Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

10 листопада 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26320 грн. У позовній заяві представник позивача вказує, що 25.03.2019 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 2098318, шляхом підписання електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні кредитного договору. На підставі кредитного договору відповідач надано кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 8000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов Договору. ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Всупереч умов договору відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства в частині виконання договірних відносин. 10.06.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відповідно до чинного законодавства укладено Договір факторингу № АК- 10/06/2025 (далі Договір факторингу-1). В подальшому, 07.07.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» відповідно до чинного законодавства укладено Договір факторингу № ДФ-07072025 (далі Договір факторингу-2). Згідно Договору факторингу-1 від 10.06.2025 року та Договору факторингу-2 від 07.07.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2098318 від 25.03.2019 року. Таким чином, сума боргу відповідача перед новим кредитором ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» становить 26320 грн, із яких заборгованість за тілом кредиту становить 8000 грн та заборгованість за відсотками становить 18320 грн. За таких обставин, представник позивача прохає суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» заборгованість за кредитним договором № 2098318 від 25.03.2019 року в загальному розмірі 26320 грн і понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 листопада 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 січня 2026 року постановлено ухвалити заочне рішення. Представник позивача, ТОВ «Фінансова Компанія «СОЛВЕНТІС» - Лано- вий Є. М., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги прохає задовольнити у повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подавав, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від відповідача не надходило. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що 25.03.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 2098318, відповідно до умов якого позичальнику сплачує суму кредиту, що складає 8000 грн, проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені Договором (а.с. 19-21). Умовами вказаного Договору сторони також передбачили наступне: строк повернення кредиту 30 календарних днів до 24.04.2019 року (включно), базова процентна ставка за один день користування кредитом становить 1,7%, акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом 1,28%, спеціальна процентна ставка за один день користування після узгодженого строку повернення кредиту 3,00% (п. 1.6, 1.9 Договору). Згідно п. 1.8 Договору дата надання кредиту, узгоджений строк повернення кредиту і відповідна узгоджена дата повернення кредиту, сума кредиту (загальний розмір кредиту), проценти за користування кредитом, реальна процентна ставка за кредитом вказані у Графіку платежів, що є додатком № 1 до Договору та є невід`ємною його частиною. Договір підписано відповідачем електронним підписом із застосування одноразового ідентифікатора 2098318. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «Алекскредит» та позичальником [PERSON] в електронній формі знайшов своє підтвердження. Відповідно до пункту 1.10 Договору кредит надається позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника. ТОВ «Алекскредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши відповідачу кошти у розмірі 8000 грн, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (а.с. 38). Факт зарахування коштів на банківську картку [PERSON] в сумі 8000 грн підтверджується довідкою та випискою по рахунку відповідача, наданою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 87-89). 10 червня 2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № АК-10/06/2025 (далі Договір факторингу-1), за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб (а.с. 22-26). В подальшому, 07 липня 2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» укладено Договір факторингу № ДФ- 07072025 (далі Договір факторингу-2), за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб (а.с. 29-33). Згідно Договору факторингу-1 від 10.06.2025 року та Договору факторингу-2 від 07.07.2025 року відбулося відступлення права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2098318 від 25.03.2019 року. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № ДФ- 07072025 від 07.07.2025 року вбачається, що ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №2098318 у розмірі 26320,00 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за тілом; 18320 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 13). Згідно детального (щоденного) розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №2098318 від 25.03.2019 року, станом на 06.06.2025 року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 26 320,00 грн. Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «СОЛВЕНТІС» відповідачу вимогу- повідомлення про обов`язок погашення боргу за кредитним договором (а.с. 40), однак, за наявних письмових матеріалів справи, відповідач вимоги позивача не виконав, заборгованість не погасив. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстро- ченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, оскільки [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, при цьому позивач на підставі договору факторингу набув право грошової вимоги до боржника, тому з відповідача на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 2098318 від 25.03.2019 року в розмірі 26320 гривень. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Крім цього, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн представником позивача надано: Договір про надання правової допомоги № 43657029 від 01 липня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «СОЛВЕНТІС» в особі директора Ланового Євгена Миколайовича та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною; Додаткову угоду №2098318 від 30.09.2025 року до Договору про надання правової допомоги №43657029 від 01 липня 2025 року; Акт № 2098318 про підтвердження факту надання правничої (правової) адвоката (виконання робіт, надання послуг) від 30 вересня 2025 року; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І. М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги від 30 вересня 2025 року у справі, про стягнення кредитної заборгованості (а.с. 10, 15-18, 37). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Відповідно до п. 4.9 Договору про надання правової допомоги № 43657029 від 01.07.2025 року, у разі прийняття судом позитивного рішення, клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката у розмірі 6000 грн. Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Відповідачем не було заявлено клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представника позивача та не доведено неспівмірність таких витрат. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved