Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 03 липня 2019 року у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головно територіального управління юстиції у Київській області було зареєстровано між позивачем та відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалося через не сумісність характерів, втрати взаєморозуміння, поваги та довіри один до одного, розбіжність поглядів на життя та життєві цінності, а тому позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 29 квітня 2025 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справи, призначено судове засідання на 26 травня 2025 року. Ухвалою суду від 23 липня 2025 року провадження за заявою позивач [PERSON] про надання строку для примирення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було зупинено, надано сторонам строк на примирення строком на 6 (шість) місяців, тобто до 23 січня 2026 року. Ухвалою від 23 січня 2026 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просила суд розгляд справи проводити без її участі. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Судові витрати залишає за собою. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідно до положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 03 липня 2019 року зареєстрували шлюб у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головно територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 694, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Зі змісту позовної заяви слідує, що підставою для розірвання шлюбу є те, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя та сімейні обов`язки, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Позивач зазначила, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить її інтересам, сім`я розпалася остаточно. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved