Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У травні 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 24531,45 грн, понесених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08 травня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» (далі ТОВ «Стар файненс груп») та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 09293-05/2024, відповідно до якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит у сумі 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. ТОВ «Стар файненс груп» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві грошові кошти в обсязі та у строк, визначений договором. Відповідач, у свою чергу, не виконала умови кредитного договору, не погасила заборгованість за кредитним договором у встановлений строк. Сума заборгованості відповідача становить 24531,45 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту 8714 грн, заборгованості за відсотками 11471 грн, заборгованості за штрафом 4346,45 грн. 24 вересня 2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 24092024. Відповідно до умов даного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло стутусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 09293-05/2024 від 08 травня 2024 року. У зв`язку з вищевикладеним, унаслідок порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором представник позивача просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 09293-05/2024 від 08 травня 2024 року у сумі 24531,45 грн, а також сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року позовну заяву передано на розгляд Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 серпня 2025 року цивільну справу передано на розгляд Носівського районного суду Чернігівської області. Матеріали цивільної справи надійшли на розгляд Носівського районного суду Чернігівської області 03 вересня 2025 року. Ухвалою судді від 10 вересня 2025 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 05 грудня 2025 року, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з АТ «ОТП Банк» інформацію: 1. чи належить банківська картка з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] , 2. чи була успішною транзакція, здійснена 08 травня 2024 року об 11:25 на банківську картку № [NUMBER] на суму 10000 грн; 3. чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської картки № [NUMBER] ; 4. чи проводилась верифікація особи власника банківської картки № [NUMBER] . Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року розгляд справи відкладено до 20 січня 2026 року для здійснення повторного виклику відповідача. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенко М.І. у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог, у якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи проводити без участі представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, яка була належним чином повідомленою судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання в порядку ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подавала. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Рішенням ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти росії» (№ 12307/16) визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд постановив 20 січня 2026 року ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 223 ЦПК України. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом встановлено, що 08 травня 2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 09293-05/2024 (а. с. 15-21), відповідно до п. 1.1. якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2. договору тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 08.05.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 04.09.2024. Згідно з п. 1.4.1. денна процентна ставка становить 1,50 % та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2. цього договору. Відповідно до п. 7.1 цього договору договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.2 цього договору. Відповідно до п. 1.6. договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-87хх-хххх-4429 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Згідно з п. 2.1. договору перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, шляхом отримання через Систему BankID ідентифікаційних даних клієнта. Згідно з п. 5.3. договору у випадку прострочення клієнтом сплати процентів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу. Згідно з п. 5.3.1. договору у випадку встановлених законодавством України мораторіїв (заборон) на нарахування штрафних санкцій штраф протягом періоду мораторію чи заборони не нараховується та відновляється після їх скасувань. Указаний кредитний договір № 09293-05/2024 підписаний [PERSON] шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису «W0299». Таким же чином [PERSON] підписано додатки до вказаного договору, якими є графік платежів (а. с. 22) та паспорт споживчого кредиту (а. с. 13-15), що містить основні умови кредитування, аналогічні вказаним у договорі. Факт успішного перерахування 08 травня 2024 року відповідачеві кредитних коштів у розмірі 10000 грн на платіжну картку маска картки [NUMBER] підтверджується повідомленням надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 16 квітня 2025 року (а. с. 25). Крім того, факт видачі [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором № 09293-05/2024 від 08.05.2024 підтверджується повідомленням АТ «ОТП Банк» № 68-3-23/10182-БТ від 19 вересня 2025 року, наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів, із якого вбачається, що банківська картка № [NUMBER] випускалась на ім`я клієнта; дійсно, 08.05.2024 на картковий рахунок клієнта було зарахування переказу в розмірі 10000,00 грн; верифікація особи власника банківської картки № [NUMBER] проводилась 14.10.2022 відповідно до внутрішніх процесів банку (а. с. 99). 24 вересня 2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 24092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар файненс груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Стар файненс груп» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а. с. 28-33). Оплата за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 24092024 підтверджується копією платіжної інструкції АТ «Райффайзен Банк» № 5895 від 24 вересня 2024 року (а. с. 34, на звороті). Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24092024 від 24.09.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 09293-05/2024 на суму 24531,45 грн, з яких: 8714,00 грн сума основного боргу за кредитом; 11471,00 грн сума заборгованості за відсотками, 4346,45 грн сума заборгованості по пеням/штрафам (а. с. 33, на звороті). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, зробленим ТОВ «Стар файненс груп» за кредитним договором № 09293-05/2024 від 08.05.2024 року, станом на 24 вересня 2024 року відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем у розмірі 24531,45 грн, з яких: 8714,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 11471,00 грн заборгованість за відсотками, 4346,45 грн штрафи. Із розрахунку заборгованості також убачається, що відповідачем здійснено погашення тіла кредиту на суму 1286 грн та відсотків на суму 4660,45 грн (а. с. 25-27). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. Відповідно до ч. 1 статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 статті 519 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Так, відповідачу позивачем було надіслано письмову досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості за договором № 09293-05/2024 від 08.05.2024 та надано термін для сплати заборгованості в сумі 24531,45 грн протягом 7 днів, однак вказана вимога відповідачем виконана не була (а. с. 35). Як слідує з матеріалів справи, договір про надання фінансового кредиту № 09293-05/2024 від 08.05.2024 містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, у ньому зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Указаний договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, у договорі сторони погодили суму кредиту, строк кредиту, розмір процентнної ставки за 1 день користування кредитними коштами. За вказаних обставин, суд уважає встановленим факт укладення між [PERSON] та ТОВ «Стар файненс груп» договору про надання фінансового кредиту № 09293-05/2024 від 08.05.2024. Доказів протилежного відповідачем до суду не подано. При укладенні кредитного договору відповідач сама надала відомості, які її ідентифікують: свої прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, РНОКПП, адресу проживання, номер телефону, номер банківської картки. Саме на вказаний нею номер телефону первісним кредитором було надіслано одноразовий ідентифікатор, яким відповідач скористалася, увівши його у відповідне поле на сайті товариства, тим самим підписала кредитний договір. Крім того, відповідач частково оплачувала заборгованість за кредитом, що додатково свідчить про її обізнаність зі змістом договору та умовами кредитування. Судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Виконання первісним кредитором ТОВ «Стар файненс груп» зобов`язань з надання відповідачеві кредиту в сумі 10000 грн підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та інформацією АТ «ОТП Банк», про що йшлося в рішенні вище. В обґрунтування наявності заборгованості відповідача за договором № 09293-05/2024 від 08.05.2024 позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором. Оскільки [PERSON] належним чином не виконала умови укладеного кредитного договору, суму отриманих кредитних коштів не повернула, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 8714 грн. Вирішуючи питання про правомірність заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, суд виходить з того, що представник позивача, крім заборгованості за тілом кредиту, просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за кредитним договором № 09293-05/2024 у сумі 11471 грн. Так, у кредитному договорі № 09293-05/2024 сторонами погоджено сплату процентів за ставкою 1,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується в межах строку кредитування, тобто в межах 120 днів. Однак, 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким, зокрема, було доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» новими частинами. Так частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Указана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Оскільки договір про надання фінансового кредиту № 09293-05/2024 укладений між сторонами 08 травня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), то в ньому повинні бути враховані положення чинного на момент укладення договору законодавства щодо максимального розміру денної процентної ставки, яка не може перевищувати 1 % в день. А тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 1,5 % в день є нікчемними, оскільки відсоткова ставка, встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору. Тому суд з урахуванням умов договору та норм чинного на час виникнення правовідносин законодавства, що встановлюють максимальний розмір денної процентної ставки (не може перевищувати 1 % у день), уважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості [PERSON] за відсотками. Таким чином, виходячи із суми кредиту у розмірі 10000 грн, процентної ставки у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, строку кредитування (строку договору) тривалістю 120 днів, внесеної відповідачем суми оплат за відсотками, яка становить 4660,45 грн, заборгованість відповідача по відсотках за кредитним договором № 09293-05/2024 від 08.05.2024 становить 7339,55 грн (10000,00 грн * 1%*120 днів - 4660,45 грн). Отже, суд уважає за необхідне, крім заборгованості за тілом кредиту, також стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками за кредитним договором № 09293-05/2024 від 08.05.2024 у сумі 7339,55 грн. Вирішуючи питання стягнення штрафу в розмірі 4346,45 грн суд зважає на таке. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Outcome: approved