Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

у травні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду зі вказаним позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договорами № 2751995 від 16.07.2021 та №75162773 від 27.08.2021 у загальному розмірі 59 634,53 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,00 грн, та витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн, посилаючись на те, що відповідачка не виконує належним чином зобов`язання за цими договорами, право вимоги за якими до позивача перейшло від ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, а до ТОВ «Вердикт Капітал» - від ТОВ «Маніфою» на підставі договору факторингу № 29/12-2021 від 29.12.2021 та від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022(а.с. 1-6). У відзиві на позов відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, покликаючись на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий позивачем витяг з Правил розумів відповідач та ознайомлювався і погодився з ним, підписуючи договір, а також те, що на момент отримання відповідачем грошових коштів у позику взагалі містили умови, зокрема щодо порядку сплати відсотків за користування коштами, строків договору та строку користування позикою. Відповідач зазначила, що за умовами договору позики №2751995 від 16.07.2021 та додаткової угоди до нього, строк дії договору продовжено до 14.09.2021, проте позивач просить стягнути відсотки за користування кредитом аж до листопада 2021 року, строк дії договору позики №75162773 від 27.08.2021 до 26.09.2021 року, проте позивач просить стягнути відсотки до січня 2022 року, що є неправомірним, незаконним та таким, що не відповідає умовам договору та нормам законодавства. Окрім цього, до позову не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт продовження дії кредитних договорів після закінчення строку, на який їх було укладено, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки якщо договір припинив свою дію, то відсутні підстави для подальшого нарахування відсотків, передбачених цими договорами позики. Разом з цим, позивачем матеріалами справи не підтвердив та у позові не зазначив відповідні докази, що нараховані за межами дії договору кошти є грошовою сумою на підставі ст. 625 ЦК України, а відтак нараховані до стягнення відсотки, що не обумовлені умовами договору є безпідставними (а.с.108-111). У відповіді на відзив представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач частково погашала заборгованість по кредитам, що свідчить про визнання факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Твердження відповідача про те, що вона не отримувала кредитних коштів тощо, не заслуговують на увагу. Вбачається, що відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Відповідач лише вказує на недоведеність факту перерахування їй кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає, при цьому відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні кошти на його банківську картку не надходили. Щодо нарахування відсотків, у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. З аналізу положень Правил надання грошових коштів у позику слідує, що умовами договору та Правилами передбачено нарахування відсотків за фактичний строк користування позикою поза межами 30-денного (пільгового) строку користування позикою, тобто передбачено продовження строку кредитування та автопролонгація договору. Позивач звертає також увагу на те, що відповідач не був позбавлений можливості відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення з одночасним поверненням грошових коштів. Проте, у вказаний строк відповідач від договору не відмовлявся, жодних заперечень щодо його змісту не висловлював, що свідчить про його згоду з умовами укладеного договору. Крім того, між сторонами було укладено додаткові угоди, якими було продовжено строк користування кредитом. Отже, нарахування відсотків здійснювалося відповідно до умов, погоджених сторонами договору. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим (а.с.119-122). У письмових поясненнях (а.с.169-175,202-205,219,220,224-226) представник позивача зазначила, що згідно з умовами договору позики позичальник бере на себе обов`язок повернути суму позики та сплатити нараховані проценти й інші передбачені платежі. Окрім механізму пролонгації шляхом підписання додаткових угод ключове значення для підтвердження правомірності нарахування процентів за договором має також положення договорів, яке визначає порядок нарахування процентів за користування позикою у період прострочення виконання зобов`язань позичальником. Це положення має визначальне значення, оскільки воно демонструє узгоджену сторонами волю на те, що право кредитора на отримання процентів зберігається навіть після спливу первісного строку виконання грошового зобов`язання. Позивач зазначає, що передача прав вимоги за договорами позики № 2751995 від 16.07.2021 та №75162773 від 27.08.2021 відбулася у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а також згідно з умовами укладених між сторонами договорів факторингу та договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, беззаперечно підтверджується факт послідовної та правомірної передачі прав вимоги за вищезазначеними договорами позики. Укладені відповідачем [PERSON] кредитні договори з ТОВ «Маніфою» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено в електронній формі шляхом підписання їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». На підтвердження видачі кредитних коштів позивачем до позовної заяви надані довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ФК «Фінекспрес» про переказ грошових коштів [PERSON] , які є належними доказами видачі кредиту. Надання кредитних коштів відповідачу здійснювалося із залученням спеціалізованих надавачів платіжних послуг - ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ФК «Фінекспрес», які мають відповідні ліцензії. Саме ці суб`єкти виступали платіжними посередниками та технічними виконавцями операцій із зарахування коштів на платіжні картки відповідача, у зв`язку з чим у банківських системах відображається лише факт зарахування коштів на картковий рахунок клієнта без ідентифікації первісного кредитодавця як сторони платіжної операції. За таких обставин АТ КБ «ПриватБанк» об`єктивно не мав можливості підтвердити наявність платежів саме від ТОВ «Маніфою» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», банк фіксує виключно результат платіжної операції зарахування коштів на картковий рахунок клієнта, що й було підтверджено наданими виписками. Матеріали справи містять належні та допустимі докази того, що грошові кошти були фактично зараховані на банківські картки, відкриті на ім`я відповідача, реквізити яких вона власноруч зазначила під час оформлення кредитів. Ці обставини підтверджені як листами платіжних організацій, так і відповіддю АТ КБ «ПриватБанк», який чітко засвідчив факт зарахування відповідних сум на карткові рахунки відповідача у визначені дати. Таким чином, сам факт отримання кредитних коштів уже встановлений і не потребує додаткового доказування. Щодо наданих відповідачем виписок по рахунку, проаналізувавши які позивач зазначає, що з них неможливо встановити ні отримувача коштів, ні реквізитів рахунку, на який здійснювалися перерахування, ані призначення платежів, а також їх безпосередній зв`язок із виконанням зобов`язань саме за договорами позики. Крім того, самі по собі твердження відповідача щодо автоматичного списання коштів з рахунку не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. За відсутності зазначених відомостей надані виписки не можуть вважатися належним доказом виконання відповідачкою грошових зобов`язань перед первісними кредиторами у розумінні вимог чинного цивільного процесуального законодавства . При цьому слід враховувати, що у попередніх поясненнях та у відзиві на позов відповідачка взагалі заперечувала факт отримання кредитних коштів. У письмових поясненнях відповідач [PERSON] (а.с.208-210, 236-240) просила відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що протягом строку дії кредитних зобов`язань за договором позики нею неодноразово здійснювалося перерахування коштів на рахунки ТОВ «Маніфою» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» для погашення заборгованості за договорами позики, окрім цього позикодавцем було автоматично здійснено списання коштів з її банківського рахунку. Аналізуючи пояснення позивача щодо надання первісними кредиторами платіжних послуг, у відповідача виникає питання на який рахунок грошові кошти мали б бути повернені боржником, оскільки із пояснення позивача зазначено, що банківська система обліку АТ КБ «ПриватБанк» відображає лише факт зарахування кредитних коштів, натомість жодних доказів стосовно того, на яких рахунок вони мали б бути повернуті за договорами позики, в самих договорах та в матеріалах позовної заяви відсутні. Відповідач зазначила, що нею було здійснено перерахування коштів первісним кредиторам, але з виписки по заборгованості неможливо встановити розмір заборгованості, оскільки в цьому документі не є деталізованими нараховані сплачені суми в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту або відсотками, також не вказано розмір відсоткової ставки, за якою здійснювалося нарахування на дату погашення боргу. Також відповідач посилається на те, що договори позики не передбачають залучення третіх осіб з отриманням, обслуговуванням та поверненням позики, при тому що первісні позикодавці не можуть бути ідентифіковані у банківській системі при здійсненні перерахування коштів як позикодавцем так і позичальником, натомість нею було здійснено оплату за договорами позики, зокрема 18.09.2021 на суму 1992,96 грн. Ухвалою від 30.05.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 90). 17.09.2025 та 21.11.2025 суд витребував докази з АТ КБ «Приватбанк» (а.с.137-138, 184,185). У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову в повному обсязі, покликаючись на те, що позивачем доведено факт укладання вищевказаних договорів відповідачем в електронній формі, отримання відповідачем кредитних коштів, набуття позивачем права вимоги за вказаними правочинами, при цьому заборгованість нарахована у відповідності з умовами договорів, відповідачем не погашена, нарахування за ст.625 ЦК України здійснено до 24.02.2022, а тому позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. У судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена рекомендованим листом (а.с.218), 21.01.2026 подала клопотання, в якому просила розгляд справи провести без її участі (а.с.236-240). Суд, заслухавши представника позивача, з`ясувавши правову позицію відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 16.07.2021 [PERSON] , заповнивши анкету клієнта, уклала з ТОВ «Маніфою»договір позики № 2751995, за умовами якого сума позики становить 1 800,00 грн, строк позики 30 днів, до 15.06.2021 (а.с.18-21). Згідно з п.2.4.2 Договору середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований 0,01000 від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (п.2.4.3 Договору). За п.2.5 Договору розмір процентів на прострочену позику фіксований 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою (а.с.18 на зв.). Проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно (п.3.1.1 Договору). Також сторонами підписаний Розрахунок за договором позики №2751995 від 16.07.2023, в якому зазначені графік обов`язкових платежів за договором позики та Графік нарахування процентів за користування позикою в межах строку позики, визначеного договором (а.с.22-23). 15.08.2021 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладена додаткова угода №1 до договору позики № 2751995 від 16.07.2021, відповідно до якої сторони погодили, що строк позики 30 днів, до 14.09.2021, залишок заборгованості за сумою позики 1800,00 грн, середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий 1,99000%. Проценти за користування позикою в період дії цієї додаткової угоди нараховуються за графіком і всього сума до сплати складає 2 874,60 грн (а.с. 23 на зв.-24). Ця додаткова угода підписана сторонами, у т.ч., і відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором j02282 (а.с. 24). Сторонами підписаний Графік обов`язкових платежів за додатковою угодою № 1 до договору позики № 2751995 від 16.07.2021, відповідно до якого станом на 14.09.2021 позичальник повинен повернути позикодавцеві 2874,60 грн, з яких 1800,00 грн залишок заборгованості за сумою позики, 1074,60 грн проценти за користування позикою (а.с. 24 на зв.-25). На підтвердження своїх доводів позивач надав паспорт позики, який підписаний, у т.ч., відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором g24474 (а.с. 25 на зв. -26). Відповідно до цього паспорта сума позики становить 5000,00 грн, надається строком на 30 днів для придбання товарів (робіт, послуг), шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на вебсайті позикодавця у день укладення договору позики (а.с. 25 на зв.). За користування позикою передбачена процентна ставка: 0,01000% на день середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний (4,00% річних); 1,99000% на день - середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий (29654,00% річних); 1,99000% на день базова процентна ставка за позикою (29654,00% річних) (а.с. 25 на зв.). Відповідно до п. 5 Паспорта позичальник зобов`язаний повернути позику та сплатити проценти за користування позикою в строк позики, визначений договором, з правом дострокового повернення позики та оплати заборгованості частинами, але в межах строку позики (а.с. 26). Згідно з п.4.3.1 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, договір позики укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства дистанційно, в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.29). Товариством встановлюється базова процентна ставка за позикою, яка застосовується до всіх договорів позики з фізичними особами. Проценти за договором позики нараховуються в порядку і розмірі, визначеному умовами договору (п.4.4.3 Договору (а.с.29 на зв.-30). За повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення», 16.07.2021 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта на суму 1800,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 98071005 (а.с.39-40). Згідно з розрахунком наданого ТОВ «Маніфою» заборгованість [PERSON] складає 5574,5 грн, з яких: 1800,00 грн заборгованість за сумою позики, 3774,60 грн заборгованість за процентами (а.с.41 на зв.-42). 29.12.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-2021, за умовами якого останньому перейшло право грошової вимоги до боржників (а.с.52-53). Відповідно до платіжного доручення №316500005 від 29.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» сплатив ТОВ «Маніфою» грошові кошти згідно договору факторингу № 29/12-2021 від 29.12.2021 (а.с.54). Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 29.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» переданий Реєстр боржників відповідно до умов договору факторингу №29/12-2023,підтверджує факт переходу до позивача прав вимоги заборгованості (а.с.54 на зв.). Згідно з витягом з реєстру боржників та Реєстром боржників до договору факторингу № 29/12-2021 від 29.12.2021 до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 2751995 від 16.07.2021 на загальну суму 5 574,60 грн (а.с. 55-56,62). 27.08.2021 [PERSON] уклала з ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» договір позики № 75162773, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, для задоволення власних потреб, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити відсотки від суми позики (а.с.32). Як убачається з договору позики № 75162773 від 27.08.2021 року сума позики становить 9 894,00 грн, на строк 30 днів (п.п.2.1,2.2 Договору). Згідно з п.2.3 Договору базова процентна ставка складає 1,99% в день, знижена процентна ставка 1,00%, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою 2,70% за день, пеня за день 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 2300%, орієнтовна загальна вартість позики 12 847,36 грн (а.с.32). Відповідно до п.5.3 Правил надання грошових коштів у позику (надалі Правил), до укладання (підписання) договору позики, позичальнику надається можливість вивчити умови договору позики, включаючи усі його суттєві умови шляхом ознайомлення з умовами оферти, Паспортом позики, вивчення Правил (а.с.34). За п.6.3 Правил нарахування процентів за користування позикою починається з дати зарахування коштів на платіжну картку позичальника та зараховується за процентними ставкми, зазначеними у договорі, за кожен день користування позикою, включаючи дату видачі та дату її повернення (а.с.35). Як видно з довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес», 27.08.2021 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта на суму 9894,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер платежу 9844777b-12a7-476c-ac45-5a295fa35111 (а.с.43-45). Згідно з розрахунком ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» загальна заборгованість [PERSON] станом на 27.01.2022 становить 33 520,87 грн (а.с.46-47). 27.01.2022 між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ1 безпечне агенство необхідних кредитів» (а.с.57-59). Відповідно до платіжного доручення №32465 від 27.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» сплатив ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» грошові кошти згідно договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 (а.с.60). Згідно з Реєстром боржників №1 та витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 75162773 на загальну суму 33 520,87 грн (а.с. 60 на зв.-61,63). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги первісного кредитора до боржників у розмірі та порядку, визначених договором (а.с.64-67). Згідно Реєстру боржників до договору №10-01/2023 загальна сума заборгованості [PERSON] становить 33 701,93 грн, з яких: 9 894,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 23 626,87 грн заборгованість за відсотками, 181,06 грн заборгованість за порушення кредитного зобов`язання (а.с.68-69, 7,8). 29.12.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено додаткову угоду №1 до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, відповідно до умов якої внесено зміни до Реєстру боржників у зв`язку із виявленням технічної помилки (а.с.70-73). Відповідно інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 06.10.2025, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , зареєстрована в.с.Новий Тагамлик, Полтавського району Полтавської області, тел.моб. [NUMBER] ) емітовано карту № [NUMBER] та № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) (а.с.148-149). На а.с.149 на зв.-151 є виписки по рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] за період 16.07.2021-16.08.2021, [NUMBER] , які містять зарахування на суму 1800,00 грн, 9894,00 грн. За повідомленням АТ КБ «Приватбанку» ідентифіковані платежі по рахунку [PERSON] [NUMBER] з ТОВ «Маніфою» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за період з 16.07.2021 по 30.09.2021 не виявлені. Також надана виписка за договором №б/н за період з 16.07.2021 по 30.09.2021 (а.с.193,194-195). Відповідно до положень статті 205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною другою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За змістом статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до пункту 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частиною третьої статті 11Закону України«Про електроннукомерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Як передбачено частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Судом установлено, що відповідачем з фінансовими установами, з метою отримання кредитних коштів, укладено договори у формі електронного документа з електронними підписами сторін, а саме договір позики №2751995 від 16.07.2021 з ТОВ «Маніфою» та договір позики №75162773 від 27.08.2021 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Відповідач ознайомилася із запропонованими умовами та погодилася з ними шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Отже, відповідач, як позичальник, погодилася на укладення договорів саме на таких умовах і не відмовилася від їх укладення, тобто взяла на себе обов`язок сплатити позичальникам саме такі розміри тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами в межах строків кредитування. Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010, в якій зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 11 Цивільного кодексу України, договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1ст. 205 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Судом установлено, що 16 липня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено кредитний договір №2751995, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 1800,00 грн строком на 30 (тридцять), тобто до 15 серпня 2021 року. Згідно з додатковою угодою №1 до договору позики №2751995 від 15 серпня 2021 року сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, до 14 вересня 2021 року. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий : 1,99000%. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося 14 вересня 2021 року, після цієї дати права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З розрахунку заборгованості, наданого банком, убачається, що розмір процентів розраховано за період з 16 липня 2021 року по 10 січня 2023 року, тобто за період після спливу строку дії кредитного договору. Ураховуючи те, що банком нараховано передбачені договором проценти за користування кредитом вже після закінчення строку дії кредитного договору, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] нарахованих процентів за період з 15 вересня 2021 року, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №2751995 в загальному розмірі 2874,60 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1800,00 грн та за процентами в розмірі 1074,60 грн. Суд зауважує, що доказів того, що кредитний договір №2751995 був пролонгований після 14 вересня 2021 року позивачем не надано. Розглядаючи заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за договором позики № 75162773 від 27.08.2021, укладений між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», суд зазначає, що відповідно до умов вказаного договору відповідач отримала грошові кошти у розмірі 9894,00 грн строком на 30 (тридцять), тобто до 26 вересня 2021 року, базова процентна ставка 1,99%, знижена процентна ставка 1,00 %, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом 2,70 %. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося 26 вересня 2021 року, після цієї дати права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З розрахунку заборгованості, наданого банком, убачається, що розмір процентів розраховано за період з 27 серпня 2021 року по 27 січня 2022 року, тобто в т.ч. за період після спливу строку дії кредитного договору. Ураховуючи те, що банком нараховано передбачені договором проценти за користування кредитом вже після закінчення строку дії кредитного договору, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] нарахованих процентів за період з 27 вересня 2021 року, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №75162773 в загальному розмірі 12 847,36 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9894,00 грн та за процентами в розмірі 2953,50 грн, та яка визначена договором. Суд зауважує, що доказів того, що кредитний договір №75162773 був пролонгований після 26 вересня 2021 року позивачем не надано. Правила надання грошових коштів у позику не містять підпису відповідача, зокрема і електронного, а відтак вони не є належними доказами у справі. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019р. Оскільки боржником до цього часу не погашено заборгованість за кредитним договором, то починаючи з 27 липня 2021 року до 23 лютого 2022 року у позивача виникло право на компенсацію йому інфляційних втрат та 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути інфляційні збитки в сумі 158,30 грн та 3% річних 22,76 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд уважає що позивачем на підставі належних, достатніх та достовірних доказів було доведено факт переходу права вимоги згідно вище перелічених кредитних договорів, укладених відповідачем, що не було спростовано останньою. В той же час, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Отже, оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договорами позики №2751995 від 16.07.2021 та №75162773 від 27.08.2021 в установлені договорами строки, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при набутті права вимоги за вказаними правочинами, а тому з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за кредитним договором №2751995 в загальному розмірі 2874,60 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1800,00 грн та за процентами в розмірі 1074,60 грн, заборгованість за кредитним договором №75162773 в загальному розмірі 12 847,36 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9894,00 грн та за процентами в розмірі 2953,50 грн, інфляційні збитки в сумі 158,30 грн та 3% річних 22,76 грн.. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с.76,86). Також позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн. До позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» долучено копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, прайс-лист АО «Лігал-Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 170 від 01.04.2025, витяг з Акту № 9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025, згідно з якими сума оплати за надані адвокатські послуги становить 16 000 гривень (а.с.13-17). Згідно з договором про надання правової допомоги між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» сторони визначили предмет договору у виді юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1 Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги. При цьому згідно положень п. 4.1 Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги. Прас-листом АО «Лігал Ассістанс» визначено вартість послуг, де ціна роботи визначена як фіксована, так і погодинна. Згідно із заявкою № 170 від 01.04.2025 сторони погодили надання правових послуг у виді усної консультації з вивченням документів час - 2 год. вартість 2 000, ціна 4000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду: час - 4 год., вартість 3000, ціна 12 000 грн, що також відповідає акту № 9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що: «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат». Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути пропорційно задоволеним вимогам судовий збір у розмірі 639,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4160,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial