Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

представник позивача ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" заборгованість за кредитним договором № Р24.00207.006553708 від 23.03.2020 року у розмірі 11601,35 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог ТзОВ «ФК «Профіт Капітал»» посилається на те, що 23.03.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Р24.00207.006553708, відповідно до якого відповідачу було надано кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 6241, 00 грн., включаючи витрати на страховий платіж. Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти в розмірі 6241грн. в строки, визначені умовами Договору. Своїх зобов`язань за договором відповідач не виконав, в зв`язку з чим, станом на 19.12.2023 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором № Р24.00207.006553708 у розмірі 11601,35 грн. 19.12.2023р між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого банк відступає, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги в розмірі заборгованості боржників перед банком та визначені в реєстрі боржників. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг» та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу 22/12-2023 перейшло право за кредитним договором № Р24.00207.006553708. На підставі наведеного, позивач просить позовні вимоги задоволити та стягнути суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено сторонам, що у відповідності до ч. 7ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. У вказаний строк сторони не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст.178 та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 23.03.2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту та страхування № Р24.00207.006553708, відповідно до п.1.1 якого Банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 6241, 00 грн., включаючи витрати на страховий платіж. Згідно п. 1.8 Договору Кредиту за користування Кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі 9,5%, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5, 50% (Маржу Банку), а згідно Паспортом споживого кредиту річна процентна ставка -15%. Строк кредиту -12 місяців (п.1.4 договору). Пунктом 1.5 Договору кредиту передбачено, що змінна частина процентної ставки дорівнює потрійному значенню UIRD за останній день попереднього місяця. У паспорті споживчого кредиту визначена плата за обслуговування кредитної заборгованості та види додаткових полуг передбачено у п.1.5 Договору кредиту. Банк на виконання умов договору надав відповідачу грошові кошти у сумі 6241,00 грн., що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 від 23.03.2020, випискою від 19.12.2023. Згідно довідки-розрахунку заборгованості, складеного АТ «Ідея банк» станом на 19.12.2023 року заворгованість відповідача за кредитним договором становить 11601,35 грн., яка складається з наступного: 6241, 00 грн. - заборгованість за основним боргом; 2988,77 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 2371,58грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями; 19.12.2023р між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого банк відступає, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги в розмірі заборгованості боржників перед банком та визначені в реєстрі боржників. Згідно реєстру боржників № 2 від 19.12.2023р. АТ «Ідея Банк» передано ТОВ «Оптіма Факторинг» право вимоги за кредитним договором Р24.00207.006553708 у розмірі 11601,35 грн. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг» та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами. Згідно реєстру боржників № 2 від 22.12.2023р. ТОВ «Оптіма Факторинг» передало ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» право вимоги за кредитним договором Р24.00207.006553708 у розмірі 11601,35 грн. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачеві кредитні кошти, який в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернув. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1ст.516 ЦК України- заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Вищевказані правові висновки щодо кваліфікуючих ознак договору факторингу зроблені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, від 31.10.2018 у справі № 465/646/11, від 11.10.2019 у справі № 910/13731/17 та від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц. Позивачем доведено, що між кредитною установою (первісними кредитором) та відповідачем було укладено кредитний договір, у якому було узгоджено істотні умови договору однак, відповідач свої зобов`язання не виконав та не повернув отримані кошти в обумовлений сторонами у договорі строк. З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6241, 00 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, як вбачається з умов кредитного договору кредит був наданий на строк 12 місяців, процентна ставка 15%, розмір комісії визначений у п.5 паспорту споживчого кредиту, відтак розмір процентів, які підлягають сплаті за кредитним договором складає 936,15грн., розмір комісії 748,92грн. Розрахунок заборгованості з огляду на наведене не береться до уваги, оскільки не відповідає узгодженим сторонами умовам кредитного договору. Згідно ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 3 ч. 2ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертоїст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представник позивача надає договір про надання правової допомоги №02-24 від 01.07.2024р., додаткову угоду № 1/1 від 01.07.2024, Акт № 1 прийому-передачі боржників, Акт № 1 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 24.07.2025. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе упроведення консультацій з клієнтом, вивчення документів та підготовка проекту позовної заяви, в сумі 7 000 грн. є завищеним, враховуючи категорію та складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 грн. За змістом ч. 1, п. ч.2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі частково задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2071,15 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2052грн., що відповідає пропорційно задоволеній частині позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved