Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

29.10.2025 позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 37500,00 грн. та судові витрати 2422,40 грн. посилаючись на те, що 25.12.2022 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1131-2485, на виконання якого позичальнику [PERSON] було надано кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах : сума кредиту 7500,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 18 днів; промо-ставка 1,75% в день; пільгова % ставка 2,50% в день; знижена % ставка 2,50% в день; стандартна % ставка 3,00% в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених Договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, не повернула в повному обсязі кредит, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, станом на 10.09.2025 загальний розмір заборгованості за наданим кредитом становить 73312,50 грн., а саме : прострочена заборгованість за кредитом 7500,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 65812,50 грн., що зумовило звернення ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, з урахуванням прийнятого кредитодавцем рішення про застосування до позичальника програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у загальній сумі 35812,50 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості у розмірі 37500,00 грн. Ухвалою від 06.11.2025 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу з повідомленням сторін 05.12.2025, визначено відповідачу строк для подання відзиву (а.с.58), копію ухвали направлено сторонам (а.с.54,55,56). За клопотанням відповідача судом було відкладено розгляд справи на 07.01.2026, про що повідомлено сторонам належним чином, проведення якого повторно було відкладено за клопотанням відповідача (а.с.73) на 26.01.2026 (а.с.74), про що учасників повідомлено належним чином (а.с.75-79). Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявне клопотання, в якому просить розглядати справу за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі (а.с.8). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. З огляду на вказане, з урахуванням положень ч. 4 ст. 226, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, судом протокольно ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору, в яких ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування. Згідно виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.43,44), Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи (а.с.45) Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зареєстровано 01.08.2013, вид економічної діяльності 64.92 Інші види кредитування (основний). Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Судом встановлено, що 25.12.2022 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] досягнуто домовленості та було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1131-2485 продукту в електронній формі (а.с.10-15), Договір містить електронний підпис відповідача із одноразовим ідентифікатором А6719, який надано позичальнику для підписання договору та підтвердження ознайомлення з іншими супутніми документами. Отже, укладення Договору відбулось у відповідності до положень Закону України "Про електронну комерцію", договір підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора. Договір містить персональні дані позичальника, відповідачем не надано доводів на спростування належності йому цих даних. Пунктом 2.2. зазначеного договору передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Загальний розмір Кредиту за цим Договором становить 7500,00 грн., дата видачі кредиту 25.12.2022 (п.4.1.), тип процентної ставки за користування кредитом фіксована (п.4.3.), згідно п. 4.5. договору сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного Базового періоду (складає 18 днів п.4.4.) стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку дії цього договору (п.4.6.). В пункті 4.8. Договору обумовлено строк кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту 21.10.2023. Строк договору є рівним строку кредитування. В договорі обумовлено порядок повернення кредиту, наведено розрахунок для повного погашення Кредиту, зазначені права та обов'язки сторін, інформація про наслідки невиконання умов цього Договору та інші істотні умови. Із розділу 12 кредитного договору убачається, що такий містить в собі реквізити сторін договору, зазначено анкетні дані позичальника, місце проживання, РНОКПП, електронна адреса та номер особистого електронного платіжного засобу [NUMBER] (а.с.15). Таким чином сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк на який його надано, термін дії кредитного договору, розмір процентної ставки, строки, порядок і розміри повернення тіла кредиту та відсотків, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач також їх не надав, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов'язком. Також відповідачем [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому містяться основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (а.с.23-24) та Тпаблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №1131-2485 (Графік платежів за договором) (а.с.25). Отже, Договір про відкриття кредитної лінії № 1131-2485 від 25.12.2022 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, вони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину і волевиявлення учасників договору було вільним. Вказаний висновок суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, від 18.06.2021 у справі № 234/8079/20. На підтвердження перерахування грошових коштів відповідачу позивачем надається квитанція АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay (а.с.26), яка містить відомості про перерахування 25.12.2022 кредитних коштів в сумі 7500,00 грн. за договором 1131-2485 від 25.12.2022 на картку [NUMBER] *88 та Довідка про перерахування суми кредиту [PERSON] в розмірі 7500,00 грн. через систему платежів LiqPay (а.с.27). Аналіз встановлених обставин, дозволяє зробити висновок, що номер картки, на яку здійснено зарахування коштів за кредитними коштами є тією ж карткою, що зазначена позичальником у графі 12 кредитного договору. Згідно матеріалів справи взяті на себе зобов'язання за договором №1131-2485 від 25.12.2022 позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси, водночас [PERSON] в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконала. Згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за договором 1131-2485 від 25.12.2022 станом на 10.09.2025, позичальник [PERSON] має загальну заборгованість 73312,50 грн., з якої: основний борг 7500,00 грн., залишок відсотків 65812,50 грн. (а.с.28-39). Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень статей 76-81 ЦПК України на спростування доводів позивача. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що свої відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої нею не спростовано, контррозрахунок суду не надано, а отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені (а.с.8,43) судові витрати у виді судового збору.

Outcome: approved