Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.06.2019 між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 991230, відповідно до умов якого відповідачці було надано грошові кошти у розмірі 5 000 грн на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідачка не виконала належним чином умов кредитного договору. Кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі. 11.09.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладно договір факторингу № ККАУ-11092020. Згідно вказаного договору, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 991230 від 20.06.2019 Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату подання позову, заборгованість відповідачки перед позивачем становить 15 330, 67 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 4 877, 97 грн; заборгованість за процентами 10 272, 70 грн; заборгованість за штрафом 180 грн. За вказаних обставин позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 991230 від 20.06.2019 у розмірі 15 330, 67 грн. (а.с. 1 5). Ухвалою суду від 05.09.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 53). Представник відповідача [PERSON] , адвокат Хейніс О.Г., на підставі ст. 178 ЦПК України надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свою позицію представник обґрунтовує тим, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання [PERSON] кредиту за договором про споживчий кредит № 991230 від 20.06.2019. Зазначає, що позивачем надана копія довідки ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке не є стороною у справі чи первинним кредитором. Зі змісту вказаного документа вбачається, що товариство лише надавало технічні послуги з переказу коштів на підставі договору з ТОВ «Авентус Україна», окрім того, зазначена довідка не є первинним документом у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки не містить обов`язкових реквізитів. Також згідно з умовами договору, укладеного з ТОВ «Авентус Україна», було надано позику в сумі 5 000, 00 грн строком на 30 днів, за зниженою процентною ставкою 0,01% та стандартною процентною ставкою 1,80%. Відповідно до п. 1.6 договору передбачено можливість продовження клієнтом строку кредитування, шляхом здійснення платежу у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Так, 20.07.2019 клієнт здійснила платіж у сумі 15,00 грн, надалі відповідачка здійснювала часткове погашення заборгованості, а саме: 22.08.2019 - 2 800, 00 грн, 24.09.2019 - 2 650, 00 грн, 27.10.2019 - 2 050, 00 грн, 28.10.2019 - 700, 00 грн, 28.11.2019 - 2 634, 10 грн, 28.12.2019 - 2 634, 10 грн, 01.02.2020 - 2 809, 70 грн. Тобто, останнім платежем відповідачка продовжила строк кредитування на 30 днів до 02.03.2020. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість за тілом кредиту на момент закінчення строку кредитування становила 4 877, 97 грн, протягом останніх 30 днів з моменту внесення останнього платежу було нараховано 2 814, 10 грн відсотків. Однак, згідно з розрахунком (4 877,97 х 1,80% х 30дн.), фактичний розмір заборгованості за відсотками може становити 2 634, 10 грн, за умови належного підтвердження факту перерахування кредитних коштів та надання первинних банківських документів. Крім того, вимога про стягнення штрафу є безпідставною, оскільки нарахування штрафних санкцій здійснювалося поза межами строку кредитування. З огляду на вищезазначене, стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими після закінчення строку дії кредитного договору, у розмірі 7 638, 60 грн (10 272, - 2 634,10 грн), а також штрафу в розмірі 180,00 грн, є незаконним. Щодо судових витрат позивача, представник відповідачки вважає, що розмір понесених судових витрат є завищеним. Позивачем не надано належних доказів фактичного понесення цих витрат: у матеріалах справи відсутні копії квитанцій, платіжних доручень або інших розрахункових документів. Відповідно до акту наданих послуг вартість складає 8 000, 00 грн загальною тривалістю 6 год 30 хв. Фактично правова допомога була надана позивачу лише у написані позову та адвокат позивача постійно складає документи в подібних процесах, в зв`язку з чим представник відповідача вважає, що є підстави для зменшення витрат на правову допомогу позивача з 8 000,00 грн. до 1 000,00 грн. (а.с. 62 64). Представник позивача подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що позивач вважає аргументи, наведені у відзиві на позовну заяву, безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором. Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків абсолютно не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, що підтверджуються повідомленням про успішне перерахування коштів на карту [NUMBER] , з протоколом підписання. З огляду на умови договору, кошти відповідачу було перераховано на банківську карту, без відкриття рахунку, а отже виписки за даним кредитним договором відсутні, оскільки рух коштів не відображається у цьому випадку на рахунку, зважаючи на те, що останній не відкривався кредитором. Щодо розміру заборгованості за відсотками, представник позивача зазначає, що відповідно до детального розрахунку заборгованості, який є додатком до позовної заяви, відповідачкою було внесено відповідні платіжі на погашення заборгованості, відмінусовані від загальної нарахованої суми заборгованості за кредитом, тому внесення платежу відповідачем можна вважати дії щодо визнання боргу та погодження з умовами кредитного договору. Коли відповідачкою було здійснено платежі, що відповідали сумі нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, вона ініціювала продовження строку користування кредитом, що повністю відповідає положенням про продовження строку кредиту, погодженого між сторонами договору. Крім того, представник зазначає, що кредитний договір був підписаний сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов. Відповідач погодився з викладеними умовами кредитування у повному обсязі, не висуваючи жодних додаткових заперечень під час підписання, нарахування відсотків здійснювалося у суворій відповідності до умов договору, якими було чітко передбачено можливість їх нарахування поза межами строку кредитування, тому нарахування відсотків було здійснено у відповідності до умов підписаного сторонами кредитного договору. Нарахування штрафу на прострочену заборгованість також передбачено умовами укладеного договору в сумі 60 грн за кожен день прострочення, починаючи з четвертого дня прострочення виконання зобов`язань. Також, на думку представника позивача, витрати, понесені позивачем на правову допомогу, є розумними та доведеними, а доводи представника відповідача не обгрунтованими, при цьому, витрати, заявлені представником відповідача у відзиві, вважає завищеними, оскільки написання відзиву та супровід справи не є спором значної складності. Тому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 81 88). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданих письмових поясненнях зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить здійснювати за відсутності представника позивача. Відповідачка [PERSON] та її представник, адвокат Хейніс О.Г. в судове засідання не з`явилися, хоча повідомленні належним чином і в установленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Заяв про розгляд справи без їх участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 20.06.2019 [PERSON] звернулась до АТ «Авентус Україна» з метою отримання коштів у позику, у зв`язку з чим уклала договір № 991230 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 20.06.2019, згідно з умовами якого (п.1.1) Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в загальній сумі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. (далі - «Позика»), на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути Позику та сплатити проценти за користування Позикою. (п.1.2.) Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Також сторонами було погоджено фіксовану процентну ставку за користування позикою а саме (п.1.3.1.) Знижена процентна ставка становить 0,01% від суми Позики за кожен день користування Позикою (3,65% річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору; (1.3.2.) Стандартна процентна ставка становить 1, 80 % від суми позики за кожен день користування Позикою (657, 00 % річних) та застосовується згідно з пунктами 1.7, 3.4, 3.6.2 цього Договору (п. 1.3.3.). Крім того, згідно п.1.6. Договору, у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування Позикою та зміну дати погашення Позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява Клієнта про продовження строку користування Позикою вважається поданою. (п. 1.7) Після вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього Договору, та у разі якщо залишок суми Позики складає не менше ніж 400 (чотириста) гривень. Товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування Позикою. Новий строк користування Позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього Договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення Позики відображається у Особистому кабінеті Клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою яка згідно договору становить 1,80%. У разі порушення клієнтом строків: п.3.6.1 протягом Пільгового періоду з 1 (першого) по 3 (третій) день прострочення виконання зобов`язань Клієнта, нарахування процентів не здійснюється; п. 3.6.2. з 4 (четвертого) дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за Позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування Позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 (дев`яностого) дня прострочення. Згідно п. 4.4. Договору, у випадку прострочення повернення суми позики, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф в розмірі 60, 00 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення виконання зобов`язань за Договором. Додатком № 1 до даного договору є графік платежів до договору про надання коштів у позику, на умовах споживчого кредиту (а.с. 11, 12). Також до позовної заяви долучено копію правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Авентус Україна" (а.с. 6 - 9). Відповідно до копії паспорту споживчого кредиту, інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, підписаного відповідачем, сторони погодили суму кредиту: 5 000,00 грн, строк кредитування: 30 днів, знижену процентну ставку у розмірі 3, 65% річних, штрафи та процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту в розмірі 1, 80 % на день, починаючи з 4 дня просторочення (а.с. 10). Відповідно до копії довідки про ідентифікацію від 20.06.2019, ідентифікація [PERSON] була проведена за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с. 13). Для підтвердження надання відповідачу кредитних коштів позивачем долучено копію листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 18.07.2025 відповідно до якого, між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір на переказ коштів ВП-200417 від 20.04.2017, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 20.06.2019 на суму 5 000, 00 грн. маска картки [NUMBER] , код авторизації 319093, номер транзакції в системі WayForPay-creditplus-2437316 (а.с. 14). Згідно з наданою позивачем карткою обліку договору (розрахунком заборгованості) №991230 від 20.06.2019, розмір заборгованості [PERSON] становить 15 330, 67 грн. Дана сума складається з: 4 877, 97 грн - основний борг; 10 272, 70 грн - залишок за несплаченими процентами; 180,00 грн - штраф. При цьому, відсотки нараховані строком до 31.05.2020, штраф нараховувався в передбаченій кредитним договором сумі 28.10.2019, 31.01.2020 - 01.02.2020, 06.03.2020 - 17.03.2020, 01.05.2020 - 13.05.2020, на загальну суму 1 680 грн, частина штрафу в сумі 1 500 грн була списана 29.06.2020 та 29.05.2020, по 720 грн та 780 грн, відповідно. Отже, залишок нарахованого, несплаченого і не списаного позивачем штрафу становить 180 грн (а.с. 15 - 19). Відповідно до копії договору відступлення прав вимоги № ККАУ-11092020 від 11.09.2020, укладеного між АТ «Авентус Україна» (кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор), кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані в реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових вимог та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (а.с. 20 22). Згідно копії акту приймання-передачі реєстру боржників від 11.09.2020 до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-11092020 від 11.09.2020, АТ «Авентус Україна» передав, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв реєстр боржників кредитора від 11.09.2020, складений за формою згідно з додатком № 1 до договору. Кількість боржників 11 807 (а.с. 24). Відповідно до копії витягу з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-11092020, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 991230 від 20.06.2019 становить 15 330, 67 грн (а.с. 23). 12.08.2025 позивачем було надіслано відповідачці досудову вимогу, в якій позивач повідомив відповідачку про наявну заборгованість, укладення між АТ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договору відступлення прав вимоги №ККАУ-11092020 від 29.07.2024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відійшли права вимоги, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 200189685. Також даною досудовою вимогою позивач повідомив відповідачці реквізити, на які вимагає сплатити заборгованість за кредитним договором (а.с. 26). Згідно відовіді на запит АТ КБ «ПриватБанк» від 05.12.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] . [PERSON] верифікована шляхом підписання анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 21.07.2016. По рахунку № [NUMBER] було зарахування коштів на суму 5 000, 00 грн від 20.06.2019 (а.с. 102). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пп. 12 п. 1 ч. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту підписано відповідачкою шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам закону (а.с. 11). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач правомірно набув право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 991230 від 20.06.2019. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає, що зібраними в ході судового розгляду доказами доведено надання відповідачці за вказаним кредитним договором суми коштів в розмірі 5 000, 00 грн. Щодо заперечень сторони відповідачки права позивача нараховувати відсотки понад погоджений договором строк кредитування на 30 днів, суд зауважує, що згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором, позивачці на первісний строк кредитування було нараховано відсотки за пільговою ставкою, в подальшому відповідачка неодноразово вчиняла дії, передбачені п. 1.6 договору, тобто сплачувала всі нараховані відсотки (без врахування нарахованого штрафу), в зв`язку з чим їй продовжувався строк кредитування, згідно п. 1.7 договору, на 30 днів кожного разу з дати виконання умов п. 1.6 договору. Востаннє відповідачка ініціювала продовження строку кредитування 01.02.2020, виконавши вимоги п. 1.6 договору, тому строк кредитування було продовжено на 30 днів, а саме до 02.03.2020, та за таких умов договором передбачено застосування стандартної процентної ставки. Після 02.03.2020 відповідачці було нараховано відсотки за стандартною процентною ставкою до 31.05.2020, тобто в межах 90 днів прострочення, що відповідає п. 3.6.2. договору та ст. 625 ЦК України. Після закінчення даного строку, нарахування процентів за користування кредитними коштами ні первісним кредитором, ні позивачем, після відступлення права вимоги за даним договором, не здійснювалось. За вказаних обставин, суд вважає доведеним правомірність нарахування зазначених позивачем процентів за користування кредитними коштами та відсутність належного виконання зобов`язань за договором відповідачкою, в зв`язку з чим, несплачена відповідачкою сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками підлягає стягненню з неї в судовому порядку. Крім цього, нарахування та заявлення вимоги про стягнення з відповідачки залишку заборгованості за нарахованим штрафом, який не був списаний позивачем та первісним кредитором, при цьому його нарахування здійснювалося до початку воєнного стану, також відповідає п. 4.4. укладеного відповідачкою договору та ст. 549 ЦК України. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за договором № 991230 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 20.06.2019, а відповідачка, в свою чергу, отримала кредитні кошти та не повернула їх у встановлений договором строк, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. (а.с. 33). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого належать витрати: на професійну правничу допомогу. Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В позовній заяві позивач просить стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. На підтвердження таких витрат позивачем долучено в тому числі копію детального опису наданих послуг до акту № 705 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, відповідно до якого, АО «Апологет» за період з 01.08.2025 по 05.08.2025 надало послуги у справі, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 991230, боржник: [PERSON] , у виді: усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, тривалість 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи, тривалістю 2 год; погодження правової позиції клієнта у справі, тривалістю 30 хв; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта, тривалістю 3 год 30 хв; подання заяви до суду від імені клієнта (а.с. 30). Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved