Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

26 січня 2026 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту смерті його мами [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України. Заінтересованою особою у справі заявлений Богородчанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [INFO] в місті Севастополь померла його мама [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Влітку 2021 року вона поїхала гостювати до своєї доньки [PERSON] , [INFO] , яка з часу досягнення повноліття постійно проживала у м. Севастополі, де вийшла заміж. Оскільки мама рідко бачила доньку, вона мала намір на тривалий час залишитись у неї, однак планувала повернутись додому. Але у лютому 2022 року розпочалася повномасштабна збройна агресія росії проти України, через що повернутися в Україну одразу стало неможливо. В подальшому стан здоров`я мами погіршився, вона захворіла. У зв`язку з повномасштабним вторгненням та погіршенням стану здоров`я, мама вимушена була залишитися у дочки у м. Севастополь, де [INFO] вона померла. У зв`язку з тим, що медичні документи про смерть, отримані на тимчасово окупованій території України є недійсними, а довідка про смерть, яка була б видана компетентною установою України відсутня, заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть мами на території України в позасудовому порядку, у зв`язку з чим виникла потреба звернутись до суду з приводу встановлення факту смерті. Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити. Представник Богородчанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області в судове засідання не з`явилася, у поданому клопотанні просила проводити розгляд справи у відсутності їх представника. Щодо вирішення справи поклалась на розсуд суду. Зважаючи на подані всіма учасниками справи клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд провів на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в місті Севастополь померла мама заявника [PERSON] . Вказана обставина підтверджена копією довідки про смерть №С-04441, виданого на тимчасово окупованій території України, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в місті Севастополь внаслідок набряку головного мозку G93.6, атеросклероз цереброваскулярний І67.2, атеросклеротична хвороба серця І25.1, атеросклероз аорти І70.0. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого на тимчасово окупованій території України, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закону) в редакції Закону №2217-ІХ від 21.04.2022 року, який набув чинності 07.05.2022 року - будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Суд враховує, що відповідно до II Розділу Переліку територій України, які тимчасово окуповані російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 вся територія Автономної Республіки Крим, в тому числі і м. Севастополь відноситься до Тимчасово окупованих російською федерацією територій України і на його території органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті мами у встановленому законом порядку. Згідно з ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Частиною 4 ст.49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт смерті підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно з абзацом 2 ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Як встановлено з матеріалів справи, реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась. Встановлення факту смерті заявнику необхідне для реєстрації смерті мами. Оскільки заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті мами у позасудовому порядку, встановлення такого факту прав та інтересів інших осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право, тому суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити. На підставі наведеного, ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved