Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача 08.10.2025 до Богуславського районного суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" ( 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. № 30) із позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за договорами позики. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.09.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8559818. Згідно з п.1 Договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ « 1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстр боржників №1 від 27.03.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13 013,59 грн., з яких: 5300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 530,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6600,59 грн. - сума заборгованості за пенею; 583,00 грн. - комісія за надання Позики. Крім того, 27.09.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено в електронній формі Договір Позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73428942. Згідно з п.1 Договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідач зобов`язання за договорами не виконав, що стало підставою звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором позики № 8559818 в сумі 13 013, 59 грн., з яких: 5 300,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 530,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6 600,59 грн. - сума заборгованості за пенею; 583,00 грн. - комісія за надання Позики; за кредитним договором позики № 8559818 в сумі 16 277, 04 грн., з яких: 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 467,04 грн. - сума заборгованості за відсотками, 8 910, 00 грн. - сума заборгованості за пенею; 900,00 грн. - комісія за надання позики та стягнути судові витрати. 2. Процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.10.2025 головуючою суддею визначено суддю Буравову К.І. (а.с.78). 09.10.2025 суддя у відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України звернулася до відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.79). 24.10.2025 до суду надійшла відповідь на запит за № 23-23/4036/2025, з якої вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.80). Ухвалою судді від 28.10.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 26 листопада 2025 року о 11 год. 00 хв. (а.с. 83-84). Розгляд справи, призначений на 26.11.2025 о 11 год. 00 хв., було відкладено на 07 січня 2026 року о 13 год. 30 хв., у зв`язку з неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про день, час і місце судового розгляду, з метою його повторного виклику (а.с. 90). Розгляд справи, призначений на 07.01.2025 о 13 год. 30 хв., було відкладено на 22.01.2026 року о 15 год. 00 хв., з урахуванням обсягу матеріалів справи, необхідність їх належного аналізу та з метою забезпечення повного, всебічного й об`єктивного розгляду справи, суд вважає за доцільне відкласти розгляд справи та викликати сторони у судове засідання для надання пояснень та уточнень обставин справи. У судове засідання, призначене на 22.01.2026, представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 22.01.2026 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви, заяв про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. Згідно з частиною другою статті 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової конституційного принципу верховенства права, це зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову та вживати заходів для реалізації свого права на захист. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та фактичне самоусунення від участі у справі. Суд бере до уваги, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах судового розгляду, що стосуються безпосередньо його прав та обов`язків, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі надані внутрішнім законодавством засоби для прискорення процедури слухання. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), відповідно до якої пасивна поведінка сторони у процесі, зокрема відсутність зацікавленості у перебігу справи, не може розцінюватися як підстава для покладення на суд обов`язку відкладати розгляд справи або створювати умови для штучного затягування судового процесу. Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а їх невиконання не може перешкоджати суду у здійсненні правосуддя та забезпеченні розгляду справи у розумний строк. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 175/4075/18 (провадження № 61-5401св22), якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися у судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він має право, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. При цьому відкладення розгляду справи є правом суду, а не його обов`язком, і застосовується лише у разі неможливості вирішення спору у відповідному судовому засіданні без участі сторін за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи у його відсутності не надав, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд Ухвалою від 22.01.2026 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Щодо договору позики № 8559818 від 27.09.2024. 27.09.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8559818 (а.с. 8-11). Згідно умов договору [PERSON] надано грошові кошти у сумі 5 300,00 грн строком на 30 днів, з визначеною процентною ставкою (з другого дня користування позикою до дати повернення позики/день 0,01 % - фіксована; 0,70% - денна процентна ставка/день; 5,00% - проценти за понадстрокове користування позикою/день) із сплатою комісії за надання позики у розмірі 20,71% від суми позики, що становить 1 097,63 грн., які позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві, а саме таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики 26.10.2024, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та Комісії за надання позики. Вказаний договір підписаний сторонами, зокрема позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора 425646 (а.с. 11). Разом із договором відповідач по справі підписав одноразовим ідентифікатором 425646 таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 11-12). 27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ « 1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстр боржників №1 від 27.03.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13 013,59 грн., з яких: 5300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 530,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6 600,59 грн. - сума заборгованості за пенею; 583,00 грн. - комісія за надання Позики. З розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором вбачається, що відповідач по справі [PERSON] станом на 27.03.2025 перед позикодавцем ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" має заборгованість за вищевказаним договором, яка становить 13 013,59 грн. з яких: 5 300, 00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 530,00 грн. заборгованість за відсотками, 6600,59 грн. заборгованість за пенею, 583,00 грн. комісія за надання позики (а.с. 19-20). Щодо договору позики №73428942 від 27.09.2024. 27.09.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір Позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73428942 (а.с. 29-32). Згідно умов договору [PERSON] надано грошові кошти у сумі 6 000,00 грн строком на 30 днів, з визначеною процентною ставкою (0,500% в день - фіксована; 1,00% - денна процентна ставка/день; 2,70% - проценти за понадстрокове користування позикою/день) із сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 15% від суми позики, що становить 900,00 грн., які позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві, а саме таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики 26.10.2024, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та Комісії за надання позики. Вказаний договір підписаний сторонами, зокрема позичальником за допомогою одноразовим ідентифікатором 31202 (а.с. 31). Разом із договором 27.09.2024 відповідач по справі підписав одноразовим ідентифікатором 31202 таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 32-33). Також 27.09.2024 відповідачем підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 76082 паспорт споживчого кредиту до договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики), який дублює зазначені вище умови щодо суми, строку кредитування, розміру комісії (а.с. 34-35). 25.10.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено додаткову угоду № 13391250 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73428942 від 27.09.2024 та підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за умовами якої сторони погодили продовжити строк позики шляхом установлення строку користування позикою до 08.11.2024 (на 13 днів) та обумовили розрахунок платежів за договором позики з урахуванням продовження строку позики ) (а.с. 34-35,37). 05.11.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено додаткову угоду № 13476475 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73428942 від 27.09.2024 та підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за умовами якої сторони погодили продовжити строк позики шляхом установлення строку користування позикою до 23.11.2024 (на 15 днів) та обумовили розрахунок платежів за договором позики з урахуванням продовження строку позики) (а.с.38,39). 06.12.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено додаткову угоду № 13700730 до договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73428942 від 27.09.2024 та підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за умовами якої сторони домовилися про реструктуризацію погашення позичальником заборгованості, що утворилася на дату укладення цієї додаткової угоди в сумі 10 296, 00 грн. на 120 днів, за наступним графіком: 06.12.2024 2059,20 грн.; 05.01.2025 2 059,20 грн.; 04.02.2025 2 059,20 грн.; 06.03.2025 2 059,20 грн.; 05.04.2025 2059, 20 грн (а.с. 40-42). 11.01.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено додаткову угоду № 13961974 до договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73428942 від 27.09.2024 та підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за умовами якої сторони домовилися про реструктуризацію погашення позичальником заборгованості, що утворилася на дату укладення цієї додаткової угоди в сумі 9 208, 00 грн. на 120 днів, за наступним графіком: 11.01.2025 1841,76 грн.; 10.02.2025 1 841, 76 грн.; 12.03.2025 1 841,76 грн.; 11.04.2025 1841,76 грн.; 11.05.2025 1841, 76 грн (а.с. 43-45). 27.05.2025 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено Додаткову угоду № 4 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, якою сторони домовились про загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстрів боржників № 5 від 27.05.2025, № 6 від 27.05.2025 та ціну продажу (а.с. 48). Згідно акту прийому - передачі реєстру боржників № 6 від 27.05.2025 за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» та клієнт ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2 Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 6 кількістю 5404, після чого, з урахуванням п. 1.2 Договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 47). Відповідно до Реєстру боржників №6 від 27.05.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №73428942 від 27.09.2024 у сумі 16 277, 04 грн., з яких: 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 467,04 грн. - сума заборгованості за відсотками, 8 910, 00 грн. - сума заборгованості за пенею; 900,00 грн. - комісія за надання позики (а.с. 50). З розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором вбачається, що відповідач по справі [PERSON] станом на 27.05.2025 перед позикодавцем ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" має заборгованість за вищевказаним договором, яка становить 16 277,04 грн. з яких: 6 000, 00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 467,04 грн. заборгованість за відсотками, 8 910,00 грн. заборгованість за пенею, 900,00 грн. комісія за надання позики (а.с. 51-64). 4. Застосовані норми права. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. На підставі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. З огляду на положення ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 5.Мотиви та висновки суду Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кредитор, який заявляє вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, зобов`язаний надати суду докази на підтвердження надання позичальнику кредиту. На підтвердження своїх вимог ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" не надало до суду жодного документально підтвердженого доказу щодо перерахування первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» [PERSON] грошових коштів на підтвердження факту укладення договорів позики. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Подібні правові висновки Верховний Суд також викладені у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 20 жовтня 2020 року у справі №456/3643/17 (провадження №61-9882св20), від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19). Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Суд акцентує увагу на тому, що надані позивачем розрахунки суми боргу за договорами позики не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, тому суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено наявності у відповідача заборгованості за вказаними договорами позики у розмірі, зазначеному у розрахунку. Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України). Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (частина перша статті 84 ЦПК України). Позивач є новим кредитором. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Водночас доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). При цьому, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" питання про витребування додаткових доказів перед судом не порушувало. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, не подав до позовної заяви достатні докази, які підтверджували факт перерахування відповідачеві коштів, клопотання про їх витребування (в тому числі у банка - емітента) не заявив, тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням ним процесуальних дій. Тому, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано доказів перерахування грошових коштів первісним кредитором на рахунок відповідача, що в свою чергу є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. Суд також враховує позицію ЄСПЛ, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) N 303-A, пункт 29). Окрім того, п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини п`ятої статті 265 Цивільного процесуального кодексу України у резолютивній частині рішення суд обов`язково зазначає про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У випадку відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed