Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

позивач [PERSON] зернувся у суд з позовом про захист прав споживачів. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що між ним та ТОВ "Комфортна оселя" укладено низку договорів на надання житлово-комунальних послуг в Житловому комплексі «Park Avenue». Облік взаєморозрахунків та вартості надання житлово-комунальних послуг для всіх вказаних об`єктів ведеться відповідачем на єдиному особовому рахунку, відкритому для нашої квартири (на моє ім`я) - [NUMBER] . Відповідач протягом тривалого часу порушує права позивача як споживача. Частина порушених прав була відновлена шляхом звернення до суду (судові рішення у справах 752/13321/17, 752/22768/18) та примусового їх виконання. Однак Відповідач продовжує здійснювати безпідставні нарахування за послуги, що не були предметом розгляду тих судових справ, зокрема за підземний паркінг. На зауваження і прохання привести розрахунки у відповідність до договорів і чинного законодавства - відповідач відповідає відписками або ігнорує, але допущені значні порушення не виправляє. В ЖК «Park Avenue» родині позивача належали і належать такі паркомісця (машиномісця) у підземному паркінгу: № 185 на -1 поверсі за адресою [ADDRESS] на -2 поверсі за адресою [ADDRESS] на -1 поверсі за адресою [ADDRESS] на -1 поверсі за адресою [ADDRESS] (машиномісце № [NUMBER] на -1 поверсі 02.04.2025 р. було продано іншій особі). Між сторонами в різний час укладались договори про умови користування машиномісцем та участь у витратах на утримання паркінгу для цих паркомісць, а саме: 1. Договір про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу б/н від 28.02.2014 р. - для машиномісця № 185/-1 2. Договір про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу б/н від 08.09.2016 р. - для машиномісця № [NUMBER] . Договір про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу б/н від 19.01.2017 р. - для машиномісця № [NUMBER] . Договір про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу № 09/11-274(-2) від 09.11.2018 р. - для машиномісця № 274/-2 Згідно вказаних договорів вартість обслуговування паркінгу для кожного машиномісця (які на час укладення договорів поділялись на 4 типи залежно від площі) складала: 178,30 грн. в місяць для машиномісця 185/-1 370,62 грн. в місяць для машиномісця 268/-1 370,62 грн. в місяць для машиномісця 246/-1 424,32 грн. в місяць для машиномісця 274/-2 У лютому 2020 року сукупна ціна в рахунку для 4-х машиномісць складала 1634,41 грн. в місяць. У березні 2020 року Відповідач вчергове односторонньо підняв ціну на утримання паркінгу на бажану для нього суму, не дивлячись на те, що похивачем, як власником машиномісць, ціна не була погоджена, додаткову угоду у відповідності до договору не було укладено. Крім того, Відповідач самовільно змінив спосіб нарахування вартості утримання паркінгу з існуючого за типами машиномісць на нарахування за площею машиномісць, який взагалі не передбачений укладеними договорами Відповідач односторонньо змінив спосіб формування ціни і нарахування вартості та встановив новий тариф 46,34 грн. за кв.м. Через такі маніпуляції вартість обслуговування наших машиномісць зросла з 1634,41 грн. в місяць до 2321,63 грн. Відповідно до п. 4.5. Договорів б/н від 08.09.2016 р., б/н від 19.01.2017 р. і останнього абзацу розділу 4 Договору б/н від 28.02.2014 р. (є однаковими за змістом): «Виконавець раз на рік має право збільшувати вартість визначених цим Договором послуг, у разі виникнення обставин, з якими пов`язується суттєве підвищення витрат Виконавця на забезпечення відповідними послугами Власника (як то підвищення вартості послуг відповідних підрядників, інфляція і т.п.), про що Виконавець письмово повідомляє Власника за 30 днів до введення в дію нових тарифів з обґрунтуванням таких змін та додаванням відповідної додаткової угоди до цього Договору. У випадку незгоди Власника із зміненими тарифами або не підписання Власником запропонованої Виконавцем додаткової угоди протягом 10 днів після її отримання, Виконавець має право припинити надання Власнику таких послуг » З липня 2024 р. тариф збільшено до 52,84 грн. за 1 кв.м, тобто до 2647,28 грн. для належних позивачу машиномісць. При цьому жодного кошторису обслуговування паркінгу, ні попереднього, ні нового на затвердження не надав, економічного розрахунку підвищення тарифу не надав. Додаткові угоди на підвищення тарифу до укладених договорів не укладались. З травня 2025 р. тариф збільшено до 65,44 грн. за 1 кв.м. Оскільки одне машиномісце 02.04.2025 р. було продано, то вартість для трьох машиномісць почала складати 2395,10 грн. Відповідно до умов укладених договорів, «У випадку незгоди Власника із зміненими тарифами або не підписання Власником запропонованої Виконавцем додаткової угоди протягом 10 днів після її отримання, Виконавець має право припинити надання Власнику таких послуг ». Таким чином, додаткові угоди до договорів не підписано, Відповідач не припинив надання послуг після незгоди і непідписання додаткової угоди, отже продовжив їх надавати за раніше існуючою ціною (яку Позивач добровільно сплачував до лютого 2020 року включно) - а саме: машиномісце № 185/-1 - Тип 3 - 361,45 грн. в місяць машиномісце № 268/-1 - Тип 2 - 424,32 грн. в місяць машиномісце № 246/-1 - Тип 2 - 424,32 грн. в місяць машиномісце № 274/-2 - Тип 2 - 424,32 грн. в місяць. Позивач неодноразово звертався до Відповідача із висловленням заперечень щодо таких нарахувань, але Відповідач їх ігнорував. Зазначає, що при складанні Договору про умови користування машиномісцем та участь в утриманні паркінгу № 09/11-274(-2) від 09.11.2018 р., Відповідач, користуючись своїм монопольним становищем в ЖК «Park Avenue» (забудовник поза волею власників нерухомості передав на баланс Відповідачу усі новозбудовані житлові, нежитлові і допоміжні будівлі ЖК «Park Avenue»), у 2018 надавав на підпис відкоригований текст Договору про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу, в якому виключив з пункту про умови підвищення тарифів свій обов`язок надавати на підпис додаткову угоду, а також виключив саму можливість незгоди споживача з підняттям тарифів і відмови від його підвищення (п.4.4. Договору). Таким чином, Відповідач, користуючись тим, що споживач не мав можливості обрати іншого виконавця послуги або відмовитись від послуги (саме Відповідач надає електронні ключі до паркінгу, тобто доступ до майна власника) і неможливість споживача змінювати умови майбутнього Договору - передбачив для себе нічим необмежену можливість одностороннього підняття тарифів на будь-яку бажану для себе суму. Відповідач грубо порушував права споживача у даних правовідносинах щодо обслуговування паркінгу. А у випадку із Договором № 09/11 274(-2) від 09.11.2018 р. включив у текст договору (який споживач не міг змінювати) несправедливі умови щодо необмеженого права Відповідача підвищувати тарифи на утримання паркінгу, які, вважаємо, мають бути визнані недійсними. П. 4.4. Договору про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу № 09/11-274(-2) від 09.11.2018 р. викладено таким чином: «4.4. Виконавець раз на рік має право збільшувати вартість визначених цим Договором Послуг , у разі виникнення обставин, з якими пов`язується суттєве більше ніж на 10% (десять відсотків) підвищення витрат Виконавця на забезпечення відповідними Послугами Замовника (як то підвищення вартості послуг відповідних підрядників, виконавців, інфляція і т.п.), про що Виконавець попередньо письмово повідомляє Замовнику за 15 Днів до введення в дію нових тарифів з обґрунтуванням таких змін. У випадку зміни тарифів підприємств-постачальників комунальних послуг, які необхідні для обслуговування Паркінгу та Машиномісця (електроенергії, опалення і т.д.), Виконавець має право змінювати вартість Послуг за цим Договором відповідно до змінених тарифів на надання таких комунальних послуг, незалежно від кількості таких змін у календарному році, письмово попередивши про це Власника не пізніше ніж за 15 (п`ятнадцять) Днів до дати введення нових тарифів». На думку позивача, зміст п.4.4. Договору про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу № 09/11-274(-2) від 09.11.2018 р. прямо суперечить актам цивільного законодавства: - ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - щодо заборони включення в договори несправедливих умов - надання виконавцю можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору , - ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» - щодо надання виконавцю повноважень, які не можуть йому належати за законом, натомість є виключною компетенцією зборів співвласників багатоквартирного будинку. За таких підстав, позивач просить: - визнати неправомірними дії ТОВ «Комфортна оселя», що полягають у односторонній зміні способу визначення ціни/ тарифу на утримання паркінгу для машиномісць № 185/-1, 268/-1, 246/-1, 274/-2 за адресою [ADDRESS] , для особового рахунку [NUMBER] , починаючи з березня 2020 року, - визнати неправомірними дії ТОВ «Комфортна оселя», що полягають у односторонньому підвищенні цін/тарифів на утримання паркінгу для машиномісць № 185/-1, 268/-1, 246/-1, 274/-2 за адресою [ADDRESS] , для особового рахунку [NUMBER] , починаючи з березня 2020 року, - визнати недійсним п.4.4. Договору про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу № 09/11-274(-2) від 09.11.2018 р., укладеного між [PERSON] і ТОВ «Комфортна оселя», - зобов`язати ТОВ «Комфортна оселя» здійснити перерахунок вартості послуг з утримання паркінгу на особовому рахунку [PERSON] [NUMBER] за тарифами: - для машиномісця № 185/-1 (Тип 3) - 361,45 грн. в місяць, починаючи з березня 2020 року; - для машиномісця № 268/-1 (Тип 2) - 424,32 грн. в місяць, починаючи з березня 2020 року; - для машиномісця № 246/-1 (Тип 2) - 424,32 грн. в місяць, з березня 2020 року по березень 2025 року ; - для машиномісця № 274/-2 (Тип 2) - 424,32 грн. в місяць, починаючи з березня 2020 року. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. (а.с. 38) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2025 року відвід головуючому судді визнаний необгрунтованим, відповідна заява передана для вирішення іншим суддею.(а.с. 65) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва вд 08 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви про відвід головуючого судді. (а.с. 104) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2026 року відмовлено в об"єднанні справ в одне провадження, позовна заява [PERSON] повернена заявнику. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2026 року відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Відповідач ТОВ "Комфортна оселя" надіслав відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги є неналежними за способом захисту, необгрунтованими за суттю та недоведеними фактично, що виключає можливість їх задоволення. Відповідач зазначає, що окреме паркомісце чи паркінг не є приміщенням (як нежитловим, так і допоміжним), і, відповідно, власники окремих паркомісць не є співвласниками спільного майна багатоповерхового будинку і не несуть обов`язку участі у фінансуванні витрат на утримання, реконструкцію, експлуатацію, реставрацію, капітальний і поточний ремонти, технічне переоснащення спільного майна багатоповерхового будинку. Хоча підземний паркінг зведений у складі житлового комплексу за однією будівельною адресою, він є окремим об`єктом нежитлової нерухомості, що підтверджується технічною документацією та відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зокрема, згідно з розпорядженнями Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 02.02.2010 р. №56 та від 17.03.2010 р. №185, житловому будинку по [ADDRESS] із підземним дворівневим паркінгом було присвоєно поштову адресу. Водночас із витягів із Державного реєстру речових прав, наданих самим Позивачем, убачається, що машиномісця розташовані в будівлі з літерою "Б", зареєстрованій як самостійний об`єкт нежитлової нерухомості. У графі реєстру зазначено: "об`єкт житлової нерухомості - ні", що підтверджує, що паркінг не є частиною житлового будинку, а самостійним нежитловим об`єктом. Сам факт того, що будинок і паркінг фактично знаходяться в рамках однієї будівлі, не означає, що вони є єдиним об`єктом нерухомості. Власники машиномісць мають індивідуальні договори з Відповідачем про умови користування машиномісцем та участь у витратах на утримання паркінгу, що є самостійним підґрунтям для виникнення цивільно правових зобов`язань між ними. Наявність таких індивідуальних договорів, відокремлений технічний статус паркінгу, відсутність у співвласників будинку доступу до нього та їхньої участі в його утриманні виключають можливість віднесення паркінгу до спільного майна багатоквартирного будинку у розумінні статей 1, 5 та 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Отже, підземний паркінг по [ADDRESS] (літ. "Б") є окремим об`єктом нежитлової нерухомості, який не належить до складу спільного майна співвласників будинку, а відносини щодо його утримання регулюються цивільно правовими договорами, укладеними між Відповідачем і власниками машиномісць. Підвищення ціни та необхідність внесення змін до умов договору про надання послуги з утримання та обслуговування паркінгу зумовлені зовнішніми економічними чинниками, які не перебувають під контролем виконавця. матеріали справи, так і сам Позивач у позовній заяві підтверджує факт свого повідомлення про зміну тарифів. Зокрема, Позивач прямо посилається на скріншоти з офіційних сторінок відповідача у соціальних мережах, а саме: пост від 31.01.2020 року на сторінці у Facebook, повідомлення від 06.06.2024 року у Telegram, а також повідомлення від 03.05.2025 року у тій же мережі. Це свідчить про те, що інформація щодо підвищення тарифів не була прихованою від Позивача і він завчасно мав можливість ознайомитися з нею. Витрати, необхідні для виконання договору на змінених умовах, є співмірними, передбачуваними і підтверджуються документально. Їх розмір прямо кореспондує із зростанням фактичних витрат на надання послуг, зокрема підвищенням вартості електроенергії, послуг підрядників та інших ресурсів, що використовуються для утримання паркінгу. Позивач надіслав відповідь на відзив на позовну заяву. Просить задовольнити позов. Третя особа [PERSON] надіслала письмові пояснення. Просить задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. В ЖК «Park Avenue» позивачу [PERSON] належали і належать такі паркомісця (машиномісця) у підземному паркінгу: - № 185 на -1 поверсі за адресою [ADDRESS] , - № [NUMBER] на -2 поверсі за адресою [ADDRESS] , - [ADDRESS] на -1 поверсі за адресою [ADDRESS] , - [ADDRESS] на -1 поверсі за адресою [ADDRESS] (машиномісце № [NUMBER] на -1 поверсі 02.04.2025 р. було продано іншій особі). Між [PERSON] та ТОВ "Комфортна оселя" укладені договори про умови користування машиномісцем та участь у витратах на утримання паркінгу для цих паркомісць, а саме: 1. Договір про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу б/н від 28.02.2014 р. - для машиномісця № 185/-1 2. Договір про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу б/н від 08.09.2016 р. - для машиномісця № [NUMBER] . Договір про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу б/н від 19.01.2017 р. - для машиномісця № [NUMBER] . Договір про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу № 09/11-274(-2) від 09.11.2018 р. - для машиномісця № 274/-2. Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст.ст.3, 6, 27 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.3 ст.6 ЦК України у тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов`язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень. За ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Посилаючись на порушення його прав як споживача, [PERSON] просить - визнати недійсним пункту 4.4 Договору про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу № 09/11-274(-2) від 09.11.2018 р.; - визнати неправомірними дії відповідача щодо односторонньої зміни способу визначення ціни/тарифу на утримання паркінгу для машиномісць та їх підвищення, починаючи з березня 2020 року; - зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуг з утримання паркінгу за особовим рахунком № [NUMBER] , виходячи з тарифів, визначених договорами, починаючи з березня 2020 року. Позивач зазначає, що підземний паркінг є частиною багатоквартирного будинку, а отже, питання його утримання та встановлення тарифів мали б вирішуватися виключно зборами співвласників у порядку, передбаченому законами України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та «Про житлово-комунальні послуги». Проте, відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»: - допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та обслуговування його мешканців. До них належать комори, колясочні, сміттєкамери, підвали, горища, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення; - нежитлове приміщення - ізольоване приміщення у багатоповерховому будинку, що не належить до житлового і є самостійними об`єктом нерухомого майна; - спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), огороджувальні, несучі та несучо огороджувальні конструкції будинку, електричне, механічне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також споруди і будівлі, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоповерхового будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Згідно з визначенням, наведеним у додатку Б ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів»: - машино-місце - площа, необхідна для встановлення автомобіля, що складається з площі горизонтальної проекції нерухомого екіпажу з додаванням розривів наближення до сусідніх екіпажів або будь-яких перешкод; - паркінг - на практиці - наземні автостоянки та підземні гаражі для тимчасового зберігання легкових автомобілів; - підземні гаражі - споруди, позначка стелі основних приміщень яких нижче рівня спланованої поверхні землі. Таким чином, окреме паркомісце чи паркінг не є приміщенням (як нежитловим, так і допоміжним), і, відповідно, власники окремих паркомісць не є співвласниками спільного майна багатоповерхового будинку і не несуть обов`язку участі у фінансуванні витрат на утримання, реконструкцію, експлуатацію, реставрацію, капітальний і поточний ремонти, технічне переоснащення спільного майна багатоповерхового будинку. Сам факт того, що будинок і паркінг фактично знаходяться в рамках однієї будівлі, не означає, що вони є єдиним об`єктом нерухомості. Визначальним є не місцезнаходження, а наявність окремого технічного паспорта, акта введення в експлуатацію та самостійної державної реєстрації. Якщо об`єкт введено в експлуатацію як інженерна споруда нежитлового призначення й має окремий кадастровий запис, він розглядається як самостійна будівля (споруда), а не як частина спільного майна співвласників житлового будинку. Судом встановлено, що власники машиномісць мають індивідуальні договори з Відповідачем про умови користування машиномісцем та участь у витратах на утримання паркінгу, що є самостійним підґрунтям для виникнення цивільно правових зобов`язань між ними. Отже, підземний паркінг по [ADDRESS] є окремим об`єктом нежитлової нерухомості, який не належить до складу спільного майна співвласників будинку, а відносини щодо його утримання регулюються цивільно правовими договорами, укладеними між Відповідачем і власниками машиномісць. Відповідно, до цих правовідносин не підлягають застосуванню норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII, що регулюють управління багатоквартирним будинком, порядок ухвалення рішень співвласниками чи затвердження тарифів загальними зборами. Позивач стверджує, що його права були порушені внаслідок неправомірних, на його переконання, дій виконавця послуг з утримання та обслуговування підземного паркінгу - ТОВ «Комфортна оселя». Він вважає, що відповідач, не погоджуючи свої дії з власниками машиномісць та не укладаючи з ними додаткових угод, самовільно підвищував тарифи на утримання паркінгу та змінював порядок їх обчислення. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Матеріалами справи підтверджено, що 09 листопада 2018 року між ТОВ «Комфортна оселя" та [PERSON] , як власником машино-місця у підземному 2-рівневому паркінгу, укладено Договір №09/11-274 (-2) про умови користування машиномісцем та про участь у витратах на утримання паркінгу. Згідно з умовами укладених договорів, відповідач (виконавець) зобов`язується надавати власнику машиномісця послуги з утримання та обслуговування паркінгу, забезпечуючи належні умови користування машиномісцем і безпечне перебування на його території. До складу таких послуг входять комунальні послуги з електропостачання, опалення, прибирання території паркінгу, вивезення побутових відходів, проведення поточних і капітальних ремонтів, профілактичне технічне обслуговування, а також забезпечення правопорядку. При дослідженні змісту укладеного сторонами договору судом було встановлено, що сторони дійшли згоди щодо порядку оплати за надані послуги, а також вартості вказаних послуг. Згідно п. 4.4 договору №09/11-274(-2) від 09.11.2018 р. виконавець раз на рік має право збільшувати вартість визначених цим договором послуг, у разі виникнення обставин, з якими пов"язується суттєве більше ніж на 10 (десять відсотків) підвищення витрат виконавця на забезпечнння відповідним послугами замовника (як то підвищення вартості послуг відповідних підрядників, виконацвів, інфляція і т.п.), про що виконавець попередньо письмово повідомляє замовнику за 15 днів до введення в дію нових тарифів з обгрунтуванням таких змін. У випадку зміни тарифів підприємств-постачальників комунальних послуг, які необхідні для обслуговування паркінгу та машино-місця (електроенергії, опалення і т.д.), виконавець має право змінювати вартість послуг за цим договором відповідно до змінених тарифів на надання таких комунальних послуг, незалежно від кількості таких змін у календарному році письмово попередивши про це власника не пізніше за 15 днів до дати введення нових тарифів. Матеріали справи, так і сам Позивач у позовній заяві підтверджує факт свого повідомлення про зміну тарифів. Зокрема, Позивач прямо посилається на скріншоти з офіційних сторінок відповідача у соціальних мережах, а саме: пост від 31.01.2020 року на сторінці у Facebook, повідомлення від 06.06.2024 року у Telegram, а також повідомлення від 03.05.2025 року у тій же мережі. Копії відповідних матеріалів містяться у справі та навіть додаються самим Позивачем. Це свідчить про те, що інформація щодо підвищення тарифів не була прихована від позивача і він завчасно мав можливість ознайомитися з нею. Судом встановлено, що розмір витрат, необхідних для виконання договору на змінених умовах, прямо кореспондує із зростанням фактичних витрат на надання послуг, зокрема підвищенням вартості електроенергії, послуг підрядників та інших ресурсів, що використовуються для утримання паркінгу. Зокрема, 01.06.2023 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 54 від 30.05.2023 року, вартість електроенергії для споживачів почала становити 2,64 грн/кВт з ПДВ. Згодом, тарифи на електроенергію для побутових споживачів з 01.06.2024 р. Кабінет Міністрів України постановою № 632 від 31.05.2024 встановив для всіх жителів України єдину фіксовану ціну на електроенергію - 4,32 грн/кВтгод незалежно від обсягу споживання. Таким чином, на думку суду, зміни вартості витрат на утримання паркінгу були проведені у відповідності до умов укладеного з позивачем договору. Щодо невідповідності договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», суд зазначає наступне. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Відповідно до положень вказаної статті продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначений (невичерпний) перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей. Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. За змістом частини другої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів"підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Аналіз змісту оспорюваних умов договору свідчить про те, що вони викладені не двозначно, в чіткій та зрозумілій формі. Застосування п. 4.4 договору пов"язане з підвищенням витрат більш ніжна 10 % чи зміною тарифів підприємств-постачальників комуналних послуг. При цьому, сторони, реалізуючи принцип свободи договору, погодили порядок зміни ціни шляхом повідомлення замовника (не менше ніж за 15 днів) і надання обгрунтування підвищення. Таким чином, в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить покласти судові витрати на позивача, стягнувши 10 000 грн. витрат на правову допомогу. Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що 10.09.2025 між адвокатом Березною (Пундик) А.М. та ТОВ «КОМФОРТНА ОСЕЛЯ» було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № 10/09, за умовами якого адвокат зобов`язується вести всі справи від імені Клієнта в усіх державних, колективних, адміністративних, приватних, громадських й інших органах, органах місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях, правоохоронних, правозахисних, судових органах України (судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій) (п.п. 3.1.1. п. 3.1. Договору). Згідно з умовами Додаткової угоди № 2 до Договору, сторони домовились, що підготовка та заяв по суті справи за позовом [PERSON] до ТОВ «КОМФОРТНА ОСЕЛЯ» про захист прав споживачів становить - 10 000,00 грн. Додатковою угодою № 2 до Договору встановлено, що оплата правових послуг Адвоката здійснюється Клієнтом в повному обсязі протягом року з моменту видачі судового рішення за результатами розгляду цивільної справ. Також було підписано додаткові угоди №3 та №4 від 07.11.2025 року до договору про надання правової допомоги №10/09 від 10.09.2025 року. Позивач [PERSON] надіслав до суду письмов запечеречення щодо суми витрат на правову допомогу, де зазначає про їх необгрунтованість та завищений розмір, посилається на неспівмірність витрат на правову допомоги з обсягом виконаних робіт. Разом з тим, суд враховуючи, що справа є не складною, обсяг реально виконаних адвокатом робіт, категорію справи, значення справи для сторін, відсутність публічного інтересу до справи, те що зазначені витрати частково відповідають критерію розумності їхнього розміру, враховуючи ціну позову, вважаю можливим стягнути витрати на правову допомогу заявнику за рахунок позивача в розмірі 5 000 грн., що відповідатиме критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.

Outcome: approved