Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач шляхом використання Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] кредитну заборгованість за договором № 002/19749521-СК_SB від 30.03.2023, яка станом на 14.05.2025 складає 91 443,92 грн, яка складається із тіла кредиту - 50083,92 грн, відсотків - 41360,00 грн, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.03.2023 між банком і відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого [PERSON] відкритий поточний рахунок [NUMBER] , наданий кредит в межах встановленого кредитного ліміту, який визначений в 200 000,00 грн з процентною ставкою 59% річних строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією. АТ «Таскомбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість користуватись кредитними коштами в межах встановленого ліміту. У порушення умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобов`язання в повному обсязі належним чином не виконує, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. ІІ. Процедура та позиції сторін Згідно з ухвалою суду від 29.09.2025 позовну заяву АТ «Таскомбанк» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, 06.10.2025 на виконання вимог ухвали позивач подав заяву про усунення недоліків. Відповідно до ухвали суду від 10.10.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін (а. с. 195). Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем її проживання, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученим з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». В судове засідання 15.01.2026 сторони не з`явились. В позовній заяві представник позивача просив проводити судовий розгляд в його відсутність. 15.01.2026 від відповідачки надійшла заява про проведення судового розгляду в її відсутність. Відзив на позовну заяву від відповідачки не надходив, заперечень проти позову вона не висловлювала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що представник позивача просив проводити розгляд справи в його відсутності, відповідачка про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судові засідання не з`являлась, про причини неявки не повідомляла, в установлений строк відзив на позов не подала, суд вважає за можливе на підставі ст. 211, 223, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно зі ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 15.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення якого відкладено до 20.01.2026. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В частині 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 30.03.2023 [PERSON] підписала Заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, в якій просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні [NUMBER] для власних потреб, зберігання коштів, виконання платіжних операцій, оформити на її ім`я платіжну картку Master Card World Contacrless, а також встановити кредитний ліміт на споживчі цілі на суму 200 000,00 грн зі строком користування 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації на той самий строк з процентною ставкою 59 % річних, (а. с. 6 - 9). З довідки АТ «Таскомбанк» № 19572/47.7. від 19.05.2025 вбачається, що [PERSON] з 30.03.2023 є власником поточного рахунку у валюті гривня № [NUMBER] , який відкритий до Заяви-Анкети на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування за номером кредитного договору № 002/19749521-СК_SB від 30.03.2023, № картки [NUMBER] , відкритого в АТ «ТаскомБанк» (а. с. 13). Позивачем були виконані умови договору, відкритий відповідачу поточний рахунок та видана платіжна карта, надана можливість користуватись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Отже, між сторонами був укладений кредитний договір. Долучена до позовної заяви виписка по особовому рахунку кредитного договору свідчить про те, що [PERSON] користувалась кредитними коштами, частково погашала заборгованість, тобто визнавала її (а. с. 19-68). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка як позичальник умови укладеного з позивачем договору з повернення кредиту та сплати відсотків не виконує в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивач до позовної заяви долучив розрахунок заборгованості по кредитному договору №002/19749521-СК_SB від 30.03.2023, з якого вбачається, що станом на 14.05.2025 заборгованість становить 91 443,92 грн: тіло кредиту - 50 083,92 грн та відсотки - 41 360,00 грн, які нараховані відповідно до умов договору, який суд визнає правильним (а. с. 17-18). Проаналізувавши надані позивачем докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку нормам матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач допустила неналежне виконання грошового зобов`язання, що призвело до порушення майнових прав позивача, а відтак заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсяі з підстав, наведених вище по тексту рішення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 91 443,92 грн. V. Розподіл судових витрат Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved