Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач 19.11.2025 звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11044,5 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 16.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5560091, згідно з умовами якого останній отримав 3000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, останній не виконав умови кредитного договору. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. 28.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 93-МЛ, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги і за кредитним договором № 5560091, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 11044,5 грн, з яких 2790 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7684,5 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 570 грн сума по комісії. Просив стягнути з відповідача на користь позивача 11044,5 грн заборгованості за кредитним договором, 2422,40 грн судового збору та 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві просив розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Установлено, що 16.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5560091, згідно з умовами якого останній отримав 3000 грн, загальним строком на 105 днів з 16.12.2022 (а.с.6-11), зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій. Відповідно до п. 6.1 договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток та інші засоби. Згідно п. 6.2 договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SМS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником товариству через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SМS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SМS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Відповідно до п. 6.3 договору приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил. Згідно п. 6.4 договору укладення товариством договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5 договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 28 березня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 93-МЛ, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитними договорами (зв.ст. а.с. 16-20). 26.08.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено додаткову угоду №1 до договору відступлення прав вимоги №93-МЛ від 28.03.2023 (а.с.24), якою внесено зміни в Додаток №1 до договору форму реєстру боржників. Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 93-МЛ від 28 березня 2023 року, та додаткової угоди №1 від 26.08.2025, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , яка становить 2790 грн залишок по тілу кредиту, 7684,5 грн залишок по відсотках, 570 грн комісія, загальна сума 11044,5 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог (а.с.26). Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно до ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 11044,5 грн. З відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 2422, 40 грн (а.с. 35). Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 8000 гривень надав: - договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, який укладений між ТОВ "Кредит-Капітал" та адвокатським об`єднанням "Апологет", в особі керуючого партнера - адвоката Усенка М.І., в якому визначено, що вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8000 грн (а.с.зв.ст.29); - ордер на надання правничої допомоги ВС № 1408806 від 20.10.2025, згідно із якими правова допомога ТОВ "Кредит-Капітал" надається адвокатом Усенком М. І. (а.с. 30). - акт № Д/6585 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 22.10.2025, відповідно до якого вартість послуг за ведення справи по боржнику [PERSON] становить 8000 грн (а.с. зв.ст. 30); - детальний опис наданих послуг від 22.10.2025, в якому визначено найменування послуг та кількість витраченого часу (а.с. 31). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не навів обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним та обґрунтованим. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 549, 610, 611, 626, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved