Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

14.08.2025 Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», юридична адреса: 61037, м.Харків, вул. Мефодіївська, 11, ЄДРПОУ 31557119 звернулось до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 126 712,20 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , і є споживачем послуг з теплопостачання. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] не сплачували в повному обсязі за послуги теплопостачання, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 19345,68 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.12.2011 по 31.10.2015 р. Крім того, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не сплачували в повному обсязі за послуги теплопостачання, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 32980,21 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2015 по 30.06.2019 р. Крім того, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не сплачували в повному обсязі за послуги теплопостачання, що призвело до утворення заборгованості в сумі 74386,31 грн., з яких: 45674,51 грн. за послугу з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води до 01.01.2022 р.) за період з 01.07.2019 по 30.06.2025; 1058,40 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.07.2022 по 30.06.2025; 20840,51 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 30.06.2025; 528,24 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.06.2025; 1732,15 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.08.2022 по 30.06.2025; 563,15 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.08.2022 по 30.06.2025; 2879,74 - інфляційні витрати; 1109,61 грн. - 3% річних. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 25.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. В позові просить розглянути справу без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судові засідання 25.09.2025, 29.10.2026, 01.12.2025 та 22.01.2026 не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Відзив на позов не подали. Про дату, час та місце розгляду справи відповідачі були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою: реєстрації місця проживання: [ADDRESS] які були повернути органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц. У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] і є споживачами послуг, які надає позивач. Згідно з розрахунками, через несплату послуг за відповідачами [PERSON] , [PERSON] не сплачували в повному обсязі за послуги теплопостачання, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 19345,68 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.12.2011 по 31.10.2015 р. Крім того, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не сплачували в повному обсязі за послуги теплопостачання, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 32980,21 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2015 по 30.06.2019 р. Крім того, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не сплачували в повному обсязі за послуги теплопостачання, що призвело до утворення заборгованості в сумі 74386,31 грн., з яких: 45674,51 грн. за послугу з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води до 01.01.2022 р.) за період з 01.07.2019 по 30.06.2025; 1058,40 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.07.2022 по 30.06.2025; 20840,51 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 30.06.2025; 528,24 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.06.2025; 1732,15 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.08.2022 по 30.06.2025; 563,15 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.08.2022 по 30.06.2025; 2879,74 - інфляційні витрати; 1109,61 грн. - 3% річних. (а.с. 4-9). Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктом першим частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У відповідності до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у загальному розмірі 126712,20 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідачів витрати, пов`язані зі сплатою ним при пред`явленні позову судового збору 3028,00 грн.

Outcome: approved