Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» про захист прав споживача. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» через мобільний додаток «JET!» було укладено Угоду з користувачем від 01.03.2024 року, яка є публічним договором купівлі-продажу в розумінні ст. 633 ЦК України. Відповідно до положень п. 4.1 - 4.4 вказаної Угоди, за Договором Продавець зобов`язується передати у власність Покупця Товар (нафтопродукти), визначений у замовленні Покупця, розміщеному за допомогою Мобільного додатку та/або Веб-сайту, з використанням віртуальної та/або фізичної (пластикової) Паливної картки, на якій воно враховується, а Покупець зобов`язується оплатити і прийняти Товар, відповідно до умов цього Договору. Покупець самостійно та на власний розсуд обирає розміщений у Мобільному додатку та/або Веб-сайті Товар: вид, кількість нафтопродукту, адресу АЗС, паливо-роздавальну колонку. Відповідальність за дані зазначені у замовлені покладається на Покупця. Покупець підтверджу своє замовлення, здійснюючи оплату Товару. Перед підтвердженням замовлення обов`язково ознайомтесь зі всіма характеристиками Товару, зазначеними у замовленні та з цією Угодою. Договір вважається укладеним, а пропозиція Продавця щодо його укладення повністю прийнятою (акцептованою) Покупцем, з моменту підтвердження Покупцем замовлення. Відповідно до п. 5.4 Угоди, фізична передача Товару Покупцеві проводиться через АЗС, що зазначені у розділі «Карта» мобільного додатку, шляхом заправки автотранспортного засобу. Кількість Товару, що відпускається на АЗС, вибирається Покупцем самостійно, в межах попередньо оплаченої кількості. Право власності у Покупця виникає з моменту передачі Товару на АЗС. Відпускання пального здійснюється за фактом пред`явлення віртуальної паливної картки віртуального особового рахунку Покупця за видами палива, на якому обліковується передплачений обсяг пального у літрах, що надає право отримати пальне за допомогою мобільного додатку на АЗС Продавця, що зазначені на веб-сайті. Зазначає, що на виконання даної угоди, ним 01.02.2024 року було сплачено 23 250,00 грн., 01.03.2024 року 24 000,00 грн., 06.04.2024 року 10 200,00 грн., 24.06.2024 року 24 995,00 грн., 09.11.2024 року 13 797,00 грн. Таким чином він оплатив товар (дизельне пальне) у загальному розмірі 96 242,00 грн. Вказує, що виконавши свої зобов`язання у повному обсязі, він мав отримати на визначених заправних станціях дизельне пальне у загальному розмірі 940,89 л. Наголошує, що для отримання товару він протягом тривалого часу (з грудня 2024 року) неодноразово звертався до працівників мережі АЗС, які мають здійснювати постачання товару щодо відпуску йому придбаного пального, однак йому відмовляють через відсутність пального на АЗС. 11.03.2025 року ним було направлено претензію до відповідача, в якому повідомлено відповідача, що не має можливості отримати оплачений ним Товар, а відтак просив повернути сплачені кошти на вказані банківські реквізити. Згідно трекінгу поштового відправлення 3301313018874 в АТ «Укрпошта», лист з претензією було вручено відповідачу 21.03.2025 року. Станом на дату подання позовної заяви, жодної відповіді від відповідача він не отримав, коштів йому не повернули, а оплачений товар (дизельне пальне) відсутній на АЗС. Зазначає, що оскільки між ним та відповідачем було укладено публічний договір приєднання, який за своїм змістом є договором купівлі-продажу товару, у електронній формі, яка прирівнюється до письмової, позивач на виконання умов договору передав відповідачу кошти в рахунок оплати предмета договору дизельного пального, а відповідач з грудня 2024 року не забезпечив наявність пального на заправних станціях, що унеможливило отримання придбаного ним товару та не повернув кошти, попри звернення позивача, то вважаємо що відповідач допустив істотне порушення умов договору, що є підставою для розірвання договору в односторонньому порядку. Вказує, що відповідач незважаючи на відсутність у нього товару, що є предметом договору купівлі-продажу коштів сплачених за цей товар йому не повернув, а також не передав товар на виконання умов договору, що дає підстави йому вимагати повернення коштів, що були сплачені за фактично не отриманий ним товар. 13.01.2026 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача - адвокатом Блащук Т.В. подано заяву, у якій зазначила, що з даних, які містяться у викопіюванні з особистого кабінету позивача в мобільному додатку «JET!», убачається обов`язок надання позивачу дизельного пального на визначених заправних станціях у загальному обсязі 1240,89 л. При цьому звертає увагу, що в позовній заяві була допущена технічна описка під час підрахунку загального об`єму дизельного пального, а саме помилково зазначено «940,89 л» замість правильних «1240,89 л». Аргументує, що станом на період здійснення відповідних оплат середня ринкова вартість дизельного пального в Україні становила 52 грн. за 1 літр, що підтверджується даними українського інформаційного порталу «Minfin.com.ua». Стверджує, що за наведених обставин сплачена позивачем сума грошових коштів є достатньою та в повному обсязі покриває вартість дизельного пального в кількості 1240,89 л, що становить 64 526,28 грн., а також відображена в особистому кабінеті позивача у мобільному додатку «JET!». У зв`язку з викладеним представник позивача просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкам Фінанс" (код ЄДРПОУ: 40308189) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) 64 526,28 грн. та моральну шкоду у розмірі 127 957, 72 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, представником - адвокатом Блащук Т.В. подано через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 25.11.2025 року клопотання, в якому позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» через мобільний додаток «JET!» було укладено Угоду з користувачем від 01.03.2024 року, яка є публічним договором купівлі-продажу в розумінні ст. 633 ЦК України. Відповідно до п. 4.1 - 4.4 цієї Угоди, за Договором відповідач (Продавець) брав на себе зобов`язання передати у власність позивача (Покупця) Товар (нафтопродукти), визначений у замовленні Покупця, розміщеному за допомогою Мобільного додатку та/або Веб-сайту, з використанням віртуальної та/або фізичної (пластикової) Паливної картки, на якій воно враховується, а Покупець зобов`язується оплатити і прийняти Товар, відповідно до умов цього Договору. Відповідно до п. 5.4 Угоди, фізична передача Товару Покупцеві проводиться через АЗС, що зазначені у розділі «Карта» мобільного додатку, шляхом заправки автотранспортного засобу. Кількість Товару, що відпускається на АЗС, вибирається Покупцем самостійно, в межах попередньо оплаченої кількості. Право власності у Покупця виникає з моменту передачі Товару на АЗС. Відпускання пального здійснюється за фактом пред`явлення віртуальної паливної картки віртуального особового рахунку Покупця за видами палива, на якому обліковується передплачений обсяг пального у літрах, що надає право отримати пальне за допомогою мобільного додатку на АЗС Продавця, що зазначені на веб-сайті. На виконання даної угоди, Позивачем 01.02.2024 року було сплачено 23 250,00 грн., 01.03.2024 року 24 000,00 грн., 06.04.2024 року 10 200,00 грн., 24.06.2024 року 24 995,00 грн., 09.11.2024 року 13 797,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, оплативши товар (дизельне пальне) у загальному розмірі 96 242,00 грн. Виконавши свої зобов`язання у повному обсязі, Позивач мав отримати на визначених заправних станціях дизельне пальне у загальному розмірі 1240,89 л. Станом на період здійснення відповідних оплат середня ринкова вартість дизельного пального в Україні становила 52 грн. за 1 літр. Відтак, вартість дизельного пального в кількості 1240,89 л, становить 64 526,28 грн. Позивач протягом тривалого часу (з грудня 2024 року) неодноразово звертався до працівників мережі АЗС, які мають здійснювати постачання товару щодо відпуску йому придбаного пального, однак йому відмовляють через відсутність пального на АЗС. 11.03.2025 року позивачем було направлено претензію до відповідача, в якому позивач повідомив відповідача, що не має можливості отримати оплачений ним Товар, а відтак просив повернути сплачені кошти на вказані банківські реквізити. Згідно трекінгу поштового відправлення 3301313018874 в АТ «Укрпошта», лист з претензією було вручено відповідачу 21.03.2025 року. Станом на дату подання позовної заяви, жодної відповіді від відповідача позивач не отримав, коштів йому не повернув, а оплачений товар (дизельне пальне) відсутній на АЗС. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно із п.п. 5-6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст. 610 ЦК України, встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями ч.ч. 1-2 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. За приписами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Згідно з ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частина 2 ст. 530 ЦК України передбачає, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»,споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно із ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб зокрема мають право на захист своїх прав державою,належну якість продукції та обслуговування,звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКАМ ФІНАНС" в частині стягнення грошових коштів в сумі 64 526,28 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке. Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з п. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно постанови пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам». Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної постанови Пленуму ВСУ, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями відповідача, суд враховує характер і обсяг душевних страждань позивача, яких він зазнав у зв`язку із відсутністю на АЗС придбаного ним товару, а саме відмовою у відпуску йому придбаного пального, а також намагання позасудового врегулювання спору, які були проігноровані відповідачем. Однак, позивачем не обґрунтовано визначеного ним розміру моральної шкоди в сумі 127 957,72 грн. та не надано жодного доказу в підтвердження її спричинення. Отже, виходячи із засад розумності і справедливості, моральну шкоду слід стягнути у розмірі 1 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вище викладене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог немайнового характеру в розмірі 1 924,84 грн.

Outcome: approved