Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував що ДП «Криворізька теплоцентраль» перетворено у ПАТ «Криворізька теплоцентраль», а потім перейменовано на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», що здійснює постачання теплової енергії населенню, яке відповідно до Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», Постанови Кабінету Міністрів України № 630 от 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зобов`язано щомісячно здійснювати плату за послуги з теплопостачання. Позивачем надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, від яких відповідач не відмовлялась та за користування якими проводились нарахування відповідно до встановлених тарифів. Натомість, через несплату за користування тепловою енергією відповідачем за адресою: [ADDRESS] , за період з 06.09.2022 року по 30.06.2025 року утворилась заборгованість на суму 22 688,95 гривень. Відповідно до ст.625 ЦК України, через несвоєчасне виконання зобов`язання щодо сплати спожитих послуг відповідач має сплатити на користь позивача також 3% річних в сумі 882,42 гривень, інфляційні втрати в сумі 3 393,25 гривень та пеню в сумі 1 058,34 гривень, абонентське обслуговування становить 702,26 гривень. На підставі переліченого просив суд стягнути з відповідача суму боргу у загальному розмірі 28 725,21 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 гривень. Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі. Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просив задовольнити, проти проведення розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому порядку про час та місце розгляду справи відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не надавла, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. ч. 1 ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Судом, з огляду на приписи ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. На підставі ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Згідно із ст. ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року), споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року), до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року), до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. На підставі ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року), ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року), послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За ст. 16 Закону України «Про теплопостачання», до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, при регулюванні господарської діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання, належать розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання; забезпечення проведення єдиної тарифної політики у сфері теплопостачання. На підставі п. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. За п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначає, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Судом встановлено, що за адресою [ADDRESS] , відкритий особовий рахунок на власника [PERSON] . Суд при цьому зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що відповідач [PERSON] є власником зазначеної квартири. Як вбачається із розрахунків АТ «Криворізька теплоцентраль», заборгованість споживача за постачання теплової енергії за вказаною адресою за період з 06.09.2022 року по 30.06.2025 року становить 22 688,95 гривень. Правильність нарахувань заборгованості з наданих відповідачу послуг з опалення та гарячого водопостачання підтверджується: Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг». Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що розмір несплачених відповідачем послуг з теплової енергії підтверджено відповідними тарифами та розрахунком позивача. Також суд зазначає, що за ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц. Так, на підставі розрахунків представника позивача 3% річних та інфляційних витрат, відповідно до ст. 625 ЦК України, за період прострочення погашення заборгованості споживача вбачається, що остання заборгувала за спірний період позивачу з 3% річних в сумі 882,42 гривень, інфляційні втрати в сумі 3 393,25 гривень, пеню в сумі 1 058,34 гривень, абонентське обслуговування у розмірі 702,26 гривень. Суд при цьому зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 430545559 від 09.06.2025 року вбачається, що відповідач [PERSON] , є власником 1/1 частини вказаної вище квартири на підставі Договору купівлі-продажу від 06.09.2022 року. (а.с. 22) Згідно із частиною 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України, власність зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач є власником житла за адресою: [ADDRESS] , а тому повинен утримувати своє майно, є споживачем послуг з централізованого опалення та суб`єктом, який має здійснювати оплату за надані позивачем послуги у заявлений спірний період. АТ Криворізька теплоцентраль відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається теплова енергія до житла відповідача, відповідач не здійснював у повному обсязі оплату за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість. З наданого розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачами, борг по оплаті за централізованого опалення квартири за період з 06.09.2022 року по 30.06.2025 року - 22 688,95 гривень, та з 01.11.2021 по 30.06.2025 року - плата за абонентське обслуговування 702,26 гривень, які підлягають стягненню на користь позивача. Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Крім того, п.45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Оскільки неправомірними діями відповідач позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого по позову, який здійснений позивачем, перевірений судом та не спростований відповідачем, з останніх підлягають стягненню 3% річних у сумі 882,42 гривень, з інфляційних втрат в сумі 3 393,25 гривень, та пеня у розмірі 1 058,34 гривень. Суд зазначає, що для заявлених позивачем вимог строки загальної позовної давності не спливли, оскільки Законами України були внесені зміни до ЦК щодо продовження строків за ст.257 ЦК на час дії карантинних обмежень та на час введеного в Україні воєнного стану, крім того строк позовної давності було перервано здійсненням відповідачем часткової оплати за надані позивачем послуги. Враховуючи викладене вмотивування, суд зазначає, що саме відповідач повинен відповідати за пред`явленими до нього позовними вимогами, як споживач послуг. На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що заявлені позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 28 725,21 гривень. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує також витрати позивача з оплати судового збору в розмірі 3 028,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією.

Outcome: approved