Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У вересні 2025 року позивач ТОВ «Житлово-Будівельна компанія «Управдом» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 14 328,79 грн., яка складається: суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 13 188,84 грн., 711,22 грн. інфляційного збільшення боргу, 3% річних - 428, 72грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є експлуатуючою компанією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок порушення відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг за період часу з 01.07.2024 р. по 31.07.2025 р., які позивач надавав відповідачу, обумовило виникнення у останньої заборгованості в загальному розмірі 14 328,79 грн., яка складається: суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 13 188,85 грн., збитків від інфляції - 711,22 грн., 3% річних - 428,72 грн. Ухвалою від 19.09.2025 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, в матеріалах справи міститься заява, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до ст.128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилала. Про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , відтак споживачем послуг, що надає позивач. ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» є виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . 27.03.2023 [PERSON] підписала Договір про надання послуг №13.3/Б68 з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до п.2.1 якого взяла на себе зобов`язання оплачувати послуги у встановлений договором строк - до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, які надаються ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом». У договорі зазначається про те, що предметом цього договору є забезпечення виконавцем наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Наказом ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» від 01 березня 2022 р. №4/1 про встановлення тарифів, у зв`язку із підвищенням вартості електроенергії, з 1 березня 2022 року було встановлено тарифи на послугу з утримання будинків та прибудинкової території - 11,98 грн. за 1 кв.м. Наказом ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» від 31 травня 2023 р. №17/1 про встановлення тарифів, у зв`язку із підвищенням вартості електроенергії, з 1 червня 2023 року було встановлено тарифи на послугу з утримання будинків та прибудинкової території - 12,52 грн. за 1 кв.м. Наказом ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» від 31 травня 2024 р. №11 про встановлення тарифів, з 1 червня 2024 року було встановлено тарифи на послугу з утримання будинків та прибудинкової території - 13,47 грн. за 1 кв.м. Наказом ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» від 02 грудня 2024 р. №26 про встановлення тарифів, з 1 січня 2025 року було встановлено тарифи на послугу з утримання будинків та прибудинкової території - 16,50 грн. за 1 кв.м. Також встановлено, що 27.03.2023 [PERSON] уклала Договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до п. 1 цього договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу з постачання теплової енергії на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. [PERSON] як власник кв. [ADDRESS] підписала також Договір про надання послуг з постачання теплової енергії, відповідно до якого взяла зобов`язання оплачувати такі послуги. Також встановлено, що 27.03.2023 [PERSON] уклала Договір про компенсацію вартості послуг. Відповідно до п.1.1. договору споживачу надаватимуться послуги з контрольно-пропускної роботи прибудинкової території або охорони, а також, з забезпечення умов роботи осіб, які здійснюють контрольно-пропускний режим теплопостачання, водопостачання, електропостачання, прибирання біля постів персоналу, інші послуги, які пов`язані з контрольно-пропускною роботою прибудинкової території та перелік яких не є вичерпним. Споживач зобов`язується прийняти послуги, обсяг яких не є вичерпним та компенсувати їх вартість та інші витрати виконавцю, пов`язані з укладенням та виконанням умов цього договору, на умовах, визначених цим Договором. Посилаючись на невиконання відповідачем умов договорів та утворення заборгованості позивач звернувся до суду з даним позовом. У відповідності до ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу УPCP, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами є : 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст.7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства у строки, встановлені договорами. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно сплачує квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» за період з 01.07.2024р. по 31.07.2025р., які позивач надавав відповідачу, обумовило виникнення у останньої заборгованості у загальному розмірі 14 328,79 грн., яка складається з 13 188,85 грн. суми заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги; 711,22 грн. збитків від інфляції; 428,72 грн. - 3% річних. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Судом перевірено правильність нарахування заборгованості. Зважаючи на те, що відповідач не сплатив плату за надані послуги, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, така заборгованість підлягає стягненню судовим рішенням: з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» необхідно стягнути 13 188,85 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На дану суму заборгованості позивач нарахував 3 % річних та інфляційні втрати відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нараховуючи інфляційне збільшення боргу, позивач враховував суму боргу та індекс інфляції у конкретний період, а відтак, вирахував інфляційне збільшення боргу за період з липня 2024 року по липень 2025 року у розмірі 711, 22 грн. Втім, здійснюючи нарахування 3% річних, позивач здійснив невірний розрахунок, адже нараховував 3 % річних не поетапно (в міру того як розмір заборгованості збільшувався), а відразу на усю суму заборгованості 13188,85 грн., виходячи з усього періоду заборгованості липень 2024 - липень 2025р., тоді як, наприклад, в липні 2024 р. заборгованість становила 828,84 грн. та досягла розміру 13188,85 грн. лише в липні 2025 р. Відтак, позивач не довів правильність своїх розрахунків 3% річних. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір №2 про надання правової допомоги від 01.01.2023 року, акт про надання послуг №557 від 10 вересня 2025 року, детальний опис за надані правові послуги адвокатами від 10.09.2025року. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав КЦС Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн., але пропорційно задоволеній частині позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1335 від 03.07.2025. Зважаючи на те, що позивач просив стягнути з відповідача 14328,79 грн., а суд дійшов висновку про необхідність стягнення 13900,07 грн., тобто задовольнив позов на 97%, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2937,16 грн. та 7760,00 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial