Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

позивач, як орган опіки та піклування, Дружківська міська рада в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернувся 10.10.2025 до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд позбавити її батьківських прав відносно малолітніх дітей, стягнувши аліменти на їх утримання, посилаючись на злісне ухилення відповідачем від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що на первинному обліку у службі у справах дітей Дружківської міської ради перебувають малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є дітьми, що фактично залишилися без піклування батьків. Матір`ю дітей є громадянка [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у свідоцтвах про народження дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. З 06 листопада 2024 року і по теперішній час малолітні перебувають в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] , куди були передані на умовах тимчасового влаштування на підставі наказів служби у справах дітей Дружківської міської ради від 06 листопада 2024 року № ОД-107-01-25/24, № ОД-108-01-25/24, № ОД-109-01-25/24. У зв`язку із обов`язковою евакуацією вихованців дитячих будинків сімейного типу з територій Донецької області, батьки-вихователі разом з дітьми тимчасово мешкають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Протягом кількох років відповідач за місцем реєстрації не проживала, мешкала на території Костянтинівської міської територіальної громади, за цей час народила трьох дітей. У вересні 2024 року в межах проведення евакуації сімей з дітьми в примусовий спосіб [PERSON] разом з дітьми була евакуйована спочатку до шелтору для внутрішньо переміщених осіб у м. Краматорськ, звідти - до м. Києва. 25 жовтня 2024 року до відділу поліції № 1 Краматорського ГУНП в Донецькій області надійшло телефонне повідомлення про те, що біля автобусної зупинки на виїзді із с. Осикове, розташованого на межі Дружківської та Костянтинівської територіальних громад, була помічена нетвереза жінка з трьома малолітніми дітьми, яка намагалася потрапити до м. Костянтинівка. На місце виїхав черговий наряд поліції, інспектор сектору ювенальної превенції та спеціалісти служби у справах дітей. На зупинці дійсно перебувала жінка з трьома малолітніми дітьми. Цією жінкою виявилася [PERSON] , її особу було встановлено дуже легко, оскільки раніше вона неодноразово потрапляла в поле зору служби та поліції, більше того, протягом 2007-2020 років вже була позбавлена батьківських прав по відношенню до чотирьох дітей. На момент виявлення [PERSON] перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, ледве трималася на ногах, на всі вмовляння поїхати до шелтору відповідала категоричною відмовою. Жінка не хотіла розуміти, що в`їзд сімей з дітьми на територію Костянтинівської громади заборонено через складну безпекову ситуацію, сперечалася з поліцейськими, намагалася вмовити їх відвезти її з дітьми до м. Костянтинівка. Потім жінка сказала, що наступного дня відвідає службу у справах дітей, і взагалі пішла, залишивши дітей на зупинці. Інспектором сектору ювенальної превенції були складені акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, на підставі яких діти були тимчасово влаштовані до дитячого соматичного відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Дружківської міської ради. Ані наступного дня, ані через тиждень відповідач до служби у справах дітей не з`явилася, жодних дій щодо повернення їй дітей не здійснила. 06 листопада 2024 року, відповідно до п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, п. 2 Положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2002 року №564, малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на умовах тимчасового влаштування були передані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] . За весь період перебування дітей в сім`ї [PERSON] відповідач жодної участі в їх житті не приймала, з`ясувати їх місце перебування або повернути собі на виховання не намагалася. Необхідно зазначити, що на момент виявлення та влаштування до лікарняного закладу діти перебували у жахливому стані: голодні, брудні та немиті, зі стійким неприємним запахом. На дітях був брудний одяг, що не відповідав сезону та розмірам дітей; на [PERSON] були кімнатні тапки, взуті на босі ніжки, у [PERSON] взагалі була взута тільки одна нога. При огляді дітей лікарка дитячого соматичного відділення також звернула увагу на недотримання матір`ю правил гігієни. Детальна інформація про стан дітей під час влаштування до відділення міститься у листі, отриманому на запит служби у справах дітей Дружківської міської ради від медичного директора КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Дружківської міської ради. Стан дітей було оцінено ближче до задовільного. При цьому у листі зазначено, що діти були брудні та голодні, у брудному одязі, взуті на голі ноги, із блідими і дуже брудними шкіряними покровами. Крім того, аналізи показали, що у молодшої дитини знижений гемоглобін та ймовірна інфекція сечовивідних шляхів. З метою встановлення джерел та розміру прибутків відповідача службою у справах дітей Дружківської міської ради були направлені запити до управлінь соціального захисту за місцем реєстрації, місцем постійного проживання та місцем внутрішнього переміщення [PERSON] . Згідно листа управління соціального захисту населення Солом`янського району в м. Києві від 26 листопада 2024 року №108/33-16555, [PERSON] перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримувала державну допомогу при народженні на дітей [PERSON] та [PERSON] , державну допомогу на дітей одиноким матерям, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. З 01 грудня 2024 року виплату вищезазначених допомог [PERSON] було призупинено. Оскільки протягом кількох років відповідач мешкала на території Костянтинівської міської територіальної громади, з метою отримання інформації про спосіб життя відповідача та стан виконання нею батьківських обов`язків службою у справах дітей Дружківської міської ради було зроблено запит до Костянтинівського міського центру соціальних служб, до повноважень якого належить надання соціальних послуг вразливим верствам населення, у тому числі сім`ям з дітьми, які опинились у складних життєвих обставинах. 16 грудня 2024 року було отримано відповідь за № 349, у якій зазначалося, що [PERSON] до центру з питання надання їй соціальних послуг не зверталася, під соціальним супроводом не перебувала. З метою надання повної характеристики на [PERSON] повідомляємо, що окрім [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] має ще чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно яких вона також позбавлена батьківських прав: рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 14 листопада 2007 року (справа № 2-2595) відносно [PERSON] , рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 01 лютого 2011 року (ЄУН 229/4053/19, провадження № 2/229/896/2019) відносно [PERSON] та [PERSON] , рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 24 грудня 2019 року (ЄУН 229/4053/19, провадження № 2/229/896/2019) відносно [PERSON] вже досягла повноліття, перебувала під опікою, потім на повному державному забезпеченні у Дружківському фаховому коледжі Донбаської державної машинобудівної академії, студенткою якого вона була. [PERSON] та [PERSON] усиновлені. [PERSON] перебуває під опікою рідної тітки. [PERSON] жодного разу не намагалася поновити батьківські права та повернути дітей собі на виховання. Через аморальний спосіб життя відповідача, її схильність до зловживання алкогольними напоями, безвідповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків, її діти фактично стали соціальними сиротами. Також вважаємо за необхідне зазначити, що згідно даних Єдиного державного веб-порталу судової влади України, протягом 2017-2019 років [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, а саме: постановою Дружківського міського суду Донецької області від 18 серпня 2017 року (ЄУН 229/2994/17, провадження №3/229/527/2017) визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу про адміністративні правопорушення України; постановою Дружківського міського суду Донецької області від 18 лютого 2019 року (ЄУН 229/268/19, провадження № 3/229/134/2019) визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 Кодексу про адміністративні правопорушення України, призначене покарання у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн. Питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. [PERSON] на засіданні присутня не була, через відсутність засобів зв`язку запросити її на засідання та з`ясувати її думку із зазначеного питання не вдалось. Заслухавши начальника служби у справах дітей та ознайомившись із наданими матеріалами, члени комісії прийшли до висновку, що [PERSON] свідомо злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. Одноголосно було прийняте рішення рекомендувати органу опіки та піклування Дружківської міської ради звернутися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з останньою аліментів на утримання малолітніх дітей. Ухвалою суду від 27.10.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.11.2025 підготовче судове засідання закрите та справу призначено до розгляду. Ухвалою суду від 20.01.2026 розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Представник позивача [PERSON] скерувала до суду заяву про розгляд справи без участі представнка позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, не повідомила причини неявки, відзиву не подала. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Вирішуючи даний позов, суд згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого повторно 30.10.2024 Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 318 від 31.08.2022, матір`ю малолітнього є [PERSON] , відомості про батька записані на підставі ст. 135 ч. 1 Сімейного кодексу України зі слів матері (а.с. 60 - копія свідоцтва, а.с. 54-57 - копія повного витягу). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого повторно 30.10.2024 Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 121 від 01.09.2023, матір`ю малолітньої є [PERSON] , відомості про батька записані на підставі ст. 135 ч. 1 Сімейного кодексу України зі слів матері (а.с. 59 - копія свідоцтва, а.с. 51-53 - копія повного витягу). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого повторно 30.10.2024 Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції- (м. Харків), актовий запис № 368 від 24.09.2024, матір`ю малолітньої є [PERSON] , відомості про батька записані на підставі ст. 135 ч. 1 Сімейного кодексу України зі слів матері (а.с. 59 - копія свідоцтва, а.с. 47-50 - копія повного витягу). 25 жовтня 2024 року інспектором сектору ювенальної превенції відділу поліції Краматорського районного управління поліції Донецької області були складені акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (а.с. 41-46), на підставі яких діти були тимчасово влаштовані до дитячого соматичного відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Дружківської міської ради (а.с. 9-20 - копії актів, а.с. 22 - копія листу від 06.12.2024 КНП «Центральна міська клінічна лікарня» ДМР). Ані наступного дня, ані через тиждень [PERSON] до служби у справах дітей не з`явилася, жодних дій щодо повернення їй дітей не здійснила. На підставі наказів служби у справах дітей Дружківської міської ради від 06 листопада 2024 року № ОД-104-01-25/24, № ОД-105-01-25/24, № ОД-106-01-25/24, малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були взяті на первинний облік у службі у справах дітей Дружківської міської ради (а.с. 38-40 - копії наказів). 06 листопада 2024 року, відповідно до п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, п. 2 Положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2002 року №564, на підставі наказів служби у справах дітей Дружківської міської ради від 06 листопада 2024 року № ОД-107-01-25/24, № ОД-108-01-25/24, № ОД-109-01-25/24, малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на умовах тимчасового влаштування були передані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] (а.с. 35-37 - копії наказів а.с. 29-34 - копії актів про факт передачі дитини). За весь період перебування дітей в сім`ї [PERSON] відповідач жодної участі в їх житті не приймала, з`ясувати їх місце перебування або повернути собі на виховання не намагалася. Згідно листа управління соціального захисту населення Солом`янського району в м. Києві від 26 листопада 2024 року № 108/33-16555, [PERSON] перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримувала державну допомогу при народженні на дітей [PERSON] та [PERSON] , державну допомогу на дітей одиноким матерям, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. З 01 грудня 2024 року виплату вищезазначених допомог [PERSON] було призупинено (а.с. 23 - копія листа). Відповідно до відповіді Костянтинівського міського центру соціальних служб від 16 грудня 2024 року за № 349, [PERSON] до центру з питання надання їй соціальних послуг не зверталася, під соціальним супроводом не перебувала (а.с. 21 - копія відповіді). Також треба зауважити, що окрім малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] має ще чотирьох дітей: - [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою та відносно якої вона була позбавлена батьківських прав рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 14 листопада 2007 року у справі №2-2595/2007, також з неї за рішенням суду стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини її доходу, (https://reyestr.court.gov.ua/Review/1120127); - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно яких вона також була позбавлена батьківських прав рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 01 лютого 2011 року у справі №2-126/11, також з неї за рішенням суду стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини її доходу, (https://reyestr.court.gov.ua/Review/13809004), у подальшому діти були усиновлені; - [PERSON] , [INFO] , відносно якого вона також позбавлена батьківських прав рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 24 грудня 2019 року та з неї стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини її доходу, справа ЄУН 229/4053/19, провадження № 2/229/896/2019, наразі [PERSON] перебуває під опікою рідної тітки (а.с. 24-28). Згідно зі статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Дружківською міською радою, як органом опіки та піклування, надано висновок від 20.06.2025 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. При вирішенні питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , суд враховує їх характер, який з огляду на надані до матеріалів позовної заяви доказів, свідчить про відсутність підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків. На підставі викладеного, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Оскільки наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідача від належного виховання своїх дітей, свідомої зневаги своїми обов`язками, враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач не займається вихованням сина [PERSON] та доньок [PERSON] , не забезпечує їх матеріально, не виявляє щодо них батьківського піклування, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Суду не надано жодного доказу, який би спростовував заявлені вимоги, а оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дітей, суд вважає доведеними заявлені вимоги та вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, що судом підтверджена доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на їх утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні останньої не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення аліментів 10 жовтня 2025 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доцільність стягнення щомісячного стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10 жовтня 2025 року до досягнення дітьми повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» та, оскільки предметом судового розгляду є дві позовні вимоги: позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, які були задоволені, враховуючи, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved