Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

25.08.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю ДІДЖИ ФІНАНС (далі - позивач) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 7699330 від 18.03.2024р. у розмірі 49 680 грн. 00 коп., з яких: 12 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 31 680 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 6 000 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею. Позов обґрунтований тим, що 18.03.2024р. між ТОВ Авентус Україна та відповідачем був укладений електронний Договір № 7699330 про надання споживчого кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. За умовами договору кредит надається у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача включаючи використання реквізитів платіжної картки, у розмірі 12 000 грн. 00 коп. Розмір процентної ставки встановлений у кредитному договорі залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом строку дії договору. 27.11.2024р. між позивачем та ТОВ Авентус Україна укладено договір факторингу № 27.11/24-Ф, відповідно до якого ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС набуло право вимоги до відповідача. Сума боргу відповідача перед новим кредитором становить 49 680 грн. 00 коп., з яких: 12 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 31 680 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 6 000 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача Романенко М.Е. у судові засідання 21.11.2025р. та 26.01.2026р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, шляхом направлення судових повісток про виклик у судові засідання з прикріпленими до них файлами товариству в його електронний кабінет. Водночас, у позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи у відсутність представника позивача, дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судові засідання 21.11.2025р. та 26.01.2026р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням за адресою реєстрації місця проживання, та через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Він же про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. 26.01.2026р. судом в порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 18.03.2024р. між ТОВ Авентус Україна і [PERSON] було укладено договір № 7699330 про надання споживчого кредиту (далі - договір № 7699330). Укладення договору здійснювалося сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок. Ідентифікація споживача здійснюється при вході його в особистий кабінет/мобільний застосунок в порядку передбаченому договором або законом України Про електронну комерцію, в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача вказаний ним при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А7387 18.03.2024р. 19:42:32 (п. 1 розд. 1 та розд. 10 договору № 7699330). На умовах встановлених договором № 7699330 товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним. Сума кредиту - 11 300 грн. 00 коп. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка 2,20% в день від суми кредиту, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього Договору. Сторони також передбачили у договорі знижену процентну ставку у розмірі 0,88% в день від суми кредиту, яка застосовується якщо споживач до 17.04.2024р. або протягом трьох днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У випадку невиконання споживачем умов для отримання зниженої процентної ставки чи індивідуальної знижки - користування кредитом для нього здійснюється за стандартною процентною ставкою (п.п. 1.2-1.5.2 договору № 7699330). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 47541,10% річних; за стандартною ставкою з врахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 16620,49% річних (п.п. 1.8-1.8.2 договору № 7699330). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору: за стандартною ставкою - 100 796 грн. 00 коп. та за стандартною ставкою з врахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 96 321 грн. 20 коп. (п.п. 1.10-1.10.2 договору № 7699330). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи реквізити платіжної картки № [NUMBER] . Дата надання кредиту 18.03.2024р. або 19.03.2024р. (п.п. 2.1-2.2 договору № 7699330). Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, за методом факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту (п.п. 3.1, 3.2 договору № 7699330). Розділом 6 кредитного договору № 7699330 передбачена відповідальність сторін за порушення умов договору, тобто його невиконання або неналежне виконання. Зокрема, у випадку невиконання або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту, процентів, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 339 грн. на 4 день такого невиконання (неналежного виконання), та у розмірі 113 грн. - починаючи з 5 дня, за кожний день невиконання (неналежного виконання). Порядок внесення змін і доповнень до кредитного договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткових договорів (угод) (розділ 7 кредитного договору № 7699330). У п. 9.6 кредитного договору № 7699330 визначено, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет/мобільний застосунок споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора який формується автоматично для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства. Введення коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Підписуючи договір споживач підтвердив, що перед укладенням договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана у ст. 9 Закону України Про споживче кредитування, ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України Про фінансові послуги та фінансові компанії розміщена на веб-сайті, та що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в т.ч. на умовах фінансового кредиту ТОВ Авентус Україна розміщені на веб-сайті, повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватися (п. 9.8 кредитного договору № 7699330). Додатком № 1 до кредитного договору № 7699330 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, підписана споживачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А7387, яка містить дати видачі кредиту/дати платежів починаючи з 18.03.2024р. до 13.03.2025р., чисту суму кредиту/суму платежу за розрахунковий період, яка становить станом на 17.04.2024р. - 2 983 грн. 20 коп., та починаючи з 17.05.2024р. - 7 458 грн. щомісячно, та останній платіж у сумі 18 758 грн. 00 коп. А також загальна сума заборгованості за тілом кредиту як 11 300 грн. 00 коп. та за процентами у період кредитування як 85 021 грн. 20 коп. 29.03.2024р. між ТОВ Авентус Україна і [PERSON] було укладено Додаткову угоду до договору № 7699330, яка підписана позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором С2356, у якій сторони домовилися збільшити суму кредиту на 700 грн., в зв`язку з чим внесли наступні зміни до договору, - п.1.3 сума кредиту (загальний розмір) складає 12 000 грн.. Враховуючи збільшення загальної суми кредиту, сторони також визначили, що на момент укладення додаткової угоди денна процентна ставка за стандартною процентною ставкою за ввесь строк користування кредитом 2,20% в день (орієнтовна реальна річна процентна ставка 47 866,71%, загальні витрати 94 870 грн. 60 коп.), та за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 2,09% в день (орієнтовна реальна річна процентна ставка 16 905,34% річних, загальні витрати 90 220 грн. 24 коп.). Додатком № 1 до додаткової угоди від 29.03.2024р. є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, підписана позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором С2356, яка містить дати видачі кредиту/дати платежів починаючи з 18.03.2024р. до 13.03.2025р., чисту суму кредиту/суму платежу за розрахунковий період, яка становить станом на 17.04.2024р. - 3 100 грн. 24 коп. (проценти), та починаючи з 17.05.2024р. - 7 920 грн. щомісячно (проценти), та останній платіж у сумі 19 920 грн. 00 коп. (проценти та заборгованість за тілом кредиту 12 000 грн.). А також загальна сума заборгованості за тілом кредиту як 12 000 грн. 00 коп. та за процентами у період кредитування як 90 220 грн. 24 коп. ТОВ Пейтек у повідомленні № 20250519-301 підтвердило успішність операції з перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ Авентус Україна 18.03.2024р. 19:43:07 на суму 11 300 грн. 00 коп., номер транзакції у системі ТОВ Авентус Україна 43810755, призначення платежу - зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . Факт перерахування відповідачу коштів за договором № 7699330 та додаткової угоди до нього підтверджується довідкою АТ Універсал Банк від 04.12.2025р. № БТ/Е-2038 та випискою про рух коштів за картковим рахунком з 18.03.2024р. до 30.03.2024р., відповідно до яких відповідачу банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 18.03.2024р. о 19:43:07 зараховано кошти в сумі 11 300 грн. та 29.03.2024р. о 10:34:09 зараховано кошти в сумі 700 грн. Згідно з Карткою обліку Договору № 7699330 позичальника [PERSON] виконаної ТОВ Авентус Україна за період з 18.03.2024р. по 26.11.2024р. заборгованість відповідача за договором № 7699330 становить: 49 680 грн. 00 коп., з яких: 12 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 31 680 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 6 000 грн. 00 коп. - заборгованість за штрафом. Відсотки нараховані за 151 календарних днів (з 18.03.2024р. до 16.04.2024р. - за зниженою процентною ставкою, та починаючи з 18.04.2024р. до 15.08.2024р. - за стандартною процентною ставкою), з врахуванням умов щодо строку кредиту визначеного у п. 1.4. договору (360 днів) та п.п. 1.5.1, 1.5.2, 1.7.1, 1.7.2 договору та п.п. 1.3 додаткової угоди. Штраф нарахований у сумі 6 000 грн. за період з 21.05.2024р. до 11.07.2024р. (21.05.2024р. - 339 грн., та починаючи з 22.05.2024р. - 113 грн. щоденно, і 11.07.2024р. - в сумі 11 грн.). З неї ж вбачається, що відповідачем був вчинений платіж 17.04.2024р. у сумі 3 100 грн. 24 коп., які були зараховані на погашення процентів нарахованих за період з 18.03.2024р. до 16.04.2024р. 27.11.2024р. між ТОВ Авентус Україна та ТОВ Діджи Фінанс був укладений договір факторингу № 27.11/24-Ф, відповідно до якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, проценти, пеню, інші платежі. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у Реєстрі боржників. Перехід від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому - передачі Реєстру боржників згідно додатку № 3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває право вимоги. 27.11.2024р. платником ТОВ Діджи Фінанс сплачено на користь одержувача ТОВ Авентус Україна грошові кошти в рахунок оплати згідно договору факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024р. (платіжне доручення № 10772 від 27.11.2024р.) Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 27.11/24-Ф вбачається, що у ньому під порядковим номером 1112 значиться боржник [PERSON] , номер кредитного договору 7699330, загальна сума заборгованості 49 680 грн. 00 коп., з яких: 12 000 грн. 00 коп. - основний борг, 31680 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками, 6 000 грн. - заборгованість за пенею. Відповідач у судові засідання не з`являвся, клопотань про витребування доказів не заявляв, доказів, які б заперечували факт перерахування йому кредитних коштів та спростовували б правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не надав, як і власного розрахунку заборгованості. 01.01.2025р. між Білецьким Б.М. (адвокат) та позивачем укладено договір № 42649746 про надання правової допомоги, відповідно до якого (розд. 2) адвокат прийняв на себе зобов`язання на підставі звернення клієнта надавати йому юридичну допомогу щодо: представлення його інтересів у судах загальної юрисдикції, підписувати та подавати від імені клієнта позовні заяви, відзиви та заперечення, надавати консультації з правових питань, тощо. Умовами договору № 42649746 сторони передбачили, що загальна вартість послуг адвоката складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, зазначеної у п.4.8 договору (в тому числі за: ознайомлення з матеріалами справи та формування правового аналізу - 3 000 грн./1 том; участь у судовому засіданні - 3 000 грн./1 год.; написання заяви/клопотання - 1 500 -3 000грн.; адвокатський запит - 1 500 - 3 000 грн.; позовна заява - 3 500 - 7 000 грн.; написання відзиву - 2500 - 7000грн.; письмове пояснення - 1 500 - 5 000 грн.; отримання рішення суду - 1 000 грн.), а також гонорару визначеного у п.4.9 договору (6 000 грн. 00 коп.). 31.03.2025р. сторонами складено Детальний опис робіт (наданих послуг) та Акт 7699330 про підтвердження факту надання правничої допомоги, за якими адвокат надав ТОВ Діджи Фінанс правничу допомогу на суму 6 000 грн у вигляді: правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів клієнта - витрачений час 2 години, вартість 1 500 грн./1 год., всього 3 000 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості витрачений час 2 години, вартість 1 000грн./1 год., всього 2 000 грн.; формування додатків до позовної заяви витрачений час 0,5год., вартість 1 000грн./1 год., всього 500 грн.; консультація щодо документів та доказів - витрачений час 0,5 год., вартість 1 000 грн./1 год., всього 500 грн. Додатковою угодою № 7699330 до Договору № 42649746 від 02.04.2025р. сторони розширили предмет договору та доповнили його новим пунктом 1.2 в якому розширили види професійної (правничої) допомоги що надається адвокатом в зв`язку з розглядом справи саме щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] , а також доповнили розділ 4 Порядок здійснення розрахунків договору пунктом 4.9 наступного змісту: за здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у суді в справі про стягнення заборгованості клієнт виплачує адвокату гонорар у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару підтверджується на умовах попередньої оплати та\\або підтверджується підписаним сторонами відповідним актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт, виконаних адвокатом. Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03.09.2015р. (далі - Закон № 675-VIII). У п.п. 5, 6, 7, 12 ст. 3 Закону № 675-VIII зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі логін-пароль, або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону № 675-VIII в редакції на час виникнення спірних правовідносин,- визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пункти 12 та 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлюють, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (строк дії карантину з11.03.2020р. по 30.06.2023р.). У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За такого, суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачем та ТОВ Авентус Україна договору про надання споживчого кредиту № 7699330 та додаткової угоди до нього в електронній формі та перерахування позичальнику кредитних коштів згідно їх умов, та погодження сторонами у договорі умов та порядку сплати процентів за зниженою та стандартною процентною ставкою в межах строку кредиту (360 днів), відповідно до п.п. 1.5.1, 1.5.2, 1.7.1, 1.7.2 договору та п.п. 1.3 додаткової угоди. Тому суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості нарахованої первісним кредитором ТОВ Авентус Україна за основною сумою боргу (тілом кредиту) у розмірі 12 000 грн. 00 коп. та за процентами у розмірі 31 680 грн. 00 коп. Звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути із відповідачки за кредитним договором, зокрема і пеню, в розмірі 6 000 грн. 00 коп. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі. Пеня, як різновид неустойки, характеризується такими ознаками: а) застосування виключно у грошових зобов`язаннях; б) можливість встановлення тільки за такий вид порушення зобов`язання, як прострочення виконання (порушення умови про строки); в) обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання; г) триваючий характер нарахування пені за кожен день прострочення. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені розрахованої за кредитним договором укладеним з ним у березні 2024р. (під час дії воєнного стану) - задоволенню не підлягають. До того ж, слід зазначити, що за умовами кредитного договору (розділ 6) сторони передбачили відповідальність за невиконання або не належне виконання умов договору, зокрема щодо сплати процентів та тіла кредиту, - у вигляді штрафу. При цьому, у позовній заяві, позивач просить стягнути з відповідача пеню. Водночас, щодо правової природи штрафу та пені, то згідно з приписами ЦК України, про що зазначено вище: штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Позивач також просить стягнути з відповідачки на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. 00 коп. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-VІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-VІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-УІ). У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі Схід / Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Представником позивача на підтвердження понесених витрат та факту надання правової допомоги надано: договір від про надання правничої допомоги, додаткову угоду до нього, детальний опис робіт та акт на підтвердження факту надання правничої допомоги. Таким чином враховуючи вищевикладене, предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в детальному описі робіт та акті на підтвердження факту надання правничої допомоги, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та часткове задоволення позову на 87,92%, приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу надану в суді у сумі 5 275 грн. 20 коп. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 129 грн. 77 коп. (87,92%).

Outcome: partial