Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач 16 грудня 2025 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовує, що 09 жовтня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №477065-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказує, що ТОВ «Бізнес Позика» 09 жовтня 2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №477065-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Також, ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8514 на номер телефону зазначений позичальником в анкеті. Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 6000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] . Відповідач, в свою чергу, своїх зобов`язань не виконала, станом на 01 грудня 2025 року утворилась заборгованість за Договором про надання кредиту, в розмірі 19 940,41 гривень, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 5 967,43 гривень; суми прострочених платежів за процентами 13 972,98 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки про виклик до суду за фактичним місцем реєстрації. Причину своєї неявки остання не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань від неї на адресу суду не надходило. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 09 жовтня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено Договір №477065-КС-001 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика». Відповідно до п. 2.2., 2.3. Договору тип кредиту: кредит, строк на який надається кредит: 24 тижнів. Згідно з п. 2.4., 2.5. Договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15013387, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; комісія за надання кредиту: 900,00 гривень. Нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Відповідно до п. 2.7. Договору строк дії договору: до 25 березня 2024 року. Згідно з п. 3.5. Договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості: 1) У першу чергу - прострочена сума Кредиту та прострочені Проценти за користування Кредитом. 2) У другу чергу - сума Кредиту та Проценти за користування Кредитом. 3) У третю чергу - неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до Договору. Відповідно до п. 7.10. Договору технологія (порядок) укладання Договору: Договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) Кредитодавцем та її прийняття (акцептування) Позичальником. Договір укладається в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства України. На підтвердження укладення договору №477065-КС-001 про надання кредиту від 09 жовтня 2023 року позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.bizpozyka.com, анкету клієнта, з яких вбачається, що 09 жовтня 2023 року о 16:52:04 клієнт, використовуючи номер телефону, ідентифікувався в ІТС та зайшов у особистий кабінет, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, ознайомився з паспортом споживчого кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор UA-8514 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер, який вказувався ним при реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачем 09 жовтня 2023 року шляхом введення одноразового ідентифікатора в особистому кабінеті. Матеріалами справи також підтверджується, що 09 жовтня 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» видало кредит шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача у розмірі 6000,00 гривень, емітент картки отримувача А-BANK, згідно із довідкою ТОВ «Профіт Гід», а також інформації, яка надійшла з А-BANK про рух коштів по картці, що емітована на ім`я [PERSON] з 09 жовтня 2023 року по 25 березня 2024 року. Відповідно до довідки про стан заборгованості [PERSON] загальна заборгованість за договором становить 19 940,41 гривень, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 5 967,43 гривень; суми прострочених платежів за процентами 13 972,98 гривень. Крім того, судом встановлено, що на погашення заборгованості за договором позивачем 23.10.2023 року сплачено 1323 грн, з яких: на погашення тіла кредиту - 23 грн, відсотків1 035,15 грн, комісії - 264,85 грн; 07 листопада 2023 року сплачено 1 273,22 грн, з яких: 962,36 грн - на погашення відсотків, 310,86 грн комісії; 21 листопада 2023 року сплачено 1296,33 грн, з яких 9,57 грн на погашення тіла кредиту, 962,47 грн відсотків, 324,29 грн комісії. Таким чином судом встановлено, що грошове зобов`язання відповідач перед позивачем не виконав в повному обсязі. За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Коли позикодавцем є юридична особа договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми позики (стаття 1047 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК). У постанові від 07 квітня 2021 року у справі №623/2936/19 Верховний Суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором при укладенні договору відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено факт укладення 09 жовтня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем договору №477065-КС-001 про надання кредиту в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на умовах платності й строковості. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Станом на час розгляду справи відповідач не спростувала заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту, не надала доказів сплати нею зазначеної суми. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт існування у відповідача перед позивачем заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5967,43 грн за вищевказаним кредитним договором, яка нею добровільно не сплачується. Окрім тіла позики позивач просить стягнути проценти за користування коштами. Судом встановлено, що 09 жовтня 2023 року відповідачці було надано кредит у сумі 6000,00 гривень, платежі по кредитному договору відповідачка сплачувала з порушенням встановленого сторонами графіку платежів, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка процентів нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості. Із розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 09 жовтня 2023 року по 11 грудня 2023 року нарахування проводилось за зниженою процентною ставкою за кредитом: в день 1,15013387, з 12 грудня 2023 року по день закінчення строку кредитування 25 березня 2024 року за процентною ставкою стандартною за кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Умовами договору передбачено, що строк на який надається кредит 24 тижнів (п. 2.3. Договору). Строк дії договору: до 25 березня 2024 року (п. 2.7. Договору). Тому нарахування відсотків за користування кредитом проводилось в межах строку кредитування, сума прострочених платежів по процентах становить 13972,98 грн, що повністю відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства та підлягає стягненню з відповідача. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором №477065-КС-001 про надання кредиту від 09 жовтня 2023 року належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти з порушенням встановленого графіку платежів, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 19 940,41 гривень заборгованості за договором, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 5 967,43 гривень; суми прострочених платежів за процентами 13 972,98 гривень. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Стороною відповідача не надано суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого розрахунку. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Outcome: approved