Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У листопаді 2025 року банк звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №2002093476401 від 14.02.2022 на суму 32193,48 грн, яка складається з 19971 грн заборгованості за кредитом та 12222,48 грн заборгованість по процентам. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем був укладений з банком зазначений вище кредитний договір, відповідно до умов якого він отримав грошові кошти, які у строк не повернув. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення позичених коштів утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою суду від 10.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Правом подати відзив на позов або будь-які заперечення щодо змісту і вимог позовної заяви відповідач не скористався. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України). За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента. 14.02.2022 відповідач звернувся до ПУМБ з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписав заяву №2002093476401 /а.с.9/ на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої підтвердив, що приймає Публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті, так і послуг, що можуть бути надані в процесу обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі, через дистанційні канали обслуговування. З заяви вбачається, що відповідач просив банк відкрити на своє ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку і встановити кредитний ліміт в сумі 20000 грн строком на 12 місяців зі процентною ставкою 47,88 % річних. Цього ж дня відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, зміст якого узгоджується зі змістом вищевказаної заяви /а.с.10/. Відповідачу було встановлено кредитний ліміт 14.02.2022 в сумі 20000 грн, який 27.02.2022 був зменшений до 18270 грн, а 03.03.2022 знову збільшений до 20000 грн /а.с.20/. Відповідно до платіжної інструкції від 30.11.2021 на рахунок [PERSON] перераховано 10000 грн кредитних коштів за договором № 1010321875 від 30.11.2021 /а.с.34/. Отримання та користування відповідачем кредитними коштами за договором підтверджується випискою/особовим рахунком за період з 14.02.2022 по 03.07.2025 /а.с.21/. Із вищенаведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отриманням відповідачем кредитних коштів. До заяви банк додав Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 01.11.2021) /а.с.13-19/, пунктом 2.2.5 Розділу І якої передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору він ознайомився з повним його текстом, повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма його умовами. За пунктами 5.1.4, 5.1.7. Розділу І публічної пропозиції клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти, зокрема заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені договором. За невиконання, неналежне виконання своїх обов`язків сторони несуть відповідальність, передбачену умовами договору та чинним законодавством України (п.6.1 Розділу І публічної пропозиції). Станом на 03.07.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком становить 32193,48 грн, яка складається з 19971 грн заборгованості за кредитом та 12222,48 грн заборгованість по процентам /а.с.22/. З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) від 04.07.2025 рекомендованим листом про погашення заборгованості по кредитним договором /а.с.23/. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним договором та її розмір, є первинні документи, тобто ті, які містять відомості про господарську операцію, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Необхідність дослідження саме первинних документів у справах щодо стягнення кредитної заборгованості визнана у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц. Отже, надана банком виписка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитом. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд вважає, що пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), що розміщена у вільному доступі на веб-сайті кредитодавця, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначає порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Підписанням заяви відповідач беззастережно підтвердив, що прийняв Публічну Пропозицію ПУМБ, розміщену на його офіційному сайті. З огляду на наведене, суд вважає, що між [PERSON] та банком правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився, погодився та не сприймав їх, як невигідні для себе. При укладенні спірного договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у них, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із договору. У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Перед укладенням договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту він був ознайомлений, погодився з ними та прийняв їх. Відповідач, підписавши договір, не лише погодив його умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, відсотки, строк та умови кредитування, але й скористався кредитом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.12 ЦПК України), який забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України). Відповідач не був позбавлений можливості відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення Банку у письмовій формі з одночасним поверненням грошових кошів, одержаних згідно умов договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором, як це передбачено ст.15 Закону України «Про споживче кредитування». Жодних заперечень щодо змісту договору, порядку взаємодії відповідач Банку не висловив, що свідчить про його згоду з умовами договору. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору №2002093476401. Зазначений договір недійсним не визнано. Правильність проведеного позивачем розрахунку станом відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку. Суду не було надано доказів, які б підтверджували належне виконання [PERSON] своїх зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості по кредиту. Як на момент укладення кредитного договору так і протягом строку кредитування кредитодавець мав правомірні очікування на отримання відсотків за користування грошовими коштами до дня повернення кредиту, а відтак право вимоги позивача щодо їх сплати є правомірним. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. З огляду на погоджені умови кредитування, суд вважає доведеною суму заборгованості відповідача перед позивачем. Відтак, наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до [PERSON] та правомірність нарахування заборгованості за договором №2002093476401 від 14.02.2022. Доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе кредитні зобов`язання, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved