Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із даним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №866162 від 05.07.2023 в сумі 121919,99 грн, яка складається із: 14999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 106920,00 грн - заборгованість за відсотками та судові витрати. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначав, що 05.07.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №866162, за умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу 15000,00 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку. Договір був укладений у електронному вигляді, шляхом підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який було введено відповідачем, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Позивач, посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку із чим виникла заборгованість. 13.05.2025 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та задоволено клопотання про витребування документів (а.с. 58). На виконання вимог ухвали суду надійшла відповідь з АТ «ПУМБ» (а.с. 68). 03.06.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». В якості заперечень зазначає, що відповідач не зверталась до первісного кредитора за отриманням коштів та не підписувала електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором, кредитний договір та довідка про ідентифікацію складена у довільній формі позивачем, а також посилався, що відповідно до відповіді АТ «ПУМБ» щодо надходжень запитуваних грошових коштів на рахунок відповідача надає негативну відповідь (а.с. 70-71). 23.07.2025 від представника позивача надійшли письмові пояснення. Вказує, що аргументи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання та вказав, що банком підтверджено зарахування відповідачу кредитних коштів на суму 15000,00 грн (а.с.74-75). Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 05.07.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №866162, відповідно до умов якого, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Строк кредитування 360 днів. Орієнтовна річна процентна ставка 47541,10%, стандартна відсоткова ставка з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 9313,47%. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 133800,00 грн, за стандартною відсотковою ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої відсоткової ставки 123945,00 грн (а.с. 23-33). Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором [PERSON] К364 (а.с. 53). Згідно паспорта споживчого кредиту, сума кредиту 15000,00 грн, строк кредитування 360 днів, стандартна відсоткова ставка 2,20 % в день, знижена відсоткова ставка 0,01% вдень (а.с. 21-22). Паспорт споживчого кредиту, графік платежів, який є додатком до договору підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором К364, 05.07.2023 року. Згідно довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «Селфі Кредит», клієнт [PERSON] ідентифікована одноразовим ідентифікатором К364, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор 380969681603 (а.с. 42). З повідомлення від 18.02.2025, вбачається, що між ТОВ «Пейтек» та ТОВ Селфі Кредит» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів. Згідно вказаної довідки, ТОВ «Пейтек» перерахувало [PERSON] 15000,00 грн на картку № [NUMBER] , банк-еквайр - АТ «Пумб» (а.с. 43). Із розрахунку заборгованості вбачається що, [PERSON] було надано кредит у сумі 15000,00 грн, погашення кредиту здійснювалося 19.08.2023 в сумі 43,51 грн, які зараховані на оплату відсотків у сумі 43,50 грн та 0,01 грн на тіло кредиту; у подальшому відповідач не здійснював погашення заборгованості (а.с. 35-41). Повідомленням від 28.05.2025 наданого АТ «ПУМБ» встановлено, що 05.07.2023 о 23:30:25 проведена операція з використанням сервісу та надана інформація, що кошти направлені на ім`я [PERSON] на картку № [NUMBER] , яка випущена на її ім`я. Також зазначено, що операція на суму 15000,00 грн 05.07.2023 о 23:30:25 проведена з використанням сервісу переказу коштів через АТ ПУМБ. Між банком та ТОВ "Пейтек Україна" було укладено договір відповідно до якого банк надав послуги переказу коштів. У банку наявна лише часткова інформація щодо операції, а саме що кошти направлені на карту [NUMBER] , яка випущена на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), на суму 15000,00 грн 05.07.2023 о 23:30:25 (а.с. 68). 11.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір факторингу №21062024 (а.с. 44-48). Згідно п.1.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21062024 від 21.06.2024 до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 121919,99 грн (а.с. 48 на звороті). Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] договору про надання споживчого кредиту №866162 від 05.07.2023 року. Крім того, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору №866162 від 05.07.2023 року. Тому наведені у відзиві на позовну заяву пояснення адвоката є безпідставними та судом не приймаються, оскільки не доведені належними та допустимими доказами. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Також, як вбачається з матеріалів справи, що 21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №21062024 (а.с. 43 на звороті-48). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21062024 від 21.06.2024 до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 121919,99 грн (а.с. 48 на звороті). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» просить стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 121919,99 грн, з яких: 14999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту та 106920,00 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості 15000,00 грн, погашення кредиту здійснювалося 19.08.2023 в сумі 43,51 грн, які зараховані на оплату відсотків у сумі 43,50 грн та 0,01 грн на тіло кредиту, у подальшому відповідач не здійснював погашення заборгованості. Із повідомлення АТ «ПУМБ» від 28.05.2025 вбачається, що у даному банку на ім`я [PERSON] була випущена картка № [NUMBER] , а також підтверджено факт зарахування коштів у сумі 15000,00 грн 05.07.2023 о 23:30:25 проведена з використанням сервісу переказу коштів через АТ ПУМБ. Сторона відповідача вказувала у відзиві на позовну заяву, що банком не підтверджено здійснення зарахування на вказану суму 15000,00 грн ТОВ «Селфі кредит», тому просила відмовити у задоволенні позову. Проте, судом встановлено та доведено наданими письмовими доказами, на що посилався позивач, що між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ПЕЙТЕК» укладено договір про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 03.05.2022, також АТ ПУМБ підтвердило наявність зарахування, що здійснювався у відповідності до договору, який укладений між банком та ТОВ «ПЕЙТЕК», тобто доводи представника відповідача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи належними доказами. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення [PERSON] отриманих коштів, а тому заявлена сума заборгованості у сумі 121919,99 грн, яка складається із: 14999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту та 106920,00 грн - заборгованість за відсотками підлягає стягненню з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал». Оскільки, в матеріалах справи міститься договір про надання споживчого кредиту, який підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved