Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 27.05.2025 надійшла позовна заява від ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування поданого позову ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» зазначено про те, що 10.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7054569 про надання споживчого кредиту. Кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом No205-ОД від 10.02.2022 та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. 11 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , було укладено Додаткову угоду до Договору № 7054569 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом No205-ОД від 10.02.2022 та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами кредитного Договору, з урахуванням Додаткової угоди до Договору, сума кредиту складає 8 600,00 грн, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 1,493 %. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (04.09.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до Договору з урахуванням Додаткової угоди. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором, з урахуванням Додаткової угоди, виконало та надало відповідачу кредит в розмірі 8 600,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним Договором. У період з 10.09.2023 по 26.05.2024 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 4 118,31 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,00 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 4 118,31 грн. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 24 002,6 грн: 8 600,00 грн сума кредиту, 15 402,60 сума процентів. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 8 600,00 грн - тіло кредиту та 15 402,60 грн - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 101 календарних днів 17 285,14 грн, всього 41 287,74 грн. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». У поданому до суду відзиві на позовну заяву, письмових запереченнях та клопотанні про зменшення розміру позовних вимог відповідач [PERSON] заперечує щодо задоволення позову в повній мірі, мотивуючи тим, що з моменту мобілізації перебуває у статусі військовослужбовця Національної гвардії України. Доходи обмежені лише грошовим забезпеченням. Визнає укладення договору з ТОВ «Авентус Україна» у 2023 році, згідно якого отримав кредитні кошти у розмірі 8 600,00 грн. Проте категорично не погоджується з заявленою вимогою про стягнення заборгованості за нарахованими процентами, вважає їх необгрунтовано завищеними, неспівмірними, особливо з огляду на його статус військовослужбовця. Визнає вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмір 8 600,00 грн. Просив розстрочити йому виплату боргу у розмірі 1 000,00 грн в місяць, починаючи з місяця після завершення служби. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі на підставі поданих письмових пояснень та документів (а.с. 214). Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 02 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. 26 червня 2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву , в якому останній просив суд позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, з огляду на те, що відповідач не згідний з нарахованими процентами за користування кредитом, штрафами та пенею. Тому позовні вимоги визнає лише в частині заборгованості за тілом кредиту. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 10 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 7054569 (а.с. 25-35). Згідно із умовами цього кредитного Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 3 600,00 грн. Строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, процентна ставка фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 Договору (п.1.3- 1.5. Договору). Знижена процентна процентна ставка становить 1,493% в день (п. 1.5.2 Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає: за стандартною ставкою 29 653,85% річних, за зниженою ставкою 19 652,26% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає: за стандартною ставкою 29 390,40 грн, за зниженою ставкою 28 853,10 грн (п. 1.7- 1.8. Договору). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 2.1 Договору). Згідно з п. 3.1 проценти, що нараховуються за Договором, є платою за користування кредитом. Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожний день користування кредитом. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С9379» (п. 10 Договору). 11 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору № 7054569 про надання споживчого кредиту (а.с. 71-75). Відповідно до умов Додаткової угоди сторони погодили збільшити суму кредиту на 5 000,00 грн. Пункт 1.3 Договору викладено в новій редакції: сума кредиту (загальний розмір) складає 8 600,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою складає 29 896,21 % річних, з урахуванням зниженої процентної ставки 19 875,76 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою складає 70 110,90 грн, з урахуванням зниженої процентної ставки 68 852,23 грн. Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору про надання споживчого кредиту № 7054569. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 8 600,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] у відповідності до умов п. 2.1. Договору. Вказане підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» від 12.06.2024 № 20240612-18а про успішність операції перерахування коштів у сумі 3 600,00 грн (а.с. 129-134) та повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» від 24.07.2024 № 2024-07-24-3_1 про успішність операції перерахування коштів у сумі 5 000,00 грн (а.с. 124-128). 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними Договорами (а.с.138-154 ). Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з п. 1.2. Договору Факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Про відступлення прав грошової вимоги за кредитним Договором № 7054569 позивач повідомив відповідача щляхом відправлення цінним листом з описом вкладення відповідного повідомлення з іншими документами (а.с. 193-198). 25 листопада 2024 року Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 122-123). Із картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за кредитним Договором № 7054569, наданого позивачем, складеним первісним кредитором, вбачається, що заборгованість [PERSON] складає 24 002,60 грн, з яких 8 600,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 15 744,88 грн заборгованість за процентами за стандартною процентною ставкою, 3 776,03 грн - заборгованість за процентами за зниженою процентною ставкою, 4118,31 грн внесений відповідачем платіж у період з 10.09.2023 по 26.05.2024 (а.с. 47-58). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.05.2024 до Договору факторингу № 27.05/2024-Ф, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 24 002,60 грн, яка складається із суми заборгованості по тілу кредиту 8 600,00 грн, суми заборгованості за відсотками 15 402,60 грн (а.с. 64). Із розрахунку заборгованості за Договором № 7054569 про надання споживчого кредиту від 10.09.2023 за 101 календарний день (27.05.2024-04.09.2024), складеного позивачем, вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Фінтраст Капітал» складає 8 600,00 грн сума основного боргу, на яку нараховується процентна ставка, 17 285,14 грн сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами (а.с. 59-61). Відповідно до копії військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] призваний на військову службу 02.03.2022 на підставі Указу Президента України № 64/22 по мобілізації (а.с. 226). З витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] [INFO] від 01.11.2022 за № 299 вбачається, що молодший сержант [PERSON] з 01 листопада 2022 року приступив до виконання обов`язків за посадою водія обслуги міномета 2-го міноментного взводу мінометної батареї (ВОС-70037П) (а.с. 228). На підтвердження учасника бойових дій [PERSON] надав суду копію посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] , виданого 25.01.2024, (а.с. 227). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 10.09.2023 ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали Договір № 7054569 про надання споживчого кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису, а 11.09.2023 сторони уклали Додаткову угоду, якою збільшили суму кредиту на 5 000,00 грн, тобто загальна сума кредиту становитть 8 600,00 грн. З досліджених матеріалів справи вбачається, що за вказаним договором, з урахуванням Додаткової угоди, позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 8 600,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» від 12.06.2024 № 20240612-18а про успішність операції перерахування коштів у сумі 3 600,00 грн та повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» від 24.07.2024 № 2024-07-24-3_1 про успішність операції перерахування коштів у сумі 5 000,00 грн. Договір та Додаткова угода до Договору підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Із картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за кредитним Договором № 4879170, наданого позивачем та складеним первісним кредитором, вбачається, що [PERSON] у період з 10.09.2023 по 26.05.2024 здійснив оплати на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в розмірі 4 118,31 грн. Загальна заборгованість відповідача після оплати становить 24 002,60 грн, яка складається з 8 600,00 грн сума основного боргу та 15 402,60 грн- сума нарахованих процентів за користування кредитом. В порядку переуступки права вимоги за Договором факторингу від 27.05.2024, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна», з урахуванням Рішення № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про зміну найменування юридичної особи, ТОВ «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором № 7054569 від 10.09.2023 у розмірі 41 287,74 грн, яка складається з 8 600,00 грн сума основного боргу, 15 402,60 грн- сума нарахованих процентів за користування кредитом первісним кредитором та 17 285,14 грн сума нарахованих процентів позивачем за 101 календарний день з 27.05.2024 по 04.09.2024. Посилання відповідача на те, що він є військовослужбовцем, проходить військову службу у Національній гвардії України, має посвідчення учасника бойових дій, що підтверджується наданими суду документами, є підставою для звільнення боржника від сплати процентів за кредитним договором, що узгоджується з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Статтями 1, 2 вказаного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Пунктом 15 статті 14 цього Закону визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц, від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19. Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) вказав на перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати документи, встановлені листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На підтвердження обставин поширення на [PERSON] положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач додає копію військового квитка серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] призваний на військову службу 02.03.2022 на підставі Указу Президента України № 64/22 по мобілізації, копію посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] , виданого 25.01.2024, копію витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] [INFO] від 01.11.2022 № 299, відповідно до якого [PERSON] з 01.11.2022 приступив до виконання обов`язків за посадою водія обслуги міномета 2-го міноментного взводу мінометної батареї (ВОС-70037П). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що у період укладення та виконання умов кредитного договору [PERSON] мав статус військовослужбовця Збройних Сил України, у зв`язку з чим на нього поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За таких обставин до відповідача не могли застосовуватися штрафні санкції та пеня, а також був відсутній обов`язок зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих за вказаним кредитним договором. З наявної в матеріалах справи копії розрахунку заборгованості за Договором № 7054569 від 10.09.2023 про надання споживчого кредиту вбачається, що у період з 10.09.2023 по 26.05.2024 [PERSON] здійснив оплату на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в розмірі 4 118,31 грн. Враховуючи наведені вище положення закону, сплачена [PERSON] сума коштів у розмірі 4 118,31 грн має бути врахована як погашення частини тіла кредиту. Отже, на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 7054569 від 10 вересня 2023 року за основною сумою боргу (тілом кредиту) в розмірі 4 481,69 грн, з урахуванням сплаченої відповідачем суми у розмірі 4 118,31 грн. Нараховані відсотки за користування кредитом стягненню з відповідача не підлягають. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у цій частині. Із врахуванням указаних обставин справи, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а також сталу судову практику із розгляду однотипних правовідносин, вважає, що поданий ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до [PERSON] позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 7054569 від 10.09.2023 у сумі 4 481,69 грн. Розподіл судових витрат у справі. Разом із позовною заявою позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених у справі, що складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн та судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат . До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124ск20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 135-137); заявку №8227 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с 77-79); Акт №8227 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 (а.с. 62-63); рахунок на оплату №8227-12/05-2025 від 12.05.2025 (а.с. 46). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, суд доходить висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2762 від 15.05.2025 (а.с. 208). Оскільки позов ТОВ «Фінтраст Капітал» до [PERSON] задоволено частково, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 262,95 грн з розрахунку 4 481,69*2 442,40/41 287,74.

Outcome: partial