Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Представник АТ «Універсал Банк» у липні 2025 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 18456,00 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 14.08.2019 року відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг № бн від 14.08.2019 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту вони складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач також підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку зазначених документів, які складають договір та зобов`язується виконувати його умови. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не сплатила своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 16.06.2025 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 18456,00 грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2025 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходило. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, просить перевірити правильність нарахування заборгованості. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем 14.08.2019 року укладений договір № бн шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач також підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку зазначених документів, які складають договір та зобов`язується виконувати його умови. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов і Тарифи за карткою monobank. Відповідно до довідки про наявність рахунку від 16.06.2025 року, [PERSON] має рахунок № [NUMBER] , к/р [NUMBER] , термін дії 05/30. У відповідності до довідки про розмір встановленого ліміту від 16.06.2025 року, що на кредитну картку [PERSON] було встановлено кредитний ліміт, який неодноразово змінювався: 26.03.2020 року 7400,00 грн.; 09.01.2020 року 10000,00 грн.; 09.01.2020 року 20000,00 грн. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за договором № бн від 26.04.2021 року укладеним між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] станом на 16.06.2025 року становить 18456,00 грн., що становить загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне,банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 стаття 1048 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, (далі Закон №675-VIII) на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закон №675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону №675-VIII). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є належна ідентифікація особи, яка його укладає, підтвердження її волевиявлення та згоди з умовами договору, а також забезпечення цілісності й незмінності даних, викладених в електронній формі. Відтак у разі укладення договору в електронній формі його підписання має здійснюватися із застосуванням електронного підпису як правового інструменту, що забезпечує належне підтвердження авторства та дійсності такого правочину. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що будь-який вид договору, укладення якого передбачено положеннями Цивільного кодексу України, може бути оформлений в електронній формі за умови дотримання вимог законодавства щодо порядку його укладення та підписання. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. АТ «Універсал Банк» реалізовано банківський проєкт «Monobank», у межах якого фізичним особам відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом за якими є платіжні картки «Monobank». Після здійснення перевірки кредитної історії клієнта та за його заявою на платіжній картці встановлюється кредитний ліміт. Особливістю зазначеного проєкту є здійснення банківського обслуговування дистанційно, без функціонування стаціонарних відділень. Попередня ідентифікація клієнта відбувається шляхом завантаження через мобільний застосунок копій паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків, а видача платіжної картки після верифікації особи здійснюється у визначених точках видачі або шляхом виїзду представника банку за адресою, зазначеною клієнтом. Крім встановлення кредитного ліміту, клієнту надається можливість користування послугою переведення витрат у розстрочку, внаслідок чого відновлюється доступний ліміт у межах погоджених умов. Таким чином, правова природа договору, укладеного через мобільний застосунок «Monobank», полягає у приєднанні клієнта до визначених банком умов шляхом накладення електронного підпису, що є належним підтвердженням волевиявлення та згоди споживача на укладення договору. Із банківської виписки по рахунку, яка має статус первинного документа відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, та надана позивачем як письмовий доказ на підтвердження заявлених позовних вимог щодо розміру заборгованості, вбачається, що позичальниця [PERSON] користувалася кредитними коштами в межах установленого ліміту та здійснювала часткові платежі, які, зокрема, спрямовувалися на погашення нарахованих процентів, що свідчить про визнання нею кредитних зобов`язань. Підписуючи анкету-заяву, відповідачка підтвердила, що ознайомлена з умовами обслуговування, тарифами та іншими складовими договору, отримала їх примірник у мобільному застосунку, умови їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. При цьому процедура укладення договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» у межах проєкту monobank передбачає неможливість укладення електронного кредитного договору без попереднього ознайомлення з його умовами та тарифами. Отже, підписавши анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, відповідачка відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася з його умовами та взяла на себе відповідні зобов`язання. З огляду на те, що фактично отримані та використані кредитні кошти у добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 530 ЦК України, згідно з якими, якщо строк виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, суд встановив порушення [PERSON] зобов`язань за кредитним договором щодо повернення отриманої нею суми кредитних коштів. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Універсал Банк» підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг «Monobank» № бн від 14.08.2019 року, що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) в сумі 18456,00 грн., тобто позовні вимоги підлягають задоволенню. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши позицію представника позивача, викладену в позовній заяві, а також заяву відповідача щодо визнання позовних вимог, прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки, при подачі позову, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн., то з відповідача на користь позивача суд стягує 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, а саме 1514,00 грн. На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved