Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

В жовтні 2025 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 серпня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №8374545, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 10000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, кошти відповідачу надано в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав. 02 грудня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 85-МЛ, згідно якого до позивача (нового кредитора) перейшло право вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі і до [PERSON] . Заборгованість відповідача перед позивачем становить 34629,00 грн, а саме: 9300,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 24329,00 грн. - заборгованість по відсотках та 1000,00 грн. - заборгованість за комісією за видачу кредиту. Відповідачу було направлено досудову претензію про погашення заборгованості від 12 серпня 2025 року, згідно з якою ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» повідомило про заміну кредитора, наявність заборгованості, її розмір та необхідність погашення. Проте по даний час заборгованість не погашена, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись із даним позовом до суду. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відповідачу було запропоновано у порядку, передбаченому ст.191 ЦПК України надати (надіслати) відзив на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомила та не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому в силу вимог ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач повторно в судове засідання не з`явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке. 30 серпня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8374545, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 10000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії, що передбачені кредитним договором. Відповідно до пунктів 1.3, 1.3.1, 1.3.2 Кредитного договору кредит надається загальним строком на 105 днів, з 30 серпня 2022 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14 вересня 2022 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 13 грудня 2022 року (дата останнього погашення заборгованості). Пунктом 1.5.1 Кредитного договору встановлено, що комісія за надання кредиту 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно з пунктами 1.5.2, 1.5.3 Кредитного договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 1500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду -27000,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Пунктом 4.1 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, позичальник починаючи з дня наступного за останнім днем строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості) з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), за наявності вимоги кредитодавця зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення 81571968 від 30 серпня 2022 року. Відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав. Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 02 грудня 2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 85-МЛ, згідно якого до нового кредитора (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») перейшло право вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі, згідно витягу з реєстру боржників, і до [PERSON] за кредитним договором №8374545. Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення, сформованих ТОВ «Мілоан» слідує, що [PERSON] 30 серпня 2022 року надано кредит у розмірі 10000,00 грн, та нараховано комісію в розмірі 1000,00 грн, а також нараховано проценти. Разом з цим, вбачається, що відповідачу 14 вересня 2022 року нараховано «комісію за пролонгацію» в розмірі 600,00 грн., яка в цей же день була оплачена. Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних),у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо заборгованості по комісії у розмірі 1000,00 грн. за договором №8374545 від 30 серпня 2022 року суд дійшов до такого висновку. Згідно зі ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 176/585/17 зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту - позичальнику. Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді щомісячної винагороди є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка була чинною на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17). Відповідно до анкети-заяви на кредит №8374545 від 30 серпня 2022 року, п.1.5.1 Договору про споживчий кредит № 8374545 від 30 серпня 2022 року, графіку платежів за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту комісія за надання кредиту складає 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Разом з тим, відомостями про щоденні нарахування та погашення кредиту, сформованих ТОВ «Мілоан» слідує, що відповідачу [PERSON] 30 серпня 2022 року було нараховано комісію за оформлення кредиту в розмірі 1000,00 грн, та 14 вересня 2022 року «комісію за пролонгацію» в розмірі 600,00 грн, яка в цей же день була оплачена. При цьому ТОВ «Мілоан» нараховувало «комісію за пролонгацію» кредиту, тобто за послуги, що супроводжує кредит. Більш того, в матеріалах справи відсутнє двостороннє належне погодження оплати за пролонгацію кредиту між ТОВ «Мілоан», позивачем та відповідачем. Умовами договору передбачається нарахування комісії одноразово в момент видачі кредиту. За таких обставин ТОВ «Мілоан» неправомірно під час погашення кредиту зарахував сплачені відповідачем кошти на погашення комісії на суму 600,00 грн, яка на час звернення позивача з даним позовом вважалася погашеною відповідачем частково, а тому позивач неправомірно просить стягнути з відповідача заборгованість за комісією в розмірі 600,00 грн. Крім того, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Кредит-Капітал» заборгованості за договором кредиту №8374545 від 30 серпня 2022 року за комісією в розмірі 1000,00 грн., оскільки така вимога не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та досліджених доказах по справі. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування та повернення кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Outcome: partial