Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

22.09.2025 року до суду звернулася [PERSON] із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якій просили стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі з 22.12.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2009 року, з відповідача стягувалися аліменти на їх неповнолітню доньку. Згідно довідки №237/25 донька навчається у державному аграрно-економічному університеті, строк закінчення якого 30.06.2026 року. У зв`язку з тим, що дочка продовжує навчання, позивач вимушена звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду від 25.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні. У сьогоднішнє судове засідання сторони не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак надав відзив на позовну заяву, згідно з яким просив позов [PERSON] задовольнити частково та стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/10 частини всіх доходів (заробітку), щомісячно, на період її навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він має на утриманні повнолітню доньку, яка продовжує навчання, непрацездатну матір та дружину, яка має не задовільний стан здоров`я. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч.2ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім`ю, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач 16.03.2012 року змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). У сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] є студенткою 4 курсу агрономічного факультету денної форми навчання за спеціальністю 201 «Агрономія» Дніпровського державного аграрно-економічного університету, що підтверджується довідкою №237/25 від 08.09.2025 року (а.с.6). Згідно з довідкою виконавчого комітету Яворницької селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області №1038/07-18 від 16.09.2025 року, з [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає з нею з серпня 2007 року і по теперішній час [PERSON] , [INFO] ( а.с.8.). Відповідач [PERSON] також являється батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 36). Згідно з довідкою №479 від 29.10.2025 року [PERSON] являється здобувачем першого (бакалаврського) рівня вищої освіти другого курсу Полтавського державного аграрного університету денної форми здобуття освіти факультету технологій тваринництва та продовольства, спеціальність: готельно-ресторанна справа (а.с. 37). Відповідно до договору №1019 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 15.08.2024 року, укладеного між Полтавським аграрним університетом та [PERSON] , вартість навчання [PERSON] за 4 роки становить 98000 грн. (а.с. 38). Договір №822 найму житла у студентському гуртожитку, що був укладений між Полтавським аграрним університетом та [PERSON] (а.с.40) стосується періоду з 01.09.2024 року по 30.06.2025 року, тобто строк дії його закінчився. Квитанції, що надані відповідачем та містяться у справі на аркушах 45-49 щодо переказу коштів [PERSON] на картку № [NUMBER] жодної обставини не підтверджують та не спростовують, так як суд не може встановити особу якій переказувалися кошти і з якою метою. Довідка про доходи №3864 8481 7559 2806 від 29.10.2025 року (а.с. 58) щодо розміру пенсії [PERSON] , яка являється матір`ю відповідача [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.57) не свідчить про те, що вона перебуває на утримані свого сина, адже доказів цього суду не надано. Щодо дублікатів чеків за операції щодо переказу коштів [PERSON] від 03.12.2024 р., 27.12.2024 р. та 17.03.2025 р., що були надані відповідачем і знаходяться у справі на аркуші 59, то вони свідчать про нерегулярну допомогу дитині, що навчається. Жодних доказів щодо розміру доходу відповідача, який би підтверджував неможливість надання допомоги на утримання дитини [PERSON] у розмірі більшому ніж 1/10, який він зазначив у своєму відзиві на позовну заяву, ним не було надано. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак, з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Також суд бере до уваги, що на утриманні відповідача перебуває ще одна донька, яка продовжує навчання на платній основі, але при цьому суд також враховує, що у [PERSON] крім батька є ще матір, яка також має обов`язки щодо її утримання. Доказів того, що [PERSON] являється непрацездатною суду не надано. Враховуючи надані сторонами докази, а також те, що відповідачем не надано суду документальних доказів про свої доходи та не доведена неможливість платити аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, у розмірі більшому ніж 1/10 частки, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання. Позивач просила суд визначити аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дочкою 23-х років. Однак, за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи стягнення з 22.09.2025 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: partial