Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

27 серпні 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Миколаєва , В обгрунтування позову зазначає, що [INFO] в неї народився син [PERSON] . В графі інформація про батька, згідно статті № 135 Сімейного кодексу України вказано зі слів матері. В свідоцтві про народження дитини, прізвище вказано матері, а ім`я та по батькові [PERSON] . З батьком дитини [PERSON] [INFO] , проживали разом, вели спільний побут з зими 2012 року, у 2013 році народилась спільна дитина, згодом прийняли шлюб в церкві, але з особистих причин не реєстрували шлюб офіційно. У 2020 році прийняли рішення припинити відносини і до 2022 року спілкувались по телефону, за його номером [NUMBER] . Протягом 2022-2025 року не спілкувались взагалі. Про те що, [INFO] [PERSON] помер дізналась через спільних знайомих [INFO] . У зв`язку зі смертю біологічного батька дитини [PERSON] [INFO] , вона не має можливості довести батьківство в інший спосіб, без звернення до суду з позовом до біологічного дідуся дитини, а саме [PERSON] , 1945 р.н. Від відповідача не надходив відзив на позовну заяву . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.12.2025 року зупинено провадження, у зв`язку з призначенням судової молекулярно-генетичної експертизи з метою встановлення біологічного батьківства (родинних зв`язків) між [PERSON] та померлим [PERSON] , як між сином та батьком. На вирішення експерта поставлені питання : Чи перебуває [PERSON] , [INFO] , в біологічній спорідненості по чоловічий лінії з [PERSON] , [INFO] ;- Чи є [PERSON] дідусем [PERSON] , [INFO] . 26 грудня 2025 року від експертної установи надійшло клопотання про уточнення змісту ухвали суду. Ухвалою суду від 30.12.2025 року поновлено провадження у справі. В підготовчому судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги апозову в понвому обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги, підтвердив, що [PERSON] є його рідним онуком , є рідним сином померлого [PERSON] . Наслідки визнання позову йому відомі і він їх повністю усвідомлює . Представник відповідача в судовому засіданні підтвердила повне визнання позову відповідачем і роз`яснення йому наслідків такого визнання. Представник третьої особи в судове засідання не з`явивися , заперечень проти позову не надав. Відповідно п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно ч.3,4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на обставини справу у суду відсутні підстави для неприйняття визнання позову відповідачем. За такого, суд вввжає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні в зв`язку з прийняттям визнання позову відповідачем . Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. [INFO] народився [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 25.06.2013, матір`ю якого є позивачка [PERSON] . В графі інформація про батька, згідно статті № 135 Сімейного кодексу України вказано зі слів матері. В свідоцтві про народження дитини, прізвище вказано матері, а ім`я та по батькові [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 02.07.2025 року серія [NUMBER] . Маетріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи № 80/2025 до майна померлого [INFO] [PERSON] з заявами про прийняття спадщини в устанволеному законом порядку звернулася [PERSON] , в інтересах малолітнього сина [PERSON] , та батько померлого [PERSON] . Згідно з актовим записом про народження № 1990 від 25.06.2013 , складеним Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, [INFO] народився [PERSON] . В графі мати зазначено [PERSON] , батько - [PERSON] . Із вищевказаного актового запису також вбачається, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто зі слів матері. Зі змісту позовної заяви та наданих фотографій вбачається, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Також позивачем надані медичні документи щодо лікування вагітної [PERSON] , за 2013 рік , обмінну карту породіллі та випискний епікриз з пологового будинку, в усіх цих медичних документах ззаначено відомості про біологічного батька дитини - [PERSON] який також особисто проходив необхідні обстеження. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За правилом статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з статтею 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини. Згідно з статтею 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення (стаття 89 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що доказами у вказаній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved