Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, третя особа [PERSON] про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Середнянська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області неодноразово, незаконно та необгрунтовано відмовляла [PERSON] у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі. Зокрема 05.07.2019 року рішенням № 741двадцять шостої сесії сьомого скликання Худлівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,45 га, що розташована у с. Ляхівці урч. «Нива» на території Худлівської сільської ради в межах населеного пункту для ведення особистого селянського господарства із земель громадян, яким надані у власність та користування. Вказаним рішенням зобов`язано виготовити проект землеустроющодо відведення земельної ділянки та подати його на затвердження Худлівської сільської ради. В подальшому земельній ділянці загальною площею 0,45 було присвоєно кадастровий номер 2124887600:14:011:0032, розроблена технічна документація погоджена експертом державної експертизи 26.05.2020 року за № 11151/82-20. 25.02.2021 року [PERSON] звернувся до Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області із заявою про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки. За результатом розгляду поданої заяви 07.04.2021 року отримав відповідь №01-31/111, якою зобов`язано долучити до проекту землеустрою висновок про погодження структурним підрозділом у сфері містобудування та архітектури та повторно подати на розгляд сесії селищної ради. 14.04.2021 року [PERSON] подав повторну заяву до Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської областіпро затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.17.06.2021 року було повторно розглянуто заяву позивача і одноголосно прийнято рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою. В подальшому [PERSON] подав аналогічну заяву повторно, однак рішенням,прийнятим на сьомій сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року йому було відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі, оскільки земельна ділянка перебуває у власності [PERSON] на підставі рішення від 24.10.1997 року.Також рішенням,прийнятим на сьомій сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці. Гр. [PERSON] . Право власності на вказану ділянку було зареєстроване приватним нотаріусом Деяк Святославою Володимирівною 29.09.2021 року(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2470770521100). Таким чином позивач вказує, що на момент звернення із заявою про затвердження проекту із землеустрою земельна ділянка не перебувала у приватній власності, у своїй заяві щодо затвердження технічної документації із землеустрою [PERSON] повідомив, що земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства він не отримував і тому позивач незгодний з рішенням,прийнятим на сьомій сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року, вважає його незаконним, що відповідно слугувало для його оскарження в судовому порядку. Із прохальної частини поданої позовної заяви вбачається, що позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте на сьомій сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці. Гр. [PERSON] (іпн: [NUMBER] ); визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте на сьомій сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 КодировуШухрадшонуАдіхомовичу для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці, зареєстрованого приватним нотаріусом Деяк Святославою Володимирівною 29.09.2021 року(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2470770521100,); зобов`язати Середнянську селищну раду Ужгородського району Закарпатської області повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці. Гр. КодировуШухрадшонуАдіхомовичу; стягнути із Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області судові витрати. Заяви (клопотання) учасників справи. 28.09.2022 представником Відповідача заступником селищного голови Василиндра Р. про зупинення провадження у справі №308/11994/22 у зв`язку з перебуванням третьої особи [PERSON] у складі Збройних сил України. Разом з клопотанням подано довідку [INFO] від 20.09.2022 року № 14149, згідно якої [PERSON] відповідно до наказу начальника [INFO] від 14.03.2022 року №74 призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] . 04.10.2022 року від представника відповідача Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних у справі документів. 18.10.2022 року через Канцелярію суду представником Позивача [PERSON] подано до суду клопотання про залученя до участі у справі співвідповідача. 02.06.2025 року через систему «Електронний суд» представником Позивача подано клопотання про поновлення провадження у цивільній справі №308/11994/22 у зв`язку з відсутністю обставин, що раніше зумовили його зупинення, а саме демобілізацією відповідача [PERSON] , тобто звільнення з військової служби у 2024 році. 24.07.2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Гумен Н.В. подала відзив на позовну заяву, з якого вбачаються підстави для відмови у задоволенні позовної заяви. Представник [PERSON] вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідач критично оцінює доводи позивача щодо багаторазових незаконних необгрунтованих відмов Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі, оскільки незаконність дій Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області щодо відмов позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі жодним судовим рішенням не встановлена. Зазначає, що законом передбачена можливість оскарження рішень(дій чи бездіяльності) органів місцевого самоврядування, тому у випадку незгоди і позивач мав всі можливості для оскарження відмов у судовому порядку, однак таким правом не скористався. Сторона відповідача вважає безпідставною вимогу позову про визнання протиправним та скасування рішення, що прийняте на сьомій сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці. Гр. [PERSON] . Представник відповідача пояснила, що рішенням 10 сесії 23 скликання Худлівської сільської ради від 24.10.1997 року розглянувши заяви громадян про передачу у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства сесія вирішила надати [PERSON] (місце проживання, [ADDRESS] , біля будинку 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку 0,40 га. [PERSON] , який доводиться відповідачу рідним батьком, дозволив певний час користуватись належною йому земельною ділянкою сусідці [PERSON] , яка померла у 2013 році.Після смерті [PERSON] , спадкоємцем та користувачем належної йому нерухомості відповідно стала його дружина [PERSON] , яка фактично вступила у спадщину, оскільки проживала разом з останнім на день смерті. За життя [PERSON] дозволила після смерті [PERSON] тимчасово покористуватись належною їй земельною ділянкою родичам померлої, зокрема [PERSON] , однак не висловлювала жодного бажання передати вказану земельну ділянку йому у власність. Відповідач [PERSON] дізнався, що всупереч тому, що спірна земельна ділянка завжди належала його родині і його батько по-добросусідськи дозволив [PERSON] тільки покористуватись земельною ділянкою, натомість родичі такої вирішили її привласнити ще за життя спадкоємиці та фактичної власниці [PERSON] .У зв`язку з такими неправомірними діями [PERSON] на прохання матері у 2019 та 2020 роках багаторазово звертався до Худлівської сільської ради, в якій просив направити земельну комісію та розібратись із самовільним захопленням земельної ділянки, що належить його сім`ї, доказом чого є копії звернень, які збереглися, однак подані ним скарги були залишені без відповідного реагування.Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] .Разом з тим згідно доданого до справи рішення від 05.07.2019 року № 741 позивач [PERSON] звернувся із заявою про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,4500 га для ведення особистого селянського господарства із земель громадян, яким надані у власність та користування с. Ляхівці, урч. «Нива» на території Худлівської сільської ради в межах населеного пункту. При цьому був обізнаний, що мова йде не про вільну земельну ділянку, а таку, яка перебуває у власності іншої особи ( [PERSON] ). З цих підстав вважає дії позивача [PERSON] щодо подання заяви на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність неправомірними, а рішення Худлівської сільської ради від 05.07.2019 року № 741 про надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність незаконним [PERSON] вирішив скористатись передбаченим законом правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки, якою користувалась його сім`я. Так, [PERSON] у передбаченому законом порядку пройшов процедуру отримання спірної земельної ділянки у приватну власність, надавши пакет необхідних документів і жодних доказів того, що відповідачі порушили вимоги закону чи законні права та інтереси позивача, матеріали справи не містять.Тому вважає, що рішення, прийняте на сьомій сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці. Гр. [PERSON] та рішення, прийняте на сьомій сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 КодировуШухрадшонуАдіхомовичу для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці є законні і підстав для їх скасування немає. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд констатує, що в матеріалах справи міститься декілька клопотань представника відповідача Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області про розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних у справі документів. З огляду на те, що сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наданих сторонами письмових доказів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2022 року вказана справа передана на розгляд судді Бедьо В.І. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2022 року відкрито провадження у справі, було постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2022 року задоволено клопотання представника позивача позивача адвоката Петрик В.В.,залучено до участі у справі за позовною заявою адвоката Петрик Віталія Васильовича в інтересах [PERSON] до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, третя особа [PERSON] про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку співвідповідача - [PERSON] . задоволено клопотання представника відповідача Середнянської селищної ради - Василиндра Р., зупинено провадження до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2025 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] в інтересах КодироваШухрадшонаАдіхамовича до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, [PERSON] про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2025 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, рішенням двадцять шостої сесії сьомого скликання Худлівської сільської ради від 05.07.2019 року № 741 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» розглянуто заяву гр. [PERSON] про надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,45 га для ведення особистого селянського господарства із земель громадян, яким надані у власність та користування, розташована у с. Ляхівці урч. «Нива» на території Худлівської сільської ради в межах населеного пункту), копія якого долучена до матеріалів справи. На підставі Договору №16-11 від 15.11. 2019 року ФОП [PERSON] був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , погоджений 26.05.2020 року експертом державної експертизи [PERSON] ), копія якого долучена до матеріалів справи. Судом встановлено, що 02.03.2021 року [PERSON] подав до Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області заяву Вх. 111/01-31 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства та передачу у власність вказаної земельної ділянки. 07.04.2021 року постійною комісією з питань земельних відносин, планування територій, будівництва, архітектури, природокористування Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області розглянуто заяву [PERSON] . Вх. 111/01-31 від 02.03.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 та зобов`язано на виконання пункту 2 ст. 186 ЗК України долучити до проекту землеустрою висновок про погодження структурним підрозділом у сфері містобудування та архітектури та повторно подати на розгляд сесії селищної ради), копія якого долучена до матеріалів справи. 20.04.2021 року [PERSON] подав повторну заяву до Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за Вх. №К-219/01-31 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032,цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства та передачу у власність вказаної земельної ділянки. Згідно виписки з рішення 7 сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року «Про затвердження та відмову у затвердженні документації із землеустрою» вирішено: 3. Відмовити у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок: 3.2 гр. [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 2124887600:14:011:0032площею 0,45 га цільове призначення:для ведення особистого селянського господарства урочище «Нива» в с. Ляхівці,оскільки земельна ділянка перебуває у приватній власності гр. [PERSON] на підставі рішення від 24.10.1997 року(ч. 5 ст. 116 ЗК України). Судом встановлено, що рішенням 10 сесії 23 скликання Худлівської сільської ради від 24.10.1997 року розглянувши заяви громадян про передачу у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства сесія вирішила надати [PERSON] (місце проживання, [ADDRESS] , біля будинку 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку 0,40 га. ), копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно Витягу з Протоколу засідання комісії з питань земельних відносин, планування територій, будівництва, архітектури, природокористування Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 17.06.2021 року [PERSON] відмовили у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032, цільове призначення:для ведення особистого селянського господарства урочище «Нива» в с. Ляхівці та передачі у власність вказаної земельної ділянки), копія якого долучена до матеріалів справи. У відповідності до відповіді на адвокатський запит №01-49/970 Середнянська селищна рада відносно питання № 2 повідомила, що земельна ділянка, кадастровий номер 2124887600:14:011:0032, розташована у с. Ляхівці урч. «Нива» передана у власність [PERSON] ), копія якого долучена до матеріалів справи. 14.09.2021 року Середнянською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано заяву [PERSON] про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,45 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 2124887600:14:011:0032, яка розташована в урочищі «Нива» с. Ляхівці, Ужгородського району, Закарпатської області та передачу у власність вказаної земельної ділянки), копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно виписки з рішення 7 сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року вирішено: 2. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення(відновлення)меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 2.6. гр. [PERSON] земельної ділянки (кадастровий номер 2124887600:14:011:0032)площею 0,4500 гадля ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива`с. Ляхівці та передати її у власність. 4. Рекомендувати оформити право власності на земельну ділянку відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та виготовити агрохімічний паспорт земельної ділянки), копія якого долучена до матеріалів справи. У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 309187207 від 07.09.2022 року право [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 2124887600:14:011:0032) площею 0,45 га було зареєстроване приватним нотаріусом Деяк Святославою Володимирівною 29.09.2021 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2470770521100) ), копія якого долучена до матеріалів справи. Позивач [PERSON] не погоджується з рішенням 7 сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року, просить визнати протиправним та скасувати рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці. Гр. [PERSON] ,визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте на сьомій сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці, зареєстрованого приватним нотаріусом Деяк С.В. 29.09.2021 року, зобов`язати Середнянську селищну раду Ужгородського району Закарпатської області повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці. Гр. [PERSON] . Суд констатує, що предметом спору є земельна ділянка загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці. Надавши оцінку наданим сторонами письмовим поясненням та письмовим доказам, суд встановив, що кожен з них доводить своє переважне право на спірну земельну ділянку, оскільки є спадкоємцями осіб, які були власниками(користувалися)земельною ділянкою загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032. Так, [PERSON] надав суду пакет документів, що підтверджують його спадкові права після смерті [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] та якій рішенням 16 сесії 5 скликання Худлівської сільської ради від 26.12.2008 року передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлових будинків та господарських будівель розміром до 0,25 га та ведення особистого селянського господарства розміром до 2,00 га. Відповідно [PERSON] доводить, що спірна земельна рішенням 10 сесії 23 скликання Худлівської сілської ради від 24.10.1997 року за заявами громадян про передачу у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства сесія була надана його батькові [PERSON] (місце проживання, [ADDRESS] , біля будинку 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку 0,40 га. Як вбачається зі змісту п. 3.2 оскаржуваного рішення гр. [PERSON] було відмовлено у затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці,оскільки земельна ділянка перебуває у приватній власності гр. [PERSON] на підставі рішення від 24.10.1997 року (ч. 5 ст. 116 ЗК України). До матеріалів справи сторонами доданокопію рішення 10 сесії 23 скликання Худлівської сільської ради від 24.10.1997 року, яким [PERSON] , який доводився відповідачу рідним батьком, (місце проживання, [ADDRESS] ) надано земельну ділянку заг. площею га0,65, біля будинку 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку 0,40 га. Разом з тим докази того, що спірна земельна ділянка була у власності(користуванні) [PERSON] чи її спадкоємця [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Застосування будь-яких засобів правового захисту можливе лише у випадку доведеності порушеного права (законного інтересу) та матиме сенс за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд має ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права. Матеріально-правова вимога позивача повинна спиратися на підставу позову. Підставою позову визнають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. У частинах першій-третій статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, шляхом одержання громадянами земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектар (пункт б) частини першої статті 121 ЗК України). Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб передають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи. Стаття 118 ЗК України визначає, щогромадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову. Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про розроблення проекту землеустрою щодо приватизації цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту землеустрою щодо приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту землеустрою щодо приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Положеннями статті 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 червня 2021 року у справі № 372/3519/17 (провадження № 61-9176св19) зазначено, що: «орган місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою має право вчинити лише такі дії: надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України. […] Згідно з вимогами статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет відведення. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16 (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку. Пред`являючи позов про визнання неправомірними та скасування рішень органу місцевого самоврядування щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки, відносно якої [PERSON] також подавала заяву про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою, позивачка посилалася, зокрема, на те, що Козинська селищна рада неналежним чином (недобросовісно) реалізувала надані їй повноваження в частині розпорядження землями комунальної власності, проігнорувавши подану 03 вересня 2014 року заяву позивачки та розглянувши подану 15 вересня 2014 року заяву [PERSON]. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У пунктах 39, 40, 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) зроблено висновок про те, що як недобросовісна може кваліфікуватися така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проєкту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою та затверджує цей проєкт щодо іншої особи; якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі; виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи». В даному конкретному випадку позивач [PERSON] стверджує, що Середнянська сільська рада Ужгородського району Закарпатської областінеобґрунтовано зволікала з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Так, стороною позивача надано копії заяв до відповідача про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Разом з тим суд констатує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують оскарження позивачем неправомірних дій відповідача щодо зволікання чи безпідставних відмов у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки. З цих підстав суд не може надавати оцінку діям Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області щодо попередніх розглядів питання щодо надання дозволу [PERSON] на розробку проєкту землеустрою, адже такі не є предметом спору. Таким чином ми маємо двох претендентів на одну й ту ж земельну ділянку. Жодних доказів того, що [PERSON] при отриманні у власність спірної земельної ділянки порушив вимоги чинного законодавства, чи не дотримався передбаченої законом процедури матеріали справи не містять. Разом з тим суд враховує, що спірна земельна ділянка рішення 10 сесії 23 скликання Худлівської сільської ради від 24.10.1997 року була надана [PERSON] , який доводився відповідачу [PERSON] рідним батьком, (місце проживання, [ADDRESS] ). Таким чином з 24.10.1997 року спірна земельна ділянка перебуває у користуванні родини [PERSON] . Згідно вимог статті 118 ЗК України унормовано, щогромадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Верховний Суд багаторазово в своїй практиці наголошував, що на будь-якому етапі надання земельної ділянки у власність чи користування сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони. Можна кваліфікувати як недобросовісну таку поведінку власника земельної ділянки(в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проекту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи. З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проект та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду. Суд, надавши правову оцінку фактичним обставинам, дійшов висновку, що в даному конкретному випадку неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є правомірною чи неправомірноюповедінкаоргану виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, а в подальшому одній особі відмовив у затвердженні проекту землеустрою. Разом з тим на переконання суду справедливим і розумним буде надання землі особі, яка впродовж багатьох років користувалася спірною земельною ділянкою разом з батьком [PERSON] , якому така земельна ділянка була виділена рішення сільської ради, тобто у передбаченому законом порядку. Тому на переконання суду лише факт звернення особи до компетентного органу з метою реалізації нею свого права на отримання земельної ділянки не підтверджує виникнення у такої особи обґрунтованого права на звернення до суду в разі надання у власність земельної ділянки, на яку вона претендувала, іншій особі. Вирішення питання про передачу особі у власність земельної ділянки має здійснюватися із дотриманням принципів добросовісності та розумності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц). У даному випадку суд виходить із того, [PERSON] відкрито, безперервно та добросовісно володіє спірною земельною ділянкою, з дотриманням вимог земельного законодавства реалізував своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та в установленому законом порядку зареєстрував право власності на неї. На переконання суду, якщо особа фактично користується ділянкою, обробляє її та сплачує земельний податок, це є суттєвою перевагою у разі спору, оскільки перевага надається особам, які вже пов`язані з цією землею. Доводи заявника про те, що саме він має першочергове право на отримання у власність спірної земельної ділянки, оскільки на підставі розробленого для нього проекту землеустрою сформована земельна ділянка, зважаючи на встановлені судом обставини, є необґрунтованим. Відтак суд дійшов висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування (оренду). Усі учасники земельних відносин мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку, а тому не має підстав зважати на пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що виключає наявність порушеного права позивача. За змістом статті 118 ЗК України завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проекту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність. Таким чином, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, чи погодження проекту, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проект землеустрою та передання земельної ділянки (постанови Верховного Суду від 27 березня 2024 року у справі № 695/1038/22, від 11 квітня 2024 року в справі № 607/10862/22, від 02 червня 2021 року в справі № 700/316/20-ц). Оцінюючи добросовісність поведінки сторін, суди враховує, що [PERSON] більше двадцяти років разом з батьками у законний спосіб відкрито користувався спірною земельною ділянкою, а тому він першим отримав легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури - прийняття органом місцевого самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою та надання їй спірної земельної ділянки у власність. Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що сам лише факт формування земельної ділянки на підставі поданого позивачем проекту землеустрою не дає підстав для висновку про те, що рішення прийняте на сьомій сесії восьмого скликання Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.09.2021 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі загальною площею 0,45 га кадастровий номер 2124887600:14:011:0032 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Нива» с. Ляхівці. Гр. [PERSON] (іпн: [NUMBER] є протиправним та підлягає скасуванню. З цих підстав, суд відмовляє у задоволенні даної вимоги. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України). Вимоги про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки можуть бути заявлені особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цієї особи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 592/10260/16 (провадження № 61-5017св19). Згідно з поданими суду доказами, [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею, що є дискреційним повноваженням Середнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області,право ненадання якого не обмежується законодавством та до матеріалів справи не додано належних доказів порушених прав позивача, таким не доведено належними та допустимими докази, що спірним рішенням сільської ради порушено права та інтереси останнього, що це є його процесуальним обов`язком, не містять жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваного рішення на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини першої статті 12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Враховуючи, що всі інші вимоги є прохідні від першої, суд не знаходить також правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed