Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить встановити факт належності та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) колишнього КСП «Маяк» Кілійського району Одеської області, розміром 3,44 умовних кадастрових гектарів із земель пайового фонду на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області. У позові посилається на те, що він працював у СВК «Маяк» (КСП «Маяк») з 26.07.1993 по 16.01.2006, але в списках розпаювання його не було. Під час перебування позивача членом КСП «Маяк» пройшло паювання земель колективної власності КСП «Маяк» та відповідно до рішення загальних зборів членів КСП «Маяк» (протокол № 1 від 28.02.1996 р.) були затвердженні списки членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). У свою чергу, позивач не був присутній на загальних зборах КСП по сімейним обставинам та після затвердження списку членів КСП «Маяк» не отримував сертифіката на земельну частку (пай). У грудні 2025 року позивач звернувся до СВК «Маяк» з метою виділення йому земельної частки (паю), однак позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав наведених у позові та наявних в матеріалах доказів. Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської областів судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнали. Представник третьої особи СВК «Маяк» надав заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечували. Згідно з ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до трудової книжки, заповненої 24.09.1974 на ім`я [PERSON] , вбачається, що: -на підставі наказу № 31 від 26.07.1993, він прийнятий в члени КСП «Маяк» по договору в городницьку бригаду № 1; -наказом № 43 від 30.12.1993 переведений на ток № 2 оператором; -на підставі загальних зборів від 17.03.2000 КСП «Маяк» перейменовано в СПК «Маяк»; - на підставі наказу № 25 від 16.01.2006, звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України. Вказаний факт також підтверджується довідкою за вих. № 66 від 22.12.2025, наданою СВК «Маяк», відповідно до якої встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно працював з 26.07.1993 по 16.01.2006, але в списках розпаювання його не було. Під час перебування позивача членом КСП «Маяк» на підставі Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» пройшло паювання земель колективної власності КСП «Маяк» та відповідно до рішення загальних зборів членів КСП «Маяк» (протокол № 1 від 28.02.1996 р.) були затвердженні списки членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Позивач не був присутній на загальних зборах КСП по сімейним обставинам та після затвердження списку членів КСП «Маяк» не отримував сертифіката на земельну частку (пай). У грудні 2025 року позивач звернувся до СВК «Маяк» з метою виділення йому земельної частки (паю), однак позивачу було відмовлено У зв`язку з реорганізацією КСП «Маяк», його правонаступником став СВК «Маяк». Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому І залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Виходячи з норм Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Закону України «Про оренду землі», громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Власнику однієї чи більше земельної частки (паю) в межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, видається один державний акт на право власності на земельну ділянку. Власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави стверджувати, що право громадянина на земельну частку (пай) посвідчується відповідним сертифікатом до виділення часток (паїв) в натурі (на місцевості), а після цього - власнику земельної частки (паю) видається державний акт на право власності на земельну ділянку. У даному випадку позивач не отримував сертифікат на права на земельну частку (пай) та не має можливості виділити свою земельну ділянку в натурі на місцевості та право власності на неї. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, встановлено, що правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) у позивача відсутній, так як він його не може отримати на теперішній час, у зв`язку з відсутністю повноважень на це, у будь-якого органу. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У зв`язку з вищевикладеним, вважаю за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай), площею, 3,44 га в умовних кадастрових гектарах за рахунок не витребуваних земель колективної власності колишнього КСП «Маяк», що знаходиться в межах Кілійської міської ради Одеської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved