overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

В провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа №521/14880/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 10 листопада 2025 року Хаджибейським районним судом міста Одеси по цій справі було ухвалено заочне рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - задоволено. До суду звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Столітній Михайло Миколайович із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» процентів, нарахованих позивачем за 84 календарних днів у розмірі 6300,00 гривень, оскільки при ухвалені рішення не вирішено питання щодо стягнення з відповідача процентів, нарахованих позивачем за 84 календарних днів у розмірі 6300,00 гривень. Представник позивача просив розглянути подану заяву за його відсутності. Заява розглянута в порядку ст. 270 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, подану заяву, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення суду. 10 листопада 2025 року Хаджибейським районним судом міста Одеси по цій справі було ухвалено заочне рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений. Як вбачається з матеріалів справи, представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Столітнім Михайлом Миколайовичем крім вирішених судом заявлялися вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» процентів, нарахованих позивачем за 84 календарних днів у розмірі 6300,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. За ч. 3, 4 цієї статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON] , в котрому вони перебувають з 21 липня 2021 року. Позов мотивований тим, що за час спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з [PERSON] не склалося через несумісність характерів, поглядів на життя, сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони більше двох років проживають окремо та не спілкуються. Шлюб носить формальний характер. Примирення та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Ухвалою судді від 15 грудня 2025 року у справі відкрито провадження, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. [PERSON] копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з доданими до неї документами надсилались судом за зареєстрованою адресою місця проживання, конверт з вкладенням повернувся за адресу суду з довідкою відділення АТ «Укрпошта» від 22.12.2025 про відсутність адресата, однак у відповідності до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відправлення вважається врученим відповідачу. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та згідно зі ст.280 ЦПК України за згодою позивачки, викладеною в заяві від 19.01.2025, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що з 21 липня 2021 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21 липня 2021 року Полонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.8). Як вбачається з даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 липня 2013 року виконавчим комітетом Прислуцької сільської ради Полонського району Хмельницької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Через відсутність порозуміння та несумісність поглядів на життя та сімейні стосунки сторони припинили сімейні відносини, протягом тривалого часу спільно не проживають та примиритися не бажають. Зазначені обставини свідчать про неможливість подальшого спільного життя подружжя, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, відповідача, їх спільної дитини, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14 липня 2012 року, про що у виконкомі Великобийганської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, зроблений актовий запис за № 7. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . [PERSON] звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що спільне життя з відповідачкою не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та спільне господарство, за останні роки відносини між сторонами остаточно зіпсувалися, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, шлюб між сторонами існує лише формально, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, відповідачка відзив щодо позову не подала. При цьому, подала заяву про розгляд справи без її участі та розірвати шлюб із позивачем. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим та суперечить їх інтересам, а також інтересам їхньої дитини. За таких обставин позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Враховуючи складність справи, суд вважає можливим відкласти складення повного рішення на строк не більше як десять днів з дня закінчення розгляду справи відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, проголосивши у судовому засіданні тільки вступну та резолютивну частини судового рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги мотивовано тим, що подружжя перебуває в шлюбі з 02 вересня 2017 року та є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Сторони фактично припинили шлюбні відносини, збереження шлюбу неможливе. Відзиву на позов не надходило. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до змісту яких позивач на розірванні шлюбу наполягала, відповідач позов визнав. Судом ухвалено про проведення судового засідання за відсутності учасників справи. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2017 року та є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Підтверджуються вказані обставини свідоцтвами про шлюб та про народження дитини (а.с.12, 13). Як встановлено ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сторони мають дійсне прагнення до розірвання шлюбу, подальше його збереження не відповідає інтересам подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Озернянської сільської ради з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку, яка належала її бабі [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] баба позивачки, якій на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3996 га (кадастровий номер 6122686700:01:001:0610), яка знаходиться на території Озернянської сільської ради Тернопільського (Зборівського) району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР № 058708. На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном, склавши 04 вересня 2020 року заповіт, згідно якого заповіла вказану земельну ділянку позивачці. Позивачка прийняла спадщину, звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину. Постановою нотаріуса №01/02-31 від 07 січня 2026 року позивачці у вчиненні нотаріальних дій відмовлено у зв`язку з тим, що інший спадкоємець [PERSON] не відмовилася у встановлений строк від обов`язкової частки у спадщині, рекомендовано визнавати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Однак спадкоємець [PERSON] дочка спадкодавця надала заяву, згідно якої претензій на земельну ділянку не має, відмовляється від обов`язкової частки в користь [PERSON] онуки спадкодавця, спадкоємця за заповітом. Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, інші особи пренезй на спадок не мають, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

До Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування поданого позову вказано, що 05.08.2021 [PERSON] уклав із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договором позики № 75918322, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1500,00 грн., строком на 14 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконав, зокрема передав відповідачу грошові кошти в розмірі 1500 грн, за посередництвом ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНЕКСПРЕС»». Враховуючи умови Договору та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 0 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 4604,40 грн., зокрема: 1500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3104,40 грн. сума заборгованості за відсотками. 21.12.2021 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Управління Активами»» уклали договір факторингу №2112 від 21.12.2021 р., за умовами якого останній набув право грошової вимоги в тому числі за договором позики №75918322 від 05.08.2021 р. 31.03.2023 р. ТОВ «ФК «Управління Активами»» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклади договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75918322 від 05.08.2021 р. Таким чином, оскільки на даний час відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому представник ТОВ «Фінпром Маркет» звернувся із позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму заборгованості за Договором позики № 75918322 в розмірі 4604,40 грн., з яких 1500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3104,40 грн. сума заборгованості за відсотками, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн. та витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в розмірі 4500,00 грн. Ухвалою суду від 23.12.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено розгляд справи на 23.01.2026 в порядку спрощеного позовного провадження Представник позивача, будучи належним чином повідомленим, на розгляд справи не з`явився. У позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи у спосіб визначений законом повідомлений, на розгляд справи не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Представник психіатричного закладу КНП «ХОЗзНПД» ХОР звернувся із заявою про примусову госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги [PERSON] .. Заява мотивована тим, що пацієнт страждає на тяжке психічне захворювання, внаслідок чого він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та становить небезпеку для себе. Його лікування можливе тільки в умовах стаціонару. Представник психіатричного закладу у судовому засіданні заяву підтримав, зазначив, що у [PERSON] діагностовано психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм та судомами, у такому стані він не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію. [PERSON] в судове засідання не доставлений у зв`язку із важкістю стану здоров`я. Інші учасники судового провадження не заперечували проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 22.01.2026 р. [PERSON] був доставлений в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. Комісія лікарів-психіатрів 22.01.2026 р. встановила наявність у нього психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм та судомами та прийшла до висновку про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки внаслідок захворювання він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та становить небезпеку для себе. Дані обставини підтверджуються: поясненнями представника лікарні, висновком комісії лікарів психіатрів від 22.01.2026 р., медичною картою стаціонарного хворого №586 від 22.01.2026 р., заключенням ЛКК. Таким чином, заяву слід задовольнити . Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Представник психіатричного закладу КНП «ХОЗзНПД» ХОР звернувся із заявою про примусову госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги [PERSON] .. Заява мотивована тим, що пацієнт страждає на тяжке психічне захворювання, внаслідок чого він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Його лікування можливе тільки в умовах стаціонару. Представник психіатричного закладу у судовому засіданні заяву підтримав, зазначив, що у [PERSON] діагностовано важку розумову відсталість з поведінковими розладами, що потребують догляду та лікування, у такому стані він не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію. [PERSON] в судовому засіданні не зміг висловити своєї позиції щодо госпіталізації в стаціонар. Інші учасники судового провадження не заперечували проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 21.01.2026 р. [PERSON] був доставлений в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. Комісія лікарів-психіатрів 22.01.2026 р. встановила наявність у нього важкої розумову відсталість з поведінковими розладами, що потребують догляду та лікування та прийшла до висновку про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки внаслідок захворювання він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Дані обставини підтверджуються: поясненнями представника лікарні, висновком комісії лікарів психіатрів від 22.01.2026 р., медичною картою стаціонарного хворого №570 від 21.01.2026 р.. Таким чином, заяву слід задовольнити . Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

у вересні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб позивача з відповідачем, зареєстрований 04 червня 2004 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його останнього місця проживання. Крім того, відповідач сповіщався шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 04 червня 2004 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 503 (а.с. 6). Від шлюбу мають двох дітей дочку [PERSON] , [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved