Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

В вересні 2025 року АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. Мотивуючи свою заяву тим, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання та реєстрації відповідачів: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , квартира є приватною власністю. Відповідачі не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 листопада 2021 року по 30 червня 2025 року у розмірі 14176 грн. 99 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку, також у зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язку щодо сплати заборгованості просить стягнути з них в рівних частинах суму індексу інфляції у розмірі 1880,78 грн., 3% річних у розмірі 512,33 грн., пені у розмірі 606,88 грн., всього на загальну суму 17176 грн. 98 коп., а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 3028 грн. 00 коп.. Ухвалою суду від 26.09.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. 23 грудня 2025 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання позову в сумі 17176 грн. 98 коп., відповідно до чого нею були здійснені дії щодо найбільш швидкого усунення причин спору, а саме платежі на користь позивача на загальну суму 17177 грн. 11 коп.. 24 грудня 2025 року представник позивача звернулась до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якому зазначає, що станом на 01.12.2025 року заборгованість у розмірі основного боргу відповідачами сплачена в повному обсязі. Однак, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Тому на підставі вищевикладеного з Боржників підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 1880,78 грн., 3% річних у розмірі 512,33 грн., пеню у розмірі 606,88 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.. 25 грудня 2025 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із додатковими поясненнями по справі, в яких зазначила, що 23.12.2025 року нею було надано докази про сплату боргу у повному обсязі: основної частини боргу і частини штрафних нарахувань (пені, 3% річних, інфляційних витрат). Сплата штрафних нарахувань підтверджується платіжним документом, наведеним у додатку 7 документу 49110/25-Вх, а саме: Квитанція Приватбанк, Код документа 9400-9650-3212-6873, Призначення платежу 3% річних (512.33 грн); Індекс інфляції (1880.78 грн); Пеня(606.88 грн). 26 січня 2026 року представник позивача направив на адресу суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначив, що позивач зазначає, що сплачений відповідачем основний борг дійсно зарахований та облікований у системі підприємства. Що стосується сплати штрафних санкцій, то відповідно до наданих платіжних документів АТ КБ «ПриватБанк» з кодом документа 9400-9650-3212-6873, у примітках до платежу зазначені назви штрафних санкцій та відповідні суми. Проте, незалежно від змісту приміток, призначенням платежу в системі Приват24 зазначено «постачання теплової енергії», у зв`язку з чим такі кошти були автоматично зараховані системою як оплата основного боргу, а не штрафних санкцій. Крім того, звертають увагу Суду, що штрафні санкції мають сплачуватися окремими платежами з чітким зазначенням їх виду, а саме: інфляційні втрати; 3 % річних; пеня. Також відповідачем не сплачено судовий збір, що підтверджує відсутність повного виконання зобов`язань. Сторони в судове засідання не з`явилися. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги від 24.12.2025 року підлягають задоволенню з наступних підстав. Правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на обслуговуванні у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ», на вказану квартиру відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Квартира є приватною власністю. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Наданими представником позивача актами підтверджується, факт подання та припинення подання теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у період з листопада 2021 року по червень 2025 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01 листопада 2021 року по 30 червня 2025 року по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] за послуги з опалення гарячого водопостачання, заборгованість станом на 30 червня 2025 року складає 14176,99 гривень. Відповідачем [PERSON] надано суду докази про погашення заборгованості по даній справі і це не заперечувалось позивачем. Однак, згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржниками грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Як зазначає відповідач нею було сплачено борг у повному обсязі: основна частина боргу і частина штрафних нарахувань (пені, 3% річних, інфляційних витрат). Сплата штрафних нарахувань підтверджується платіжним документом, наведеним у додатку 7 документу 49110/25-Вх, а саме: Квитанція Приватбанк, Код документа 9400-9650-3212-6873, Призначення платежу 3% річних (512.33 грн); Індекс інфляції (1880.78 грн); Пеня(606.88 грн). Суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи, сплачений відповідачем основний борг дійсно зарахований та облікований у системі підприємства. Однак, що стосується сплати штрафних санкцій, то відповідно до наданих платіжних документів АТ КБ «ПриватБанк» з кодом документа 9400-9650-3212-6873, у примітках до платежу зазначені назви штрафних санкцій та відповідні суми. Проте, незалежно від змісту приміток, призначенням платежу в системі Приват24 зазначено «постачання теплової енергії», у зв`язку з чим такі кошти були автоматично зараховані системою як оплата основного боргу, а не штрафних санкцій. Суд зауважує, що штрафні санкції мають сплачуватися окремими платежами з чітким зазначенням їх виду, а саме: інфляційні втрати; 3 % річних; пеня. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з відповідача підлягають стягненню сума індексу інфляції у розмірі 1880,99 гривень, 3 % річних у розмірі 512,33 гривень, пеня у розмірі 606,88 грн., а всього 2999 гривень 99 копійок. У відповідності до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 50 відсотків, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved