Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивачем подано дану позовну заяву в якій вона просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 22 вересня 2020 року Знам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №73. Вимоги обґрунтувні тим, що сторони по справі знаходяться у шлюбі, який зареєстровано 22 вересня 2020 року. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього року їх відносини погіршились у зв`язку з небажанням відповідача знайти порозуміння у їх відносинах. У зв`язку з небажанням відповідача знайти порозуміння у сімейних стосунках позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач та її представник адвокат Урсаленко О.М. у судове засідання не з`явились. Надали заяви, в яких кожен окремо позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просили справу розглядати за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення йому судової повістки про виклик до суду. Про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, клопотання про розгляд справи за його участю суду не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, встановив, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 22 вересня 2020 року Знам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №73 (а.с.4). Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Доказів про доходи сторін суду не надано. Подружні відносини між ними припинені, позивач примирення не бажає. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягає стягнення, сплачений нею за подання даного позову до суду судовий збір. Крім того, у позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати пов`язані із наданням правової допомоги на суму 4000 грн.. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Відповідно до ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою . Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання позивачу правничої допомоги суду надано: ордер на надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №279/н (а.с.6) Додаток до договору №319 від 22 серпня 2025 року - розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, з описом послуг наданим адвокатом клієнту, згідно якого сторони домовились, що гонорар адвоката становить 4000 грн. (а.с.8); квитанцію до прибуткового касового ордера №314 з якої вбачається, що 22 серпня 2025 року адвокатом Урсаленко О.М. від [PERSON] прийнято 4000 грн. (а.с.7). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст.19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, відсутність адвоката в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 4000 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст.137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2000 грн, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved