Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач, в особі представника Томилко О.Б., через систему «Електронний Суд» звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії №267272205 від 09.11.2024 (з урахуванням усіх траншів) у розмірі 30982 грн., судові витрати, які складаютьсь з судового збору в розмірі 2422,40 грн та за надання правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.11.2024 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладено договір кредитної лінії №267272205. 14.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/17 , відповідно до умов якого та згідно з Реєстром прав вимоги до останнього перейшло право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №267272205 від 09.11.2024. Всупереч умовам договору кредитної лінії, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідач заборгованість не погасив, тому позивач просить стягнути таку в судовому порядку. Ухвалою від 20.11.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 22.12.2025, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 22.12.2025 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених у ньому. 30.12.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, в якому виклав свої пояснення, міркування та аргументи, щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення, вважає відзив необґрунтованим та таким, що жодним чином не спростовує викладені в позові аргументи на користь його задоволення з підстав викладених у відповіді на відзив. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 09.11.2024 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладено договір кредитної лінії №267272205. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові, шляхом переказу на рахунок грошові кошти на загальну суму ( з врахуванням усіх траншів) 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти у строки і на умовах, передбачених договором. 14.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/17 , відповідно до умов якого та згідно з Реєстром прав вимоги до останнього перейшло право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №267272205 від 09.11.2024. Всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, суму кредиту не повернув, нараховані проценти не сплатив, що призвело утворення заборгованості, яка відповідно до розрахунку заборгованості становить 30 982,00 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 10000,00 грн., заборгованістю по процентам за користування кредитом 20482,00 грн. та заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 500,00 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачена договором кредитної лінії заборгованість не погашена. Щодо посилання відповідача на нарахування відсотків у неспівмірному відношенні, то в даному випадку суд звертає увагу на те, що проценти є звичайною платою боржника за право тимчасового користування наданими йому коштами на визначених Договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковий до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання чи одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України). Згідно з умовами Договору Відповідач був повідомлений про право первісного Кредитора відступити право грошової вимоги до Відповідача, що передбачено п. 9.1.1.5. Договору, а саме: «в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди Позичальника, відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти та банківські метали у кредит, та/або послуги з факторингу, шляхом укладання будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу». Відповідно до п. 11.1 Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Пунктом 7.3 Договору визначено, що Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту 109.12.2029. Таким чином, Кредитодавець, а в разі відступлення права вимоги Фактор, яким є позивач ТОВ «Таліон плюс», має право нараховувати проценти за даним договором починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору, виключенням може бути лише застосування Кредитодавцем або Фактором п. 9.1.1.7. Договору щодо дострокового припинення договору у разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом щонайменше на один місяць, що і було застосовано Позивачем відповідно до повідомлення про дострокове розірвання договору з 07.06.2025 року та подальшого зупинення з вказаної дати нарахування відсотків, що відображено у доданих до позову розрахунках заборгованості. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, до яких серед інших, відноситься і доходи Кредитодавця у вигляді процентів. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів. Загальний строк Дисконтного періоду користування Документ сформований в системі «Електронний суд» 30.12.2025 5 кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. (п. 3.1 Договору). Згідно п. 3.2 Договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Однак, Відповідачем не було вчинено жодних дій спрямованих на продовження строку дії Дисконтного періоду. Питання ставки та нарахування процентів за користування кредитними коштами висвітлено у 8 розділі Договору. Так, п. 8.10 Договору визначено проценти в розмірі визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми Кредиту за кожний день користування ним, за ставкою визначеною в порядку зазначеному вище, із розрахунку наявності 365 днів у році не залежно від того високосний рік чи ні. Відтак, відповідно до п. 8.11. сторони погодили, що у разі користування Кредитом після 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається. Перерахунок зобов`язань Позичальника по оплаті процентів під Базову процентну ставку при користуванні Кредитом після спливу 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, може здійснюватися на вибір Кредитодавця, за весь строк Дисконтного періоду або лише за останні 30 (тридцять) календарних днів дії Дисконтного періоду. Застосування знижок передбачених цим Договором є правом, а не обов`язком Кредитодавця, за винятком повного дострокового погашення Кредиту Позичальником протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду кредитування. Відображення в обліку Кредитодавця зобов`язань Позичальника по оплаті процентів за користування Кредитом, без застосування знижки передбаченої пунктом 8.7. Договору, відбувається після 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. У разі оплати Позичальником всіх відображених в обліку процентів за користування кредитом протягом Дисконтного періоду (за Дисконтною та Індивідуальною ставками), процентів за фактичні дні користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду (за Базовою процентною ставкою) та здійснення повного дострокового погашення всього Кредиту протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, то зобов`язання Позичальника по оплаті процентів визначаються з урахуванням застосування умов пункту 8.7. Договору, а зобов`язання Позичальника за цим Договором вважаються повністю припиненими шляхом їх належного виконання. Для Поновлення Дисконтного періоду протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, Позичальнику необхідно оплатити зобов`язання по процентам за користування Кредитом, визначених з урахуванням застосування умов пункту 8.7. Договору. Для Поновлення Дисконтного періоду в більш пізній термін, Позичальнику необхідно оплатити зобов`язання по процентам за користування Кредитом, визначених без застосування умов пункту 8.7. Договору, фактично нараховані проценти за користування Кредитом, та інші нарахування строк оплати яких настав (зокрема неустойки). Продовження строку Дисконтного періоду, Поновлення Дисконтного періоду, отримання Траншів в рамках встановленого Кредитного ліміту та настання відкладальних обставин нарахування процентів за Базовою ставкою, не є зміною істотних умов цього Договору та не потребує змін цього Договору та укладення додаткових угод до нього. Усі істотні умови Договору, в тому числі строк дії Договору, Загальний розмір Кредиту, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення Договору. Також, Відповідач, оформлюючи Договір на сайті Первісного Кредитора, ознайомився з текстом Договору, а тому мав змогу ознайомитися з Правилами та Паспортом споживчого кредиту та інформацією, передбаченою ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідач свої зобов`язання відповідно до умов Договору не виконав, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом. Отже, нарахування процентів здійснено правомірно в межах погодженого строку надання кредиту. Додатково звертаємо увагу на те, що Позивач не висуває позовних вимог у частині стягнення штрафів за Договором. Детальний розрахунок за Договором, що включає інформацію стосовно щоденних нарахувань та сплат з дати укладання Договору та по дату формування розрахунку було додано до позовної заяви. Тобто, враховуючи вище наведене, Кредитодавець, а в разі відступлення права вимоги Фактор, яким є позивач ТОВ «Таліон плюс» має право нараховувати проценти за даним Договором починаючи з першого дня надання Траншу та до дня закінчення строку дії цього Договору. Таким чином, Договір кредитної лінії № 859294809 від 16.08.2024 року, на підставі умов якого було здійснено розрахунки заборгованості, був укладеним з дотримання умов Законів України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг», а також ЦК України і тому нарахування процентів за даним Договором у розмірах вказаних у розрахунках заборгованості повністю узгоджується його умовами та з законодавчими нормами. Беручи до уваги, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов?язання за договором кредитної лінії не виконує, право вимоги за яким згідно договору факторингу набув позивач, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за його користування. Щодо частини позовної вимоги про стягнення комісії за договором, суд зазначає наступне. На спірні правовідносини за цим договором поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», адже за договором позичальнику надано споживчий кредит та такий укладено зі строком погашення кредиту більше одного місяця. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст.8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом передбачено право фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа № 202/5330/19) у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлено щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин умова кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемною відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону. Суд звертає увагу, що у договорі не вказано, за яку саме послугу позивач встановив комісію. Умови самого договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і їх погодження із споживачем при укладенні договору, а тому обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч. ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначені правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року (справа № 755/11636/21) та від 16 листопада 2022 року (справа № 755/9486/21). Аналізуючи умови договору, суд прийшов до переконання про те, що позивачем не подано доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України, які б підтверджували, які саме послуги надаються відповідачеві за котрі необхідно здійснювати сплату комісії, а відтак суд прийшов до переконання про те, що відповідач не зобов`язаний сплачувати таку комісію, а тому у цій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До позовної заяви долучено Договір про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій», Додаткову угоду № 1674 від 02.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 5 від 02.12.2024, Акт №5 прийому-передачі наданих послуг, встановлено факт погодження сторонами та надання позивачу послуг правової допомоги на суму 5000 грн. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Однак, суд вважає їх не співмірними з розглядом даної справи, яка розглянута у спрощеному провадженні, та зважаючи на вимоги розумності і справедливості вважає за доцільне стягнути з відповідача 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Окрім цього, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Outcome: approved