Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

До Заводського районного суду міста Кам`янського звернулась Кредитна спілка «Християнська фортеця» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 29.05.2024 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Християнська фортеця» було укладено кредитний договір про споживчий кредит № 13036, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 3 500,00 гривень строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами із розрахунку 58,8 % річних від суми наданого кредиту за кожен день користування ним. Позичальник своїх зобов`язань з повернення коштів в повному обсязі не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 9 861,44 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 2 740,12 гривень; сума заборгованості за відсотками 7 121,32 гривень. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А.. Ухвалою від 19.09.2025 року позовна заява залишена без руху, надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали. Відповідно до Довідки про доставку електронного документу ухвала від 19.09.2025 надіслана одержувачу Кредитна спілка «Кредитна Фортеця» в його електронний кабінет. Документ доставлено 20.09.2025 19:34:37. 25.09.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали від 19.09.2025. Ухвалою від 29.09.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В судове засідання, призначене на 22.01.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась, будь-яких заяв чи клопотань від неї на адресу суду не надходило. Ухвалою від 22.01.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами. Між Кредитною спілкою «Християнська фортеця» та [PERSON] був укладений Кредитний договір про споживчий кредит № 13036 (загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати) від 29.05.2024 року (а.с. 5 - 9). Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 Договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику споживчий кредит (вид фінансової послуги: надання коштів та банківських металів у кредит) у сумі 3500,00 гривень (три тисячі п`ятсот грн 00 коп.) на засадах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, в порядку та в строки, визначених цим Договором. Відповідно до п.п. 3.1 3.2 Розділу 3 Договору кредит надається строком на 12 місяців від дати отримання Позичальником кредиту. Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит в день підписання цього Договору, але не раніше дня оформлення необхідного забезпечення виконання зобов`язання за цим Договором, якщо забезпечення зобов`язання підлягає оформленню цим договором. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку визначеного в п. 3.1 цього договору. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом з дотриманням Графіка розрахунків Додаток 1, що є невід`ємною частиною цього Договору (п.п. 3.4, 3.5 Розділу 3 Договору). Відповідно до п. 4.1 Розділу 4 Договору плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 58,8 % річних від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом та може бути змінена виключно за згодою Сторін. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Відповідно до п. 4.6 Розділу 4 Договору Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього Договору. Розмір та строк сплати процентів і основної суми кредиту встановлюється Графіком розрахунків, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Графік розрахунків відповідає умовам, зазначеним у п. 2.4 цього Договору. Сума процентів за користування кредитом, передбачена Графіком розрахунків, є дійсною за умови дотримання Позичальником строків сплати, передбачених Графіком розрахунків. Сторони домовились про те, що у разі порушення Графіку розрахунків та несвоєчасного надходження (прострочення) планового, згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною цього Договору, платежу, повністю або частково, кредитний комітет Кредитодавця, своїм рішенням, має право визнати цей кредит, кредитом з підвищеним ризиком, у разі прийняття якого встановлюється та діє протягом усього строку визнання кредиту, кредитом з підвищеним ризиком, фіксована відсоткова ставка за користування цим кредитом у розмірі 290,6 % річних (п.п. 4.7, 4.8 Розділу 4 Договору). Відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 13036 від 29.05.2024, сума кредиту становить 3 500 грн, проценти за користування кредитом за період з 29.05.2024 по 29.05.2025 1 883,21 грн (а.с. 10 - 11). Кредитна спілка «Християнська фортеця»свої зобов`язання за кредитним договором виконала у повному обсязі, надала відповідачу кошти в розмірі 3 500,00 гривень шляхом видачі їх у касі Кредитної спілки, що підтверджується Видатковим касовим ордером від 29.05.2024 року (а.с. 13). Позичальник свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним виконала частково, сплатила в рахунок погашення тіла кредиту 759,88 гривень, процентів за користування кредитними коштами 840,12 гривень, що підтверджується Розрахунком нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом. З наданого позивачем Розрахунку вбачається, що заборгованість за кредитним договором становить 9 861,44 грн, з яких: 2 740,12 грн основна сума кредиту; 7 121,32 гривень сума несплачених відсотків за користування кредитом за період з 29.05.2024 по 29.05.2025. Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І, ІІ та Глава 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ Книги п`ятої ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 року та Закон України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 року (в частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII). Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами частини другої статті 1054 ЦК України відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина друга статті 1046 ЦК України). У разі пред`явлення позову про стягнення боргу кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору і його умови. Факт укладення кредитного договору (позики) не може бути встановлено судом без встановлення факту перерахування грошових коштів позичальнику. Встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту перерахування коштів на рахунок боржника слугує додатковим підтвердженням факту укладення кредитного договору. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 09 серпня 2023 року у справі № 755/16831/19 (провадження № 61-17567св21). Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постановах Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Умовами кредитного договору та Графіком платежів визначена періодичність, сума погашення та черговість оплати Позичальником заборгованості за кредитним договором, що включає погашення заборгованості за тілом кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами. Кредитний договір про споживчий кредит № 13036 від 29.05.2024 року укладений в паперовій формі шляхом його підписання сторонами, факт надання кредитних коштів позичальнику у встановленому договором розмірі підтверджений належними та допустимими доказами, а тому у відповідача виник обов`язок з повернення отриманих за кредитним договором коштів та процентів за користування ними, у розмірі та на умовах встановлених договором. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення розміру заборгованості за тілом кредиту у сумі 2 740,12 гривень є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 7 121,32 гривень, то суд виходить з такого. Як зазначалось вище, відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Пунктом 4.1. Розділу 4 Договору встановлений розмір процентів за користування кредитом 58,8 % річних, що відповідно до Графіку платежів становить 1 883,21 гривень. Відповідно до позовної заяви та розрахунку нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом, проценти за користування кредитом наховані Позивачем у збільшеному розмірі, а саме у сумі 7 121,32 гривень, що становить 290,6 %. При цьому, у п. 4.8 Розділу 4 Договору передбачена можливість сплати процентів у збільшеному розмірі 290,6 % річних, але лише за умови прийняття кредитним комітетом кредитодавця рішення про визнання кредиту, кредитом з підвищеним ризиком. В матеріалах справи відповідне рішення кредитного комітету про визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком відсутнє, відтак право Позивача на нарахування процентів за користування кредитними коштами у розмірі 209,6 % річних не підтверджене належними та допустимими доказами. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню у розмірі 58,8 % річних, з урахуванням сплачених позичальником коштів. Відповідач частково оплатила проценти за користування кредитними коштами у сумі 840,12 гривень, відтак законними та обґрунтованими суд визнає вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 1 043,09 гривень (1 883,21 грн 840,12 грн). Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України). Статтями 76 80 ЦПК України висуваються вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, визначивши спірні правовідносини та норми права, що підлягають застосуванню до них, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Християнська фортеця» заборгованість за кредитним договором у сумі 3 783,21 гривень, з яких: 2 740,12 гривень заборгованість за тілом кредиту; 1 043,09 гривень заборгованість за процентами, що становить 38,36 % пред`явлених позовних вимог (3 783,21 грн / 9 861,44 грн х 100 %). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог частково з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 161,54 гривень (3 028,00 грн х 38,36 %).

Outcome: partial