Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, зазначивши, що 01.02.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №73368725, відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 6000,00 грн., строком на 30 днів (з 01.02.2025 по 02.03.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,125% які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15.00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 900,00 грн.). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір підписано електронним підписом відповідача, відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, електронного підпису, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. Договір укладено у порядку визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" свої зобов`язання за договором про надання коштів у кредит №73368725 від 01.02.2025 року виконало, зокрема передало відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи АТ "ТАСКОМБАНК". 30.04.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] за ініціативою останнього укладено додаткову угоду №14829882 договору №73368725 від 01.02.2025 року, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості Позичальника в розмірі 19125,00 грн на 180 днів (до 27.10.2025 року). Загальна сума заборгованості є фіксованою. 16.10.2025 року ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінпром Маркет" уклали договір факторингу №16/10/25, за умовами якого ТОВ "Фінпром Маркет" набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників. Відповідно до реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 року до договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року ТОВ "Фінпром Маркет" набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання коштів у кредит №73368725 від 01.02.2025року в сумі 15912,84 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 225,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 900,00 грн. - сума заборгованості за комісією, 8787,84 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0,00 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань та добровільно не погашає прострочену заборгованість, грошові кошти не повертає, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №73368725 від 01.02.2025 року в сумі 15912,84 грн. Одночасно просить суд стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.12.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації. У встановлений строк правом подачі відзиву на позов не скористався, будь яких заяв, клопотань, що стосуються розгляду справи до суду не подав. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5,8 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку. Суд установив, що 01.02.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №73368725 відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується надати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами Договору, для задоволення власних потреб (без конкретної споживчої мети), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Істотні умови Договору позики №73368725 від 01.02.2025 року: сума позики 6000,00 гривень; строк позики 30 днів; процентна ставка (фіксована) 0,125 %; комісія за надання кредиту 15,00% від сум наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 900,00 гривень); пеня 4% у разі порушення позичальником строків повернення кредиту; дата повернення позики (останній день) 02.03.2025 року. Відповідно до п. 5 Договору позики цей договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 11 Договору позики, відповідач підписав зазначений договір електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора 01520. 30.04.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] за ініціативою останнього укладено додаткову угоду №14829882 договору №73368725 від 01.02.2025 року, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості Позичальника в розмірі 19125,00 грн на 180 днів (до 27.10.2025 року) (п. 1 додаткової угоди). Загальна сума заборгованості є фіксованою (п. 2 додаткової угоди). 16.10.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу №16/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінпром Маркет» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінпром Маркет» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру заборгованості від 16.10.2025 року до Договору факторингу №16/10/25 ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі15912,84 гривень, з яких: 6000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 225,00 гривень сума заборгованості за відсотками; 8787,84 гривень сума заборгованості за пенею; 900,00 гривень сума заборгованості за комісією. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Отже, позивач наданими суду письмовими доказами підтвердив своє право вимоги за Договором позики, який укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст. 639 ЦК України Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Пунктом 5 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Суд установив, що [PERSON] , 01.02. 2025 року уклав з ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики, на підставі якого отримала кредит в розмірі 6000,00 гривень. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за Договором позики, допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Ураховуючи, що відповідач в обумовлений договором строк позику не повернув, то позов про стягнення заборгованості, що складається з тіла кредиту та процентів за користування кредитом підлягає до задоволення. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема за надання кредиту. З Кредитного договору вбачається, що кредитором встановлена одноразова комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, відповідач, підписуючи кредитний договір, погодилася з цією умовою договору, а тому виходячи із положень чинного законодавства та існуючої судової практики Верховного Суду, суд дійшов висновку про задоволення вимог позову про стягнення одноразової комісії за надання кредиту в розмірі 1 559,78 гривень. Таким чином, розмір заборгованості [PERSON] за Кредитним договором становить 7125,00 гривень, з яких 6000,00 гривень - тіло кредиту; 225,00 гривень- заборгованість за процентами, комісія за надання кредиту в розмірі 900,00 гривень. Позивач також заявляє вимогу про стягнення 8787,84 гривень пені/неустойки, однак ані в позовній заяві, ані в довідці-розрахунку не зазначено періоду нарахування неустойки. Крім того, неустойка нарахована позивачем в період дії воєнного стану. Згідно з пунктом 18розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася. Оскільки неустойка нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, неустойки. Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки слід відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1084,50 гривень. Статтею 133ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ст.133ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України). Суд установив, що 25.08.2025 року між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №25-08/25/ФП. На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та їх вартості стороною позивача надано витяг з акту №5ФП приймання передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП, відповідно до якого адвокат Ткаченко Ю.О. надала позивачу такі послуги вартістю 4500,00 гривень. Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідач щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляв. Тож, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «Фінпром Маркет» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі, який пропорційний розміру задоволених вимог, що становить 2015 гривень.

Outcome: partial