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29-11-102, за умовами якого ТОВ «Мілоан» за плату відступило ТОВ «Вердикт Капітал» своє право грошової вимоги до позичальників за рядом кредитних договорів, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №4701268 від 23.08.2021. Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №29-11-102 від 29.11.2021 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до [PERSON] за договором №4701268 у загальній сумі 20015,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] , складеного ТОВ «Вердикт Капітал», до цієї заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал донарахувало відповідачу проценти за користування кредитними коштами за період з 29.11.2021 до 23.02.2022 у сумі 21750,00 грн. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] за договором №4701268. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частини першої ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Положеннями п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В силу ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 05.07.2017 (справа №6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу. Наявними у справі доказами підтверджено, що ТОВ «Мілоан» і [PERSON] уклали в електронній формі договір про споживчий кредит №4701268 від 23.08.2021, відповідно до умов якого досягли згоди з усіх істотних умов, а саме щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. На виконання умов вказаного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти у сумі 5000,00 грн. на картковий рахунок [PERSON] , який не повернув кредит та не сплатив проценти за користування кредитом в установлені кредитним договором строк і розмірі. На підставі договору факторингу ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Вердикт Капітал», яке, у свою чергу, відступило це право позивачу. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] не виконав зобов`язання за договором №4701268 від 23.08.2021, внаслідок чого з нього на користь ТОВ «Коллект Центр» як нового кредитора слід стягнути заборгованість за цим договором. Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором №4701268, яка зазначена в реєстрі боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року в сумі 41765,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 36765,00 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Разом з тим, за умовами договору №4701268 від 23.08.2021 протягом 30 днів нараховуються передбачені пунктом 1.5.2 договору проценти у розмірі 15,00 грн. за ставкою 0,01 відсотків, а за наступні 60 днів (у випадку пролонгації) - передбачені пунктом 1.6 договору за ставкою 5,0 відсотків. При цьому умовами договору не передбачено пролонгації строку кредитування більше, ніж на 60 днів, а отже, не передбачено і нарахування процентів за користування кредитом поза межами цього строку. З огляду на те, що станом на 22.09.2021 та в подальшому заборгованість за кредитом погашена не була, відбулася пролонгація договору кредиту на 60 календарних днів на стандартних (базових) умовах в порядку, передбаченому п.2.3.1.2 договору. Відтак, строк кредитування за кредитним договором №4701268 тривав з 23.08.2021 по 21.11.2021, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» правомірно нарахувало [PERSON] заборгованість за вказаним договором у розмірі 20015,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15015,00 грн. - заборгованість за процентами за період з 23.08.2021 по 21.11.2021. Доказів, які свідчать про подальше узгодження сторонами істотних умов кредитування, матеріали справи не містять. Отже, проценти у розмірі 21750,00 грн., нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» [PERSON] за користування кредитними коштами за період з 29.11.2021 до 23.02.2022, тобто після закінчення строку кредитування, стягненню з відповідача не підлягають, оскільки вимога про стягнення цих процентів не існувала на момент переходу прав кредитора до ТОВ «Коллект Центр». Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 20015,00 грн. Крім того, при зверненні до суду з позовною заявою позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. і судового збору. Представник відповідача у відзиві заявила клопотання, яке підтримала у судовому засіданні, про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу (у випадку задоволення позову) до 3000,00 грн., вважаючи вартість послуг у розмірі 13000,00 грн. явно завищеною та такою, що не відповідає складності справи, а також просила стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00грн. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що 01.07.2024 між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024, предметом якого є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених договором, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів в судах загальної юрисдикції тощо. З заявки на надання юридичної допомоги №398 від 01.03.2025 та витягу з акту №6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 вбачається, що сторони погодили вартість надання правових (юридичних) послуг щодо примусового стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 16000,00 грн. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача 13000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На думку суду, в даному випадку ці витрати є співмірними зі складністю справи, обсягом наданих адвокатським об`єднанням послуг та виконаних робіт, ціною позову, значенням справи для сторони та, зважаючи на часткове задоволення позову та відсутність доказів неспівмірності витрат, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, пропорційно задоволеної частини позову (47,92 %) з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню 6229,60 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір у розмірі 1160,81 грн., а всього 7390,41 грн. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно з договором про надання правничої допомоги від 21.05.2025 адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Сінтем» відповідачу [PERSON] надана правнича допомога у справі на суму 6000,00 грн., що підтверджується копією вищевказаного договору, ордером на надання правничої допомоги адвокатом Думітращук В.А., платіжними інструкціями від 25.05.2025 та 03.06.2025. Пропорційно до відхиленої частини позову (52,08%) з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 3124,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 10 ст. 141ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Відтак, з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути різницю у понесених судових витратах, що підлягають відшкодуванню на користь обох сторін, у сумі 4265,61 грн. (7390,41 грн. - 3124,80 грн.).

Outcome: partial