Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. У вересні 2025 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності та принижує її честь, гідність та ділову репутацію, інформацію щодо наявності фінансових зобов`язань перед ТОВ «Дебт Форс», а саме інформацію про кредит № 500980987 від 10 липня 2015 року, яка розміщена у кредитній історії, сформованій ТОВ «Українське бюро кредитних історій»; зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» внести зміни до кредитної історії [PERSON] змінивши стан кредиту, відредагувавши з неї недостовірну інформацію щодо наявності фінансових зобов`язань [PERSON] перед ТОВ «Дебт Форс» «поточна заборгованість» на 0, та строку «поточна прострочена заборгованість» на 0, "кредит закритий?" на закритий, а саме інформацію про кредит № 500980987 від 10 липня 2015 року, зареєстрований в бюро, донор інформації ТОВ «Дебт Форс». В обґрунтування позову вказувала, що ТОВ «Дебт Форс» надається інформація ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про наявність простроченої та поточної заборгованості, а саме за кредитним договором № 500980987, що був укладений 10 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" та Позичальником, за яким останній набув право грошової вимоги за договором факторингу. В подальшому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис від 10 вересня 2019 року, який зареєстрований в реєстрі за № 4555 про стягнення з [PERSON] ( [PERSON] ) заборгованість за кредитним договором, який укладений з ПАТ "Альфа- Банк". Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2023 року у цивільній справі №336/2295/23 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4555, вчинений 10 вересня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 500980987 від 10 липня 2015 року в розмірі 48 255,20 грн. За таких обставин, звернулася до суду за захистом свого порушенного права про визнання інформації про наявність фінансових зобов`язань перед ТОВ «Дебт Форс» недостовірною та зобов`язання вчинити дії. Представник відповідача не скористався своїм правом на подачу відзиву. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 12 вересня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 17 вересня 2025 року , для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 20 вересня 2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 06 жовтня 2025 року представником позивача через Електронний суд подано заяву про усунення недоліків. 08 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без виклику сторін у судове засідання. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 10 липня 2015 року між [PERSON] (після укладення шлюбу - [PERSON] ) та Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" був укладений кредитний договір № 500980987, за умовами якого позичальнику було надано кредит в розмірі 13 621,60 грн. строком остаточного повернення 13 липня 2020 року. Стягнення заборгованості проводилося у розмірі 48 255,20 грн. Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис від 10 вересня 2019 року, який зареєстрований в реєстрі за № 4555 про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, який укладений з ПАТ "Альфа- Банк". Також стягнута плата за вчинення виконавчого напису 650,00 грн. На підставі заяви про примусове виконання рішення від 25 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60150494 з виконання виконавчого напису № 4555 від 10 вересня 2019 року вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 48 255,20 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2023 року у цивільній справі № 336/2295/23 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4555, вчинений 10 вересня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 500980987 від 10 липня 2015 року в розмірі 48255,20 грн. 26 травня 2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. виконавче провадження №60150494 з примусового виконання закінчено. 06 червня 2025 року представник [PERSON] , адвокат Богдашкіна Д. звернулась до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» з адвокатським запитом № 21 про надання інформації, на підставі чого була внесена інформація про наявність боргу в сумі 39 176,10 грн. та хто є донором інформації. Своєю відповіддю вих. №1453 від 13 червня 2025 року Бюро повідомило, що донором інформації є ТОВ "Дебт Форс", яке підтвердило інформацію про наявність заборгованості. 15 червня 2025 року представником [PERSON] , адвокатом Богдашкіною Д. до ТОВ "Дебт Форс" було надіслано адвокатський запит № 22 про надання інформації на підставі чого Товариством було внесено інформацію до Бюро про наявність заборгованості [PERSON] та надати копії документів на підтвердження заборгованості та наявності права вимоги у ТОВ "Дебт-Форс". Листом №125-06 від 23 червня 2025 року ТОВ "Дебт-Форс" повідомило, що на підставі Договору №11-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 11 травня 2023 року, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кампсіс Фінанс" та ТОВ "Дебт Форс", Товариство набуло право грошової вимоги за Кредитним договором № 500980987 від 10 липня 2015 року та відступлено борг в розмірі 76 394,01 грн, у зв`язку із чим у Позичальника існують невиконані договірні фінансові зобов`язання за Кредитним договором № 500980987 від 10 липня 2015 року і з 11 травня 2023 року право вимоги заборгованості за даним правочином належить Товариству. У відповідь на вищезазначене, [PERSON] була надіслана заява від 04 липня 2025 року до ТОВ "Дебт Форс" про вилучення інформації, яка не відповідає дійсності, з кредитної історії [PERSON] . Таким чином, [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що інформація про непогашення кредиту в розмірі 39 176, 10 грн. не відповідає дійсності, оскільки в неї відсутні непогашені кредити. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію визначаються Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Відповідно до ст. 3 Закону ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. Кредитний правочин - правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу). Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро кредитних історій - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію . Ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону. Ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» джерелами формування кредитних історій є відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю. Отже, з наведеного вище вбачається, що відомості щодо наявності за [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 500980987 від 10 липня 2015 року надає виключно ТОВ «Дебт Форс». Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що будь-яких зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 500980987 від 10 липня 2015 року перед ТОВ «Дебт Форс» не має, оскільки вона їх виконала в повному обсязі. Що стосується вимоги позивача про визнання інформації недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову її репутацію, інформації щодо наявності фінансових зобов`язань перед ТОВ «Дебт Форс», суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена (частини четверта, сьома статті 277 ЦК України). Згідно позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду у справі № 757/9133/18-цвід 24 грудня 2021 року під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи. Враховуючи те,що передача інформації банком до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» відбулось на виконання вимог Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», вона не може вважатись поширеною в розумінні вищенаведеної позиції, у зв`язку з чим вимога в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» № 2704-IV бюро кредитних історій (далі-Бюро) -юридична особа,виключною діяльністю якої є збір,зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію;ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію; кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу,що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону;користувач Бюро (далі - Користувач) - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. У відповідності до ст.5 Закону №2704-IV джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону. Згідно зі ст.10 Закону №2704-IV Бюро вилучає з кредитної історії: інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними; всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії. Бюро має право за участю Користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим Користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та Договором. Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину. В даному випадку суд звертає увагу, що положення ст. 10 Закону № 2704-IV в їх змістовному розумінні не можуть зводитись до буквального сприйняття такої підстави як відсутність договору кредиту, а повинно оцінюватись через призму правого значення та впливу на інші, пов`язані із вчиненням основного зобов`язання у формі договору кредиту взаємні відносини. Сама відсутність зобов`язання позивача за договором кредиту внаслідок припинення поруки становить собою ознаки відсутності договору, та може бути прийнята до уваги на врегулювання спору між сторонами. На думку суду, оскільки будь-який кредитор при вирішенні питання щодо надання згоди у видачі кредиту на з`ясування передбачуваного рівня матеріальних ризиків за результатами вчинення правочину має право на запит у Бюро інформації в формі кредитних звітів, що складають кредитну історію, наявність даних з невідповідним фактичним обставинам змістом порушуватиме передбачуване право особи на отримання банківських послуг. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. З огляду на викладене, суд вважає ефективним для поновлення невизнаних прав позивача задовольнити вимоги про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» виключити з кредитної історії [PERSON] інформацію щодо наявності заборгованості перед ТОВ «Дебт Форс» за кредитним договором № 500980987 від 10 липня 2015 року. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial