Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулось до Черкаського районного суду Черкаської області через свого представника Паладич А.О. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивувало тим, що 15.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4473500 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та відповідачці надано кошти в сумі 2 400,00 грн. 16.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 4473500 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та відповідачці надано кошти в сумі 7000,00 грн. Загальний розмір кредиту склав 9 400,00 грн. 24.01.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Згідно цього договору факторингу позивач набув права вимоги і до відповідача. Отже, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, що сформувалась згідно виписки з рахунку боржника у розмірі 68 567,65 грн , що складається з: заборгованість по тілу 9 399,97 грн; заборгованість по відсотках 54 467,68 грн, пеня 4 700,00 грн. Також просить суд стягнути на свою користь понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Представник позивача в прохальній частині просив справу розглядати без їх участі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідачка була повідомлена про вказаний позов шляхом направлення ухвали суду за місцем її реєстрації. Стислий виклад відзиву: Відповідач вважає позовні вимоги позивача незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відсутні докази використання чи накладення електронного підпису в матеріалах справи. Жодних підтверджень (наприклад, довідки від мобільного оператора), що зазначений одноразовий ідентифікатор «95279» був направлений у вигляді смс-повідомлення Відповідачу на номер телефону та/або на електронну адресу Відповідача додано не було. Позивач до матеріалів позовної заяви додає Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» у редакції від 21.11.2023 року. Вказані Правила надання коштів та банківських металів у кредит, долучені позивачем до позову не можна вважати належним та допустимим доказом та частиною кредитного договору №4473500 від 15.03.2024, оскільки вони не містять підпису позичальника та невідомо яких договорів вони стосуються. Отже, твердження позивача про те, що ним в повному обсязі були виконані зобов`язання з підписання та укладення кредитного договору №4473500 від 15.03.2024 є необґрунтованими та недоведеними належними на те доказами. Відтак, з наданих позивачем документів не вбачається можливим встановити наявність волевиявлення відповідача щодо укладення кредитного №4473500 від 15.03.2024 та підписання його електронним підписом, зокрема шляхом використання одноразового ідентифікатора, оскільки відповідні докази відсутні, всі додані до заяви документи складені заявником одноособово. Зазначаємо, що позивачем до позовної заяви не долучено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по кредитному договору №4473500 від 15.03.2024. У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи вказаних документів, відсутня можливість перевірити як факт наявності заборгованості у відповідача, так і встановити її розмір. Жодних належних доказів, які підтверджують видачу кредитних коштів позичальнику (первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») за кредитним договором від кредитора до позовної заяви долучено не було. Оскільки, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим. Щодо відступлення права вимоги представник відповідачки вважає, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» є неналежним позивачем у спірних правовідносинах, оскільки товариство не набуло права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором №4473500 від 15.03.2024, начебто укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем. Щодо вимог про стягнення неустойки, штрафу відповідачка заперечує, оскільки розрахунок штрафу проведений позивачем в період дії в Україні воєнного стану. Щодо несправедливого розміру відсотків за договором №4473500 від 15.03.2024 року, то первісний кредитодавець, всупереч вимогам ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», здійснював нарахування відсотків за весь період користування кредитними коштами за ставкою 2,5%, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки. Крім того, нарахований відповідачу розмір відсотків (54467,68 грн.) є явно завищеним та неспіврозмірним тілу (9 400,00 грн.) кредиту. Виходячи з вищевикладеного, у задоволенні позовної заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором просять відмовити в повному обсязі. А також просять стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язаною з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 17 листопада 2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 09 грудня 2025 року через Електронний суд від представника відповідачки надійшов відзив. Встановлені судом обставини: На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено наступне. 15.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4473500 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями та який підписано відповідачем 15.03.2024 11:32:17 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 95279. Відповідно до умов договору, відповідачу надано: тип кредиту кредит; сума кредиту 2 400,00 грн; строк кредитування 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці, що є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка 2,50 % в день; знижена процентна ставка 0,50 % в день, що застосовується до 13.04.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів; Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 24 000,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 22 560,00 грн. Кошти кредиту надавались Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . На підтвердження виконання умов кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250124-80 від 24.01.2025 року, відповідно до якої було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] від ТОВ «Лінеура Україна»: 15.03.2024 11:34:15 на суму 2 400,00 грн; номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 9080510с-d776-4551-b6a2-f756ae29dc41; Номер транзакції в системі ТОВ Лінеура Україна» 44735001710495251. 16.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 4473500 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями та який підписано відповідачем 16.03.2024 09:25:56 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 89885. Відповідно до умов договору, відповідачу надано: сума кредиту 7 000,00 грн; Внесено зміни у п.1.2. Договору та викладено у наступній редакції: «1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 9 400,00 гривень»; Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. 1.4. Сума кредиту на дату укладення цього Додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених Клієнтом за Договором, складає: 9 400,00 гривень; Строк кредитування та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до п.1.3 Договору; Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом за стандартною ставкою 93 650,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 88 290,00 грн. Кошти кредиту надавались Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . На підтвердження виконання умов кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку № 1-2401 від 24.01.2025 року через систему «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР», відповідно 16.03.2024 09:26:18 на суму 7 000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 357746049, призначення платежу: Зарахування 7000 грн на карту [NUMBER] . Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед первісним кредитором, відповідачка здійснювала часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за договором №4473500 від 15.03.2024 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж було здійснено 04.10.2024 06:32:14 у сумі 50 грн. Сплачуючи кредит, відповідачка, вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. 24.01.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «CВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-02/25, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. В обґрунтування заявлених вимог на підтвердження переходу до позивача права вимоги за кредитним договором № 4473500 від 15.03.2024 року позивач надав суду документи: договір факторингу від 24.01.2025 року № 01.02-02/25; копія платіжного доручення щодо сплати Фактором Клієнту розміру фінансування по договору факторингу №01.02-02/25; копія першої і останньої сторінки Додатку 1(Реєстру боржників) до договору факторингу №01.02-02/25; копія витягу із Реєстру боржників до договору факторингу №01.02-02/25; копія рішення єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» щодо зміни назви; копія наказу про початок виконання обов`язків директора ТОВ «СВЕА ФІНАНС»; копія виписки з ЄДР щодо ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до відповідача за укладеним ним з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитним договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №01.02-02/25 від 24.01.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №4473500 складає: 68 567,65 грн. Оскільки Додаток 1 (Реєстр Боржників) до Договору факторингу є досить об`ємним документом і містить дані щодо кількох тисяч позичальників, на підтвердження вищенаведеного позивачем надано копію власне договору факторингу, копію першої і останньої сторінки додатку 1 до договору факторингу і копію Витягу з Додатку 1, який містить дані стосовно саме заборгованості [PERSON] за договором №4473500. Відповідно до Реєстру боржників та розрахунку заборгованості за договором №4473500. про надання споживчого кредиту станом на дату складання позовної заяви, заборгованість [PERSON] становить 68 567,65 грн, що складається із: 9 399,97 грн тіло кредиту; 54 467,68 грн відсотки; 0 грн комісія; 4 700,00 грн пеня. Норми права, що підлягають застосуванню: Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл .71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронні довірчі послуги» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19. Згідно із ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Воєнний стан в Україні введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року та затверджений законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року. Відповідно до п. 18 розділу «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Судом дослідивши матеріали справи встановлено, що 15.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4473500, шляхом обміну електронними повідомленнями та відповідачці надано кредит в розмірі 2 000,00 гривень. 16.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 4473500 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, та відповідачці надано кредит в розмірі 7 000,00 гривень. Щодо укладення договору в електронній формі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19. Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідачка вносила часткову оплату з метою виконання умов договору, а саме: 10.04.2024 року в сумі 1 199,00 грн, 09.05.2024 року в сумі 6 250,74 грн, 06.06.2024 року в сумі 6 579,72 грн, 04.10.2024 року в розмірі 50,00 грн. Чим відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо отримання нею кредитних коштів, а також щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту, проте не виконала належним чином умови договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24.01.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «CВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-02/25, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що за наявними в матеріалах справи договором факторингу, витягами з реєстрів боржників і прав вимог, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовуються твердження відповідача про те, що позивач не набув права вимоги до нього Відповідачка не виконала належним умови кредитного договору, і згідно реєстрів боржників в неї виникла заборгованість в загальному розмірі 68 567,65 грн. Однак, суд не погоджується щодо розрахунку заборгованості в частині нарахування відсотків. Відповідно пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %, наступні дні 1 %. Відповідно до умов договору сума кредиту складає 9 400,00 грн., строк кредитування 360 днів; стандартна процентна ставка 2,50 % в день; знижена процентна ставка 0,50 %; Враховуючи викладене, заборгованість за процентами за період з 15.03.2024 по 13.04.2024 року складає 9 400,00 грн (9400*0,5%=47*30=1410-1199=141). За період 14.04.2024 року по 12.07.2024 року складає 8 459,64 грн (9399,99*2,5%=235*90 -6250,74-6579,72=8459,64). За період 13.07.2024 року по 09.11.2024 року складає 16 919,95 грн (9399,97*1,5%=141*120-50=16869,95). За період 10.11.2024 року по 24.01.2025 року складає 7143,98 грн (9399,97*1%=94*76=7143,98). Загальна сума заборгованості по відсоткам становить 41 873,53 грн. (141+8459,64+16869,95+7143,98=32 614,57), а загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 42 014,54 грн (9399,97+32 614,57=42 014,54). Також суд зауважує, що оскільки кредитний договір № 4473500 та додаткову угоду до нього укладено між сторонами 15.03.2024 року та 16.03.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який до теперішнього часу не припинено і не скасовано, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 4 700,00 грн, нарахованої за порушення зобов`язань не підлягають задоволенню. Оскільки, на день розгляду справи, відповідачем не надано доказів про виконання свого зобов`язання в частині сплати заборгованості за договором, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник відповідача просив стягнути на свою користь з позивача витрати на правову допомогу, однак підтверджуючих доказів, що ним було здійснено такі витрати не надав. Однак у відзиві зазначили, що докази судових витрат, які очікується понести, будуть надані суду протягом 5 (п`яти) календарних днів після прийняття рішення по справі. Тому суд не бере до уваги дану вимогу відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 1150 від 28.10.2025 року про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 42014,54 грн, з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (61,27 %), а саме судового збору 1 484,20 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: partial