Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» (надалі за текстом - позивач) звернулось до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного з ТОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем кредитного договору №3610011058/232082 від 05.02.2020, яким відповідачу надано кредит у розмірі 2 000 грн. на 30 днів з відсотковою ставкою 1,85% на день. 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» було укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором №3610011058/232082 від 05.02.2020, перейшло до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп». В подальшому 03.06.20221 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» було укладено договір відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» набув право грошової вимоги до відповідача. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 6 699,60 грн., що складається з: 2 000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4 699,60 грн. - прострочена заборгованість за процентами. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2025 року відкрито спрощене провадження у справі, встановлено строк відповідачу для подання відзиву. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.02.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту №3610011058/232082, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн. з строком кредитування на 30 днів до 05.03.2020 з фіксованою процентною ставкою 1,85% в день. Відповідно до п. 1.1., 1.2. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 05.03.2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Згідно з п. 1.5. договору кредит клієнту надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом. Пунктом 2.3 договору встановлено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківських рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.4.2. договору клієнт зобов`язався своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід» 05.02.2020 було здійснено переказ грошових коштів на картковий рахунок платником ТОВ «Гоуфінгоу» у розмірі 2 000 грн. на видачу кредиту за №3610011058/232082. Таким чином, ТОВ «Гоуфінгоу» належно виконало умови договору, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування кредитом. 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» було укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором №3610011058/232082 від 05.02.2020, перейшло до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп». В подальшому 03.06.20221 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» було укладено договір відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» набув право грошової вимоги до відповідача. Після укладення вищевказаних договорів відповідач своїх зобов`язань не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредитів та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 6 699,60 грн., що складається з: 2 000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4 699,60 грн. - прострочена заборгованість за процентами. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договірних зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Окрім цього, між ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» та адвокатом Пархомчуком С.В. було укладено договір про надання правової допомоги №11/07/2025 від 11.07.2025, видано довіреність на представлення інтересів товариства від 11.07.2025, складено акт про отримання правової допомоги від 08.10.2025 на підставі яких вартість надання правової допомоги (зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, складення та подання до суду позовної заяви, моніторинг аналіз судової практики, інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «ЄДРСР» щодо процесуального статусу судової справи, канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції) склала 10500 грн. Відповідно до п. 4 акту сторони погодили, що жодних претензій до послуг в частині якості, повноти, строків та обсягу клієнт до адвоката не має. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімадуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17 (провадження 61-10774св18). Судом встановлено, що у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, будь-яких процесуальних документів окрім позовної заяви та заяви про розподіл судових витрат до суду не подавав, тобто фактично правова допомога, яка надавалась позивачу, полягала у складанні вищенаведених процесуальних документів. Водночас, суд зазначає, що у відповідності до висновків наведених Верховним Судом у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, подання стороною заяви про розподіл судових витрат (заяви про ухвалення додаткового рішення) не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Крім того, в акті про отримання правової допомоги з-поміж іншого адвокатом визначені послуги з подання клопотань та заяв до суду, складання процесуальних документів, проте як убачається з матеріалів справи, представником позивача крім заяви про розподіл судових витрат до суду жодних процесуальних документів, в тому числі заяв чи клопотань, не подавалось. Суд також зауважує, що визначені адвокатом послуги такі як зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, складення та подання до суду позовної заяви, моніторинг аналіз судової практики є взаємопов`язаними послугами, натомість адвокатом у вказаному акті вони розписані як окремі дії, які фактично входять до послуги складення позовної заяви, у зв`язку з чим було штучно збільшено кількість та вартість наданих адвокатом послуг, яка водночас перевищує ціну позову. Щодо компенсації канцелярських витрат на виготовлення копій документів та відправки поштової кореспонденції судом встановлено, що у зв`язку із розглядом вказаної справи адвокатом понесено витрати за направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками та копії заяви про розподіл судових витрат з додатками, на загальну суму 130 грн. Будь-яких доказів на понесення витрат у більшому розмірі стороною позивача не надано. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 130 грн. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved