Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У вересні 2025 року представник ТОВ «Споживчий Центр» звернувся в суд через систему «Електронний суд» з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 16.10.2023-100000499 від 16.10.2023 у розмірі 9 083,93 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.10.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 16.10.2023-100000499, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн строком на 28 днів з процентною ставкою у розмірі 1,3% за 1 день користування кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і кредит у визначений строк не повернув в повному обсязі, тому станом на день подачі позову у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 9 083,93 грн, що включає: 6 000 грн - тіло кредиту; 2 183,93 грн - відсотки; 900 грн - комісія. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 06.10.2025 ухвалою судді Цуранова А.Ю. прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 25.11.2025, вирішено здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи в змішаній (паперовій та електронній) формі. В матеріалах справи містяться клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий Центр», проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 16.10.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 16.10.2023-100000499 шляхом підписання заявки, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн строком на 28 днів за процентною ставкою у розмірі 1,3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит. Пунктом 3.2. пропозиції встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати кредит на рахунки організаторів азартних ігор. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми, що становить 900 грн (п. 6 акцепту). В матеріалах справи міститься пропозиція про укладення договору (оферта), заявка позичальника, підтвердження укладення кредитного договору, лист АТ КБ «ПриватБанк» про успішний переказ 2023.10.16 09:32 на суму 6000 грн на картку [NUMBER] *35, довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 16.10.2023-100000499 від 16.10.2023. При вирішенні справи суд зазначає наступне. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ст. 549 ЦК України). З довідки-розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 12.11.2023 у відповідача виникла прострочена заборгованість за договором № 16.10.2023-100000499 від 16.10.2023 у розмірі 9 083,93 грн, що складається: 6 000 грн - тіло кредиту; 2 183,93 грн - відсотки; 900 грн - комісія. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини матеріали справи не містять. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням у заявленому позивачем до стягнення розмірі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved