Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за відпуск теплової енергії на опалення та підігрів води. Позов обґрунтовує тим, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води побутовому споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Взаємовідносини між позивачем та відповідачем врегульовано індивідуальними договорами про надання послуг, що є публічними договорами приєднання. В результаті невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг за період з 01 листопада 2022 року по 31 березня 2025 року виникла заборгованість, яка станом на 21 липня 2025 року становить 30576 грн. 54 коп., в тому числі: плата за отримані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води - 29320 грн. 52 коп., плата за абонентське обслуговування в розмірі 1256 грн. 02 коп. Крім того, позивачем нараховані на суму заборгованості 3% річних в сумі 360 грн. 32 коп., інфляційні витрати в сумі 1699 грн. 32 коп. Позивач прохає стягнути з відповідачки заборгованість за надані послуги в сумі 30576 грн. 54 коп., в тому числі плату за абонентське обслуговування, вказану суму 3% річних та інфляційних витрат, а також стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву, у якій прохає розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних матеріалів. 15.10.2025 року відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає що позовні вимоги є необґрунтованими. Вказує на те, що їй на праві спільної часткової власності належить частина квартира, за якою виник борг, а тому вона визнає позовні вимоги частково, лише частину боргу, частину інфляційних витрат та частину 3% річних. /а.с.23/ 07.11.2025 року представником позивача Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» Шишко Л.І. подано до суду відповідь на відзив. У відповіді на відзив зазначила, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у власності [PERSON] перебуває частина квартири по [ADDRESS] з 03.03.2004 року на праві спільної часткової власності, підставою набуття права власності є свідоцтво про право власності. Також співвласником майна частини квартири за адресою: [ADDRESS] , з 03.02.2004 був [PERSON] , підставою набуття ним права власності було свідоцтво про право власності. З 04.09.2013 року відбулася державна реєстрація права власності частини вказаної квартири за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Ятаким чином, відповідачка [PERSON] стала власницею всієї квартири за адресою [ADDRESS] . На підставі наведеного, позивач позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. 13.01.2026 року відповідачкою подано до суду заяву про неврахування відповіді на відзив, оскільки вона подана з пропуском встановленого 5-денного строку, клопотання про поновлення строку для подання відповіді на відзив не подано, копію їй не направили, а у представника позивача закінчився строк дій довіреності. Щодо порушення строку подання відповіді на відзив суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.179 ЦПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою статті 178 цього Кодексу. Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 17.09.2025 року встановлено для подання відповіді на відзив та заперечень п`ятиденний строк д дня отримання відзиву або відповіді на відзив, відповідно. З довідки про доставку електронного документу убачається, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» отримало відзив на позовну заяву в електронному кабінеті 18.10.2025 року. Натомість, відповідь на відзив подана 07.11.2025 року, тобто, з порушенням встановленого п`ятиденного строку для її подання. При цьому представник позивача не порушує питання щодо поновлення строку для подання відповіді на відзив. Відтак, суд вважає слушними заперечення відповідачки щодо пропуску строку подання відповіді на відзив та не знаходить підстав для її прийняття до розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Згідно ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг, зокрема, належать послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води в розумінні пунктів 5, 6 ч.1 ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Згідно п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 р. № 830, надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статтей 10 та 11 Закону України Про електронну комерцію (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця). Аналогічні правила передбачені у п.12 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11 грудня 2019 р. № 1182. Судом встановлено, що згідно даних відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , у межах Автозаводського району міста Кременчука відсутні. /а.с.14/ Разом з тим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 12.01.2004 року належить на праві спільної часткової власності частина квартири за адресою: [ADDRESS] . /а.с.9/ Крім того, з вказаної інформації убачається, що згідно свідоцтво про право на спадщину за законом 5-1813 від 04.12.2012 року відповідачка [PERSON] набула у власність в порядку спадкування частину квартири [ADDRESS] . Відтак, відповідачка стала одноосібним власником вказаної квартири. За таких обставин доводи відповідачки, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що вона є власником лише частини квартири, спростовуються наведеними доказами. Крім того, суд звертає увагу на те, що виходячи з аналізу чинного законодавства, співвласники несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 543 ЦК України виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Згідно ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотню вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки яка припадає на нього. Отже, відповідачка, будучи власником вказаного житла, є споживачем послуг з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води і вважається такою, що приєдналася до умов індивідуального договору, який опублікований на офіційному веб-сайті ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Стаття 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлює порядок оплати житлово-комунальних послуг. Згідно вказаної норми споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: - плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; - плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. (ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно п. 44 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. (п.24) Згідно п.45 Правил надання послуги з постачання гарячої води оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Одиницею вимірювання обсягу спожитої споживачем гарячої води є куб. метр. Одиницею вимірювання обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є гігакалорія (Гкал). (п.19) Згідно п.34 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Аналогічне положення міститься у Типовому індивідуальному договорі про надання послуги з постачання гарячої води (п.34). Відповідачка [PERSON] зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг не виконала, внаслідок чого за період з 01 листопада 2022 року до 31 березня 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 30576 грн. 54 коп. До складу вказаної заборгованості входить плата за постачання теплової енергії та гарячої води, а також плата за абонентське обслуговування. /а.с.6-7/ Також, відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вказаних положень позивачем на суму заборгованості здійснено нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції за несвоєчасне внесення платежів за надані послуги. Згідно наданого позивачем розрахунку нарахована сума трьох процентів річних складає 360,32 грн., індексу інфляції 1699,32 грн. /а.с.5/ Правильність наданих розрахунків сум заборгованості, трьох процентів річних та індексу інфляції не викликає у суду сумнівів. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] порушила умови індивідуальних договорів про надання послуг, своєчасну та повну оплату за надані послуги не здійснювала, вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки у відповідності до положення ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved