Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

20 серпня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Управління) до [PERSON] , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення залишку переплати державної допомоги при народженні дитини. Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] залишку переплати державної допомоги при народженні дитини за період з 01 листопада 2023 року до 31 січня 2024 року в сумі 2 580,00 грн на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат,та понесені судові витрати в сумі 3028,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 29 листопада 2022 року до Управління звернулась [PERSON] із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, а саме державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема допомоги при народженні дитини. Відповідачем до заяви додано: копію паспорта виданого на ім`я [PERSON] ; копію довідки про реєстрацію місця проживання від 29 квітня 2022 року № 80420440 [PERSON] ; копію свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії [NUMBER] ; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України. Враховуючи надані заявницею документи та матеріали особової справи, рішенням Управління від 03 січня 2023 року [PERSON] призначено допомогу сім`ям з дітьми, а саме: державну допомогу при народженні дитини з 01 липня 2022 року до 31 липня 2022 року у розмірі 10 320,00 грн та 860,00 грн. Управління 09 січня 2024 року отримало заяву від [PERSON] , який є батьком [PERSON] з проханням призупинити виплату відповідачці державної допомоги при народженні дитини у зв`язку із тимчасовим влаштуванням малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в його родину відповідно до наказу Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 25 жовтня 2023 року № 17 «Про тимчасове влаштування дитини». Враховуючи отримані документи, Управління прийняло рішення від 11 січня 2024 року про перерахунок державної допомоги при народженні дитини призначеної [PERSON] , а саме: призначити державну допомогу при народженні дитини з 01 листопада 2022 року до 31 жовтня 2023 року в сумі 860,00 грн. Позивач зазначає, що відповідач при зверненні з заявою про отримання державної допомоги при народженні дитини була зобов`язана повідомити про зміну обставин, які можуть вплинути на призначення і виплату їй допомоги, однак [PERSON] не повідомила Управління про відібрання у неї дитини, що є підставою для повернення нею безпідствано отриманих грошових коштів. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року, провадження у цивільній справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, та роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи, та наслідки їх неподання. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29 листопада 2022 року до Управління звернулась [PERSON] із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, зокрема, допомоги при народженні дитини. (а. с. 21) Відповідачем до заяви додано: копію паспорта виданого на ім`я [PERSON] ; копію довідки про реєстрацію місця проживання від 29 квітня 2022 року № 80420440 [PERSON] ; копію свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії [NUMBER] ; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України Рішенням Управління від 03 січня 2023 року [PERSON] призначено допомогу при народженні дитини, а саме: з 01 липня 2022 року до 31 липня 2022 року у розмірі 10 320,00 грн. та з 01 серпня 2022 року до 31 липня 2025 року у розмірі 860,00 грн. (а. с. 26) Листом від 12 листопада 2024 року № 37/18-12970 Управління повідомило [PERSON] про те, що відповідно до наказу Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 25 жовтня 2023 року № 17 доньку [PERSON] вилучено від відповідача та влаштовано в родину діда [PERSON] . Таким чином [PERSON] втратила право на отримання державної допомоги при народженні сім`ї з листопада 2023 року, а переплата становить 2 580,00 грн, яку Управління просило повернути. Вказаний лист залишився без належного реагування. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми затвердженої Кабінетом Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 визначає умови призначення і виплати таких видів державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", зокрема допомогу при народженні дитини (далі - Порядок). Відповідно до пункту 10 Порядку (в редакції чинній станом на день народження дитини) допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. Згідно пункту 13 Порядку допомога при народженні дитини, яка народилася після 8 квітня 2011 р. , надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму, - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму, - на третю і кожну наступну дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами. Виплата допомоги припиняється у разі відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України) Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 201/9127/21 (провадження № 14-33цс24) визначила загальні правила щодо застосування статті 1212 ЦК України, та зазначила, що кондикція у її класичному розумінні є самостійним позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого майнового права, спрямованим на повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, тому учаснику цивільних відносин, за чий рахунок відбулося таке неправомірне збагачення. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося без правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (постанова Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). Конструкція частини першої статті 1212 ЦК України свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Змагальність сторін є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України). Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина п`ята статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Оцінивши у справі докази що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку що позовні вимоги Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON] , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення залишку переплати державної допомоги при народженні дитини є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки [PERSON] не повідомила Управління про обставини, які впливають на прийняття рішення щодо призначення допомоги при народженні дитини. Відповідно до статті 141 ЦК України з [PERSON] підлягає до стягненню на користь Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації судовий збір в сумі 3 028,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved