Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що18.09.2010 між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Майданської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 02. Від спільного проживання мають чотирьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Крім того, у позивачки на утриманні також є неповнолітня дитина син [PERSON] , [INFO] . Хоча батьком цієї дитини у свідоцтві про народження зазначений відповідач, оскільки позивачка перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі, проте він не є фізіологічним батьком дитини, а тому вважає, що на відповідачеві [PERSON] не лежить обов`язок утримувати неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , оскільки вона не є спільною дитиною позивачки з відповідачем. На протязі більше 8 років позивачка з дітьми проживає окремо від відповідача, оскільки спільне життя не склалось та сторони не підтримують будь-яких відносин. Позивачка зазначає, що відповідач самоусунувся від утримання спільних дітей, тривалий час належної допомоги на їх матеріальне утримання не надає, офіційно ніде не працює, хоча позивачці відомо, що позивач працює по найму у м. Києві, відповідно має доходи та можливість надавати матеріальну допомогу на утримання спільних дітей. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Проте позивачці одній важко матеріально утримувати неповнолітніх дітей та в повній мірі надавати їм допомогу, яка необхідна для забезпечення належного матеріального рівня, оскільки вона не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Позивачка зазначає, що інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Відповідач не є інвалідом І, ІІ та ІІІ груп та не страждає на тяжке захворювання, а тому може надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Враховуючи зазначене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей:дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини його заробітної плати (доходу), щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення повноліття найстаршою дитиною дочкою [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України». Також, позивачка просить звільнити її від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Винару Л.В. На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація із Олевської міської ради Житомирської області про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 06.10.2025 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву з проханням про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач у судове засідання на розгляд справи повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у встановленому законодавством порядку, що стверджується матеріалами справи. Заяву про відкладення розгляду справи та відзив на позов відповідач до суду не надав. Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. п. 1, 3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони з 18.09.2010 перебувають у шлюбі, який зареєстрований у виконавчому комітеті Майданської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 2, що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 12-15) та довідкою про склад сім`ї за № 653 від 18.09.2025 (а.с. 10). Згідно із довідкою Майданського старостинського округу Олевської міської ради № 656 від 18.09.2025 на утриманні позивачки перебувають неповнолітні діти:дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Як вбачається із інформації Олевської міської ради Житомирської області за № 2701 від 02.10.2025 місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Так, ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч.1 ст.191 СК України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання батьківського обов`язку по утриманню дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток, не надає добровільно належної матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей, хоча має таку можливість, оскільки має відповідний молодий вік, не є інвалідом, не страждає на тяжке захворювання та має можливість утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, належним чином, як того вимагає Закон. При цьому відповідачем не подано у визначеному ЦПК України порядку жодного доказу на спростування доводів позивачки, викладених нею у позовній заяві. Вищенаведене свідчить про те, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей, згідно вимог ст. 183 СК України, а саме: в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідачки до повноліття дочки [PERSON] , [INFO] , потім в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача до повноліття дочки [PERSON] , [INFO] , потім в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача до повноліття сина [PERSON] , [INFO] , та потім в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до повноліття дочки [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно. Суд враховує положення сімейного законодавства, яким визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження (ч. 5 ст. 183 СК України), що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дитину. З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду 22.09.2025. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, отже згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1347 грн. 20 коп.

Outcome: approved