Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну порядку стягування аліментів. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2011 року по 13.12.2021 року. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.10.2021 року по справі № 539/4088/21 з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви 01.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що на даний час сума стягуваних аліментів з відповідача на утримання сина, з врахуванням встановленого законодавством України розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, є недостатньою для належного утримання та виховання дитини. Зазначає, що їх син має проблеми із здоров`ям, знаходиться на «Д» обліку у ортопеда, кардіолога та невролога. Вказує, що без належного фінансового забезпечення утримувати дитину дуже складно, сама вона не може забезпечити для сина прожитковий мінімум. ЇЇ доходів після покриття житлово-комунальних витрат, витрат на одяг, харчування, фізичний розвиток та лікування не вистачає для того, щоб дитина могла повноцінно розвиватися та навчатися. Домовитися із батьком дитини про способи виконання ним батьківського обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини їй не вдається, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом прав дитини. Враховуючи вищевикладене, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються на користь [PERSON] з [PERSON] на підставі судового наказу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №539/4088/21 від 27.10.2021 року на утримання сина [PERSON] , з твердої грошової суми на 1/4 частину доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач та її представник, адвокат Рябека Р.М., не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, в якій позовні вимоги підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву не скористався, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку . Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.12.2021 року шлюб розірвано (справа 539/4092/21) (а.с.10-11зврт.). За час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області 23.12.2011 року, актовий запис №120 (а.с.06). Судовим наказом Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.10.2021 року (справа №539/4088/21) з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви, 01.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-12зврт.). Постановою державного виконавця Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районні Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.08.2025 року було відкрито виконавче провадження №78925863 (а.с. 13). За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким вона проживає. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Із приписів ст. 181 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Суд приймає до уваги й те, що за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання сина. Водночас, суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприяти кращому захисту інтересів дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів підлягають задоволенню. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Правнича допомога [PERSON] надавалася адвокатом Рябекою Р.М. (а.с. 14-15.). Відповідно квитанції до прибуткового ордера №16-25/1 загальна вартість наданих адвокатом та сплачених клієнтом послуг складає 5000,00 гривень (а.с. 16). Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, Баришевський проти України, Меріт проти України та ін.). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути 5000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, що на думку суду є співмірним, пропорційним та відповідає складності справи. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, з урахуванням того, що позов задоволений на користь позивача.

Outcome: approved