Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання. В позові зазначено, що 24.09.2007 року між АКБ «Правекс Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №1936-005/07Р відповідно до якого Банк надав кредит у розмірі 81000 доларів США зі ставкою за користування кредитом в розмірі 11,3 % річних строком до 24.09.2031 року. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.06.2014 року у справі №554/6915/13-ц позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1936-005/07Р від 24.09.2007 року в розмірі 86 255,02 доларів США, що еквівалентно 687 751,80 грн. 10.06.2015 року рішенням Апеляційного суду Полтавської області у справі №554/6915/13-ц апеляційну скаргу ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» загальну суму заборгованості за Кредитним договором 89274, 91 доларів США. 22.08.2017 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ТОВ «ФК «Авістар» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. 12.01.2018 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/6915/13-ц замінено сторону у виконавчому провадженні з ПАТ КБ «Правекс Банк» на ТОВ «ФК «Авістар» . 19.12.2019 року між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Гефест» укладено договір відступлення прав вимоги №20191219. 24.01.2020 року Октябрським районним судом м. Полтави у справі №554/6915/13-ц задоволено заяву ТОВ «ФК «Гефест» та замінено сторону у виконавчому провадженні відносно [PERSON] з ТОВ «Авістар» на ТОВ «ФК «Гефест». Станом на час звернення до суду, рішення не виконано. За таких обставин, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, останній, відповідно до приписів ст.625 ЦК України, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, яка становить 8034,74 доларів США гривень. ТОВ «ФК «Гефест» було подано до Шевченківського районного суду м. Полтави Заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої прохає стягнути з [PERSON] 3% річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 13 273,80 доларів США. Представником Відповідача було подано до суду Відзив на заяву про уточнення позовних вимог. У Відзиві представник відповідача заперечує проти задоволення позову. Представник Позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд даної справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, представником відповідача було подано заяву про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 24.09.2007 року між АКБ «Правекс Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №1936-005/07Р відповідно до якого Банк надав кредит у розмірі 81000 доларів США зі ставкою за користування кредитом в розмірі 11,3 % річних строком до 24.09.2031 року. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.06.2014 року у справі №554/6915/13-ц позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1936-005/07Р від 24.09.2007 року в розмірі 86 255,02 доларів США, що еквівалентно 687 751,80 грн. 10.06.2015 року рішенням Апеляційного суду Полтавської області у справі №554/6915/13-ц апеляційну скаргу ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» загальну суму заборгованості за Кредитним договором 89274, 91 доларів США. 22.08.2017 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ТОВ «ФК «Авістар» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. 12.01.2018 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/6915/13-ц замінено сторону у виконавчому провадженні з ПАТ КБ «Правекс Банк» на ТОВ «ФК «Авістар». 19.12.2019 року між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Гефест» укладено договір відступлення прав вимоги № 20191219. 24.01.2020 року Октябрським районним судом м. Полтави у справі №554/6915/13-ц задоволено заяву ТОВ «ФК «Гефест» та замінено сторону у виконавчому провадженні відносно [PERSON] з ТОВ «Авістар» на ТОВ «ФК «Гефест». З`ясувавши позиції сторін, дослідивши докази, з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає необхідним позов ТОВ «ФК «Гефест» залишити без задоволення з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). В свою чергу в матеріалах справи відсутні відомості щодо невиконання [PERSON] рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.06.2014 року у справі №554/6915/13-ц, яке змінене Апеляційним судом Полтавської області від 10.06.2015 року у справі №554/6915/13-ц. В матеріалах справи відсутня актуальна інформація на день подачі позову щодо суми заборгованості [PERSON] за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.06.2014 року у справі №554/6915/13-ц, яке змінене Апеляційним судом Полтавської області від 10.06.2015 року у справі №554/6915/13-ц. Також в матеріалах судової справи відсутня будь-яка інформація щодо стану виконавчого провадження. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (частина друга статті 517 ЦК України). У даній справі не встановлено переходу прав вимоги ТОВ «ФК «Авістар» до Відповідача за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 22.08.2017 року, так як в акті приймання-передачі прав вимоги за кредитами, відсутній кредитний договір укладений з Відповідачем. Матеріали справи також не містять підтвердження обсягу прав, щодо стягнення 3% за невиконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.06.2014 року у справі №554/6915/13-ц, яке змінене Апеляційним судом Полтавської області від 10.06.2015 року у справі №554/6915/13-ц, переданих ПАТ КБ «Правекс Банк до ТОВ «ФК «Авістар» за договором відступлення права вимоги від 22.08.2017 року та ТОВ «ФК «Гефест» за договором купівлі-продажу майнових прав від 19.12.2019 року № 20191219. Відповідний правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2022 року по справі № 285/3536/20, провадження № 61-261св22, щодо розгляду питання переходу прав вимоги. Посилання представника Позивача на те, що 24.01.2020 року Октябрським районним судом м. Полтави у справі № 554/6915/13-ц задоволено заяву ТОВ «ФК «Гефест» та змінено сторону у виконавчому провадженні відносно [PERSON] з ТОВ «ФК «Авістар» на ТОВ «ФК «Гефест» спростовується постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року у справі № 638/16768/19 (провадження № 61-1336св22), де вказано, що «у частині п`ятій статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи судовим рішенням в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути в загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Тобто особа, яка не брала участі у справі, у якій встановлені певні обставини щодо неї, які вона не визнає, вправі спростувати ці обставини у загальному порядку, тому таке рішення не буде мати преюдиційного значення для особи, яка не брала участі у справі. Подібний за змістом висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 921/730/13-г/3 (провадження № 12-6гс20). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Отже, в постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.11.2022 року по справі № 285/3536/20, провадження № 61-261св22 сформовано правову позицію щодо нарахування 3% річних в задавненому зобов`язанні, а саме: «Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18). В свою чергу ТОВ «ФК «Гефест» пропущення строк позовної давності звернення до суду, про що представником Відповідача подано відповідну заяву. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини (зазначений висновок був сформований ще в Постанові ВСУ від 29 жовтня 2014 р. у справі № 6-152цс14). Між тим, для визначення початку перебігу виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) фактори. При цьому, правило ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Аналогічні правові позиції Верховного Суду України викладені у справах №6-2469цс16 від 16.11.2016 року; №6-832цс15 від 28.09.2016 року; №6-2165цс15 від 14.09.2016 року; №6-152цс14 від 29.10.2014 року; №6-1503цс16 від 21.12.2016 року; №6-3029цс16 від 8.06.2016 року. Крім того позовна давність застосовується до збільшених позовних вимог, якщо вони випливають з основної вимоги, щодо якої вже сплив строк позовної давності. Тобто, якщо основна вимога, в даному випадку про стягнення боргу, вже не може бути задоволена через сплив строку позовної давності, то і додаткові вимоги, такі як стягнення неустойки чи відсотків, також не можуть бути задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено договір відступлення прав вимоги №20191219, а також 24.01.2020 року Октябрським районним судом м. Полтави у справі № 554/6915/13-ц задоволено заяву ТОВ «ФК «Гефест» та змінено сторону у виконавчому провадженні відносно [PERSON] з ТОВ «ФК «Авістар» на ТОВ «ФК «Гефест» та те, що Позивач пропустив строк звернення до виконавчої служби по основній вимозі, а отже Позивач пропустив строк позовної давності за основним зобов`язанням. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Позивача в повному обсязі.

Outcome: dismissed