Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Директор ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Хлопкова М.С. звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що 30.10.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №158703. Відповідач уклав кредитний договір у формі електронного документу з використанням електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання у відповідача виникла заборгованість у сумі 30 197, 72 грн., з яких: 17 516, 72 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 11 397, 00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом; 702, 00 грн. - комісія за кредитним договором; 600 грн. заборгованість за штрафними санкціями. 16 квітня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №158703 від 30 жовтня 2024 року, а відтак просив стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 29 597, 72 грн., яка складається з: 17 516, 72 грн. заборгованість по тілу кредиту; 11 379, 00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 702, 00 грн. заборгованість по комісії, а також судові витрати по оплаті судового збору та правової допомоги. В судове засідання представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу у відсутність представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позов не подавав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача, відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст. 280 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 1048 та 1049 ЦК України визначено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової кошти вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові . Судом встановлено, що 30.10.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №158703, який підписано відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер його мобільного телефону. Відповідач отримав 18 750, 00 грн. в наступному порядку: у сумі 15 000, 00 грн. на картку позичальника № [NUMBER] та у сумі 3 750, 00 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з пунктом 2.5 індивідуальної частини. Строк кредитування складає 126 дні з 30.10.2024 року по 05.03.2025 року. Процентна ставка за користування кредитом 330% річних. Тип процентної ставки фіксована. Денна процентна ставка складає 0,7415% день. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 грн., який є незмінним. Комісія за надання кредиту складає 3 750, 00 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладання договору. Як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс»переказало кошти [PERSON] згідно довідки 30.10.2024 року в сумі 15 000, 00 грн. на рахунок [NUMBER] . Також факт перерахування коштів [PERSON] підтверджується витягом з виписки АТ «УКРСИББАНК» по картці № [NUMBER] , що надана на виконання ухвали про витребування доказів, про зарахування 30.10.2024 року переказу в сумі 15 000, 00 грн.. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», відповідачу здійснювалося нарахування по 11.03.2025 року, його заборгованість складає 30 197, 72 грн., яка складається з 17 516, 72 грн. заборгованість по тілу кредиту, 11 379, 00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 702, 00 грн. заборгованість по комісії, 600, 00 грн. заборгованість за штрафними санкціями. 16.04.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс»та позивач уклали договір факторингу №16042025 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року реєстр прав вимоги №1 за № 739 Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 158703 від 30.10.2024 року в сумі 30 197, 72 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №158703 від 30.10.2024 року за період з 16.04.2025 року по 01.11.2025 року [PERSON] має заборгованість перед ТОВ « ЮНІТ КАПІТАЛ» станом на 01.11.2025 року в сумі 30 197, 72 грн.. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс»виконало свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі, а також знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №158703 від 30.10.2024 року, [PERSON] не оспорює заявлені до нього позовні вимоги і протягом дії договору не сплачував кредит вчасно та у повному обсязі, а відтак, враховуючи викладене, суд задовольняє позов в межах пред`явлених позовних вимог у повному обсязі. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору. Крім того, позивачем понесені витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 7 000, 00 грн., на підтвердження яких позивачем до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, додатковою угодою №25770870385 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025року,яку складено 11.09.2025 року з адвокатським бюро «Соломко та партнери», акт прийому передачі наданих послуг ( даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року) від 25.11.2025 року. Отже, з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 7000, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved