Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, в позовній заяві вказала, що 19.12.2017 року між нею та відповідачем укладений шлюб, який зареєстрований у Личаківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області. 08 серпня 2023 року між відповідачем [PERSON] та громадянкою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу. Предметом цього правочину стало набуття у власність відповідача квартири [ADDRESS] . При цьому, позивачка, 04 серпня 2023 року заявою, нотаріально засвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. підтвердила, що надає згоду своєму чоловіку [PERSON] укласти та підписати договори купівлі-продажу, за якими купити за ціною, в строки та на інших умовах, які будуть визначатися ним на власний розсуд, в спільну сумісну власність будь-яке нерухоме майно. Однак, останній час між сторонами сімейні стосунки істотно погіршились. У зв`язку із цим позивачкою було ініційовано процес розірвання шлюбу. Попри спроби досягти взаємної згоди, жодних домовленостей із відповідачем щодо поділу спільного майна, досягнуто не було. Зазначає, що оскільки, майно було придбане ними з відповідачем в період шлюбу, воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому вона має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Просить суд здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Разом із позовною заявою позивач [PERSON] надала до суду клопотання про звільнення її від сплати судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, обґрунтовуючи це тим, що на даний момент вона не працевлаштована, у зв`язку з чим сплата судового збору є для неї надмірним тягарем. Ухвалою від 06.08.2025р. позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в ході розгляду справи, сторони з 19.12.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15.09.2025р. між ними розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.08.2023р. встановлено, що згідно такого [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Відповідно до заяви від 04.08.2023р. нотаріально засвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., позивачка підтвердила, що надає згоду своєму чоловіку [PERSON] укласти та підписати договори купівлі-продажу, за якими купити за ціною, в строки та на інших умовах, які будуть визначатися ним на власний розсуд, в спільну сумісну власність будь-яке нерухоме майно. Відповідно до приписів ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до роз`ясень, викладених у п. 23 постанови Пленому Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає розподілу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В ході розгляду справи встановлено, що квартиру сторони придбали в період коли вони спільно проживали і перебували у зареєстрованому шлюбі, та відповідно до приписів ст. 60 СК України, дане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі. Відтак, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved