Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що 05 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровські області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 23. Від даного шлюбу позивач з відповідачем мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , а також позивачем усиновлено дочку відповідача від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між позивачем та відповідачем на протязі тривалого часу погіршувались, між подружжям не залишилося спільних інтересів і шлюб носить тільки формальний характер. На даний час сторони спільного господарства не ведуть. Основна причина розпаду сім`ї це діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю, внаслідок чого відбулась втрата почуттів любові, взаємоповаги, взаєморозуміння та довіри у сторін. Ухвалою судді від 17 грудня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 26 січня 2026 року суд постановив здійснювати заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. В судове засідання позивач не з`явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в окремо наданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутність, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровські області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 23. Від даного шлюбу позивач з відповідачем мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , а також позивачем усиновлено дочку відповідача від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . На час розгляду справи шлюбні стосунки між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, позивач не бажає зберегти шлюб, відповідач заперечень щодо позову до суду не надала, з огляду на вказане підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбує обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу прізвище змінювала, що вбачається з дослідженого свідоцтва про укладення шлюбу та враховуючи ту обставину, що остання не ставить питання зміни прізвища, то після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище яке вона отримала при реєстрації шлюбу. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved