Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» через свого представника адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича звернулося до Шевченківського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , в якому представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК АЙКОНС» заборгованість за кредитним договором №889759 від 15.07.2020 у розмірі 26500,80 грн, з яких: 7600,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6064,80 грн заборгованість за комісіями і відсотками, 12836,00 грн прострочена заборгованість за процентами. Також адвокат Пархомчук С. В. просив стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов обґрунтовано тим, що 15 липня 2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №889759, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 7600,00 гривень; дата надання кредиту: 15.07.2020; строк кредиту 30 днів, валюта кредиту гривні; цільове призначення на споживчі потреби; стандартна процентна ставка 1,90 % в день. Кредит надається клієнту в безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену останньою в особистому кабінеті. 28 квітня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до боржників, в тому числі, і до [PERSON] за кредитним договором №889759 від 15.07.2020. 28 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОНС» укладено договір факторингу № 1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК АЙКОНС» набуло права грошової вимоги до боржників, в тому числі, і до [PERSON] за кредитним договором №889759 від 15.07.2020. Станом на 21.03.2025 загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 26500,80 грн, з яких: 7600,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6064,80 грн заборгованість за комісіями і відсотками, 12836,00 грн прострочена заборгованість за процентами. Відповідачка не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Харкова Гребенюк В. В. від 25 серпня 2025 року вказану справу передано до Городнянського районного суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Ухвалою судді від 04 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (а. с. 55, 55 зворот), уповноважений представник в судове засідання не з`явився. У позовній заяві представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 5 зворот). 22.12.2025 через систему «Електронний суд» від позивача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій позивач просить стягувати з відповідача 10500,00 грн витрат на професійну правову допомогу та документи, які стосуються витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги. У заяві позивач не заперечує проти винесення заочного рішення та просить розгляд заяви про розподіл судових витрат здійснювати без виклику сторін. Оскільки заява про розподіл судових витрат позивачем подана з урахуванням процесуальних строків та в порядку, передбаченому вимогами ЦПК України, а тому заява прийнята судом до розгляду і спір вирішується з її урахуванням. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за адресою її реєстрації відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1694660 від 22.08.2025: [ADDRESS] (а. с. 41). Згідно із відмітками поштового відділення поштове відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання отримане адресатом (а. с. 56). 31 грудня 2025 року представник відповідачки адвокат Кірюшин А. А. через систему «Електронний суд» подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача вказав, що звертаючись до суду із цим позовом позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору №889759 від 15.07.2020, факту надання (перерахування) первісним кредитором кредитних коштів та наявності заборгованості відповідачки перед позивачем. Також представник відповідачки зауважив, що сума заборгованості за нарахованими відсотками, про стягнення якої просить позивач, не є співмірною сумі кредиту за суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційної великої суми відсотків. На думку представника відповідачки, відсотки за користування кредитними коштами мали бути нараховані кредитором виключно у період дії строку кредиту 30 днів, а тому враховуючи, що докази пролонгації договору позивачем не надані, подальше нарахування відсотків після спливу вказаного строку, не відповідає умовам договору та є незаконним. Одночасно у поданому відзиві, представник відповідачки просив справу розглянути за відсутності сторони відповідача (а. с. 69-86). 05 січня 2026 року представник позивача подав відповідь на відзив, з якого слідує, що кредитний договір № 889759, укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] в електронній формі, підписання якого здійснювалося шляхом застосування електронного підпису відповідачки, який було сформовано із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, вказаного відповідачкою під час укладення договору, прирівнюється до письмового, а дії відповідачки щодо проходження ідентифікації та підтвердження договору зафіксовані в електронній системі. Сторони договору узгодили всі істотні умови договору, що свідчить про наявність волі відповідачки на укладення такого договору на таких умовах. Доводи відповідачки щодо неукладеності кредитного договору представник позивача вважає безпідставними та такими, що спростовуються наявними у справі доказами. Представник позивача вказав, що кредитні кошти у сумі 7600,00 грн були перераховані на картковий рахунок відповідачки, вказаний нею у договорі, через платіжного провайдера, що підтверджено документально, доказів, які б спростовували цей факт відповідачкою не надано. Оскільки позичальник [PERSON] , при укладенні вищевказаного кредитного договору, погодилася на умови, визначені цим договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, твердження сторони відповідача про незаконність нарахування відсотків є необґрунтованим. Також представник позивача просив справу розглянути у його відсутність, заявлені позивачем вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а. с. 89-102). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Клопотання сторін про розгляд справи за їх відсутності судом задоволені. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши усі надані йому докази, з`ясувавши позицію сторін у справі, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору,

Outcome: partial