Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінпром Маркет» звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у сумі 14 126,64 гривень та вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 22.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений Договір позики № 75297878 (АНУЇТЕТ) згідно якого останній отримав у позику грошові кошти в сумі 6 500,00 гривень. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора (електронного підпису «[NUMBER]»), що був надісланий на вказану [PERSON] електронну адресу. Підписанням договору позики відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Позикодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачеві у власність грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, за посередництвом платіжної установи. Відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення коштів по основній сумі боргу за Договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань не виконав. В подальшому 21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» уклали Договір факторингу №2112 від 21.12.2021 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за Договором позики №75297878 від 22.06.2021 року. 31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» та «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого «Фінпром Маркет» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за Договором позики №75297878 від 22.06.2021 року. На час подання позову Відповідач не виконав зобов`язання щодо повернення коштів по основним сумам боргу та сплаті відсотків ні перед кредитодавцев ані перед позивачем. На підставі викладеного, з урахуванням здійснених відповідачем платежів в рахунок погашення заборгованості за договором позики, позивач ТОВ «Фінпром Маркет» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь загальну суму заборгованості за Договором позики №75297878 від 22.06.2021 року за період з 22.06.2021 по 21.12.2021 в розмірі 14 126,64 гривень, з яких: 6 500,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 626,64 сума заборгованості за відсотками та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 гривень та правничої допомоги в розмірі 3 500,00 гривень. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 14.07.2025 року матеріали справи направлені за підсудністю до Новокодацького районного суду міста Дніпра. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2025 року головуючим суддею визначено Костромітіну О.О. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити судовий розгляд за правилами в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач до судового засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.190, ст. 272 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, суд, на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України, ухвалив у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 22.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений Договір позики № 75297878 (АНУЇТЕТ) згідно якого останній отримав у позику грошові кошти в сумі 6 500,00 гривень, строком на 64 дні, зі сплатою процентів у розмірі 1,6% в день (базова процентна ставка/фіксована), знижена процентна ставка 1,52 % в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,7% за день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхомвикористання останнім одноразового ідентифікатора (електронного підпису «[NUMBER]»), що був надісланий на вказану [PERSON] електронну адресу - [INFO] . Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», позичальник ідентифікований як [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №75297878 від 22.06.2021 року. Підписанням договору позики відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання позики, а також засвідчив, що він повідомлений позикодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Позикодавець на виконання п.1 Договору позику № 75297878 від 22.06.2021 року, того ж дня, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачеві у власність грошові кошти в розмірі 6 500,00 гривень, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи, що підтверджується електронною платіжною інструкцією №f3045620-5580-4f85-810с-641bb04f48d5 від 22.06.2021 року. Відповідно до п.5.2 договору позики № 75297878, позичальник до моменту підписання договору вивчив договір та Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету, що розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об?єм зобов?язань сторін та наслідки укладення договору йому зрозумілі. Відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення коштів по основній сумі боргу за Договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань не виконав. 21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» уклали Договір факторингу №2112 від 21.12.2021 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за Договором позики №75297878 від 22.06.2021 року. Згідно до Реєстру прав вимог №4 до Договору факторингу №2112 від 21.12.2021 року ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] (1636) в сумі 14 126,64 гривень, з яких: 6 500,00 гривень - сума заборгованості за тілом (основною сумою боргу); 7 626,64 - сума заборгованості по процентам за користування. 31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» та «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого «Фінпром Маркет» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за Договором позики №75297878 від 22.06.2021 року. Згідно п.5.2 Договір факторингу№310323-ФМ, встановлено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей відповідних прав вимоги та є невід?ємними частинами договору. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] (1632) в сумі 14 126,64 гривень, з яких: 6 500,00 гривень - сума заборгованості за тілом (основною сумою боргу); 7 626,64 сума заборгованості по процентам за користування. Відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо повернення коштів по основним сумам боргу та сплаті відсотків ні перед позикодавцем ані перед позивачем, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 14 126,64 гривень. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений документ сформований в системі іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні,новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, позивач ТОВ «Фінпром Маркет» набув право належного кредитора до відповідача [PERSON] за Договором позики №75297878 від 22.06.2021 року. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов?язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1049ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, наданий стороною позивача розрахунок заборгованостей не спростований, власних розрахунків останнім не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати боргу та не спростовано зазначених позивачем обставин. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт набуття права позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» грошової вимоги до відповідача підтверджений матеріалами справи, факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаним договором позики №75297878 від 22.06.2021 року доведений, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 14 126,64 гривень, вказана заборгованість відповідачем не спростована, тому позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається із матеріалів справи, для надання правничої допомоги між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна» укладено Договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року. Відповідно до витягу з акту №10-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 20.03.2025 року вартість наданих правничих послуг складає 3 500,00 гривень. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 422,40 гривень. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника [PERSON] суми заборгованості за договором позики №75297878 від 22.06.2021 року у загальному розмірі 14 126,64 гривень, витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 3 500,00 гривень та сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved