Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

03 березня 2025 року [PERSON] в особі представника адвоката Барабанова В.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Вовчанської міської ради, Виконавчий комітет Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 08.10.2015 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 18.11.2019 року. Фактичні шлюбні відносини припинені, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами почались непорозуміння щодо участі батька у вихованні доньки. Після початку війни позивач доньку не бачив. Відповідачка повідомила, що позивач побачить доньку лише на підставі рішення суду. Мати дитини не йде на контакт з батьком дитини, маніпулює дитиною та створює перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, стосунки між сторонами напружені, згоди щодо участі батька у вихованні доньки та спілкуванні з нею немає. Весь цей час наміри позивача налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним, не призвели до позитивних результатів. Позивач, посилаючись на те, що прагне брати участь у вихованні доньки, виконувати свої батьківські обов`язки, проте відповідачка всіляко перешкоджає їхньому спілкуванню, просив усунути перешкоди у його спілкуванні та вихованні неповнолітньої дочки з боку матері дитини - відповідачки [PERSON] шляхом визначення йому ( батькові дитини) наступних способів спілкування та участі у вихованні дитини: - безперешкодне спілкування з дитиною [PERSON] , [INFO] , шляхом відеозв?язку, зокрема, з використанням застосунків та програм (Viber, WhatsApp), та/або за допомогою програм Zoom, Skype сім разів на тиждень, з понеділка по неділю в часовий проміжок з 09:00 по 21:00 годину, протягом однієї години з урахуванням режиму дня дитини; - на час воєнного стану спілкування за допомогою засобів телефонного засобів телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку без обмеження у часі з урахуванням розпорядку дня дитини; - встановити [PERSON] побачення з дочкою [PERSON] , [INFO] , три рази на тиждень в залежності від вільного від служби часу [PERSON] з 10.00 години до 10:00 години наступного тижня за місцем фактичного проживання батька дитини та з можливістю відвідування місць громадського відпочинку, парків, скверів, закладів харчування, культурних та святкових заходів без присутності матері; - половину зимових, весняних та осінніх канікул з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення на території України та за кордон у встановлений законом спосіб з повідомленням матері дитини про місце перебування батька з дитиною без присутності матері дитини; - протягом чотирьох тижнів поспіль (або роздільно по два тижні) у період літніх канікул з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення на території України та за кордон у встановлений законом спосіб з повідомленням матері дитини про місцеперебування батька з дитиною без присутності матері дитини; - у святкові дні (встановлені державні свята) - за домовленістю між батьками та з урахуванням графіку та режиму дитини. Зобов`язати [PERSON] : забезпечувати зв`язок [PERSON] з дочкою засобами відеозв?язку зокрема, з використанням застосунків та програм (Viber, WhatsApp), та/або за допомогою програм Zoom, Skype сім разів на тиждень, з понеділка по неділю в часовий проміжок з 09:00 по 21:00 годину, протягом однієї години з урахуванням режиму дня дитини; повідомляти [PERSON] на електронну пошту [INFO] про адресу фактичного перебування дитини [PERSON] , [INFO] у разі її зміни, про захворювання дитини, про виклик їй лікаря, поставлений діагноз, стан дитини, необхідні ліки, адреси лікарні, впродовж доби з моменту настання таких обставин. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 12 березня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у порядку загального позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 08.04.2025 року до суду надійшов лист від представника Служби у справах дітей Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області, в якому зазначено, що Служба не має можливості провести акт обстеження житлово-побутових умов неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, оскільки неповнолітня дитина разом з матір`ю проживають за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з чим Служба не має можливості повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини по справі, вірно встановити правовідносини, які склалися між сторонами, та надати відповідний висновок. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23 червня 2025 року доручено Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надати суду висновок органу опіки та піклування про визначення батькові дитини [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , способів спілкування та участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 17 листопада 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. До суду надійшли заяви позивача [PERSON] та його представника адвоката Маслій Т.В. про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали за заявленими підставами та просили їх задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилась, про місце та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, відзив на позов не подала. У зв`язку з чим є підстави відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України є підстави для ухвалення у справі заочного рішення. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надав клопотання про проведення судового засідання без участі представника служби, рішення просив ухвалити згідно чинного законодавства з урахуванням наданого ним висновку щодо можливості розв`язання спору між сторонами. Треті особи: Виконавчий комітет Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області, Служба у справах дітей Вовчанської міської ради, Департамент Служб у справах дітей Харківської міської ради були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили та жодних клопотань до суду не заявляли. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю учасників справи на підставі наданих доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухваливши у справі заочне рішення згідно вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 32. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 18.11.2019 року, яке набрало законної сили 18.12.2019 року ( справа №617/1601/19, провадження № 2/617/652/19). Як вбачається з службової характеристики на інспектора прикордонної служби 2 категорії - снайпера другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування штаб - сержанта [PERSON] , останній зарекомендував себе з позитивного боку, з посадовими обов`язками справляється, дисциплінований та принциповий у вирішенні службових питань. За характером говіркий, підтримує сприятливі стосунки з колегами по службі. Уникає конфліктних ситуацій, вміє знайти спільну мову з особовим складом та колегами по службі. Військову та державну таємницю зберігати вміє, фактів розголошення не було. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 347 від 26.09.2025 р. розглянуто питання про доцільність встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .. Також зазначено, що мати дитини була запрошена до Департаменту служб, однак на засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради не з`явилась, причини неявки не повідомила, тому з`ясувати думку матері не виявилось можливим. Розглянувши матеріали справи, Комісія вважає за доцільне встановлення порядку участі батька, [PERSON] , у вихованні малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , визначивши час: У разі перебування дитини за межами України або неможливості особистого побачення - спілкування батька із донькою: - щовівторка, щочетверга та щонеділі з 19.00 до 21.00 за допомогою відео та/або аудіо зв?язку. Під час перебування дитини на території України у тому числі тимчасово: - перші, треті та п`яті вихідні місяця з 10.00 суботи до 20.00 неділі особисті зустрічі батька із донькою; - щороку другий тиждень зимових канікул; - щороку чотири тижні літніх канікул; - святкові дні за домовленістю між батьками. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частині першій статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 вказаної Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (стаття 1 СК України). Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства). Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54), і, з метою дотримання такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, яка проживає разом із матір`ю. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, питання щодо способів участі одного із батьків, баби та діда має вирішуватися судом не тільки з урахуванням інтересів кожного з них, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками, права на безперешкодне спілкування з батьком, що є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Суд може відмовити в задоволенні позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною якщо цього вимагають інтереси дитини, зокрема якщо будуть встановлені обставини, які перешкоджають спілкуванню. Наприклад, неправомірна або негідна поведінка окремо проживаючого батька в період спілкування з дитиною (з`явлення до дитини в нетверезому стані, налаштовування її проти другого з батьків, схилення до вчинення аморальних вчинків, здійснення відносно дитини насильницьких дії, примус її до надмірної праці, застосування жорстоких форм покарання, зловживання батьківськими правами тощо). Таких обставин в ході судового розгляду даної справи не встановлено. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування батька з малолітньою донькою обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. В ході розгляду справи було встановлено, що відповідно до висновку Департаменту служби у справах дітей № 347 від 26.09.2025 р. батькові дитини визначено способи його участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, встановлено доцільні дні побачень з донькою. Питання про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] розглядалось на засіданні комісії Департаменту службу у справах дітей, та прийнято рішення визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні доньки [PERSON] , а саме: у разі перебування дитини за межами України або неможливості особистого побачення - спілкування батька із донькою: щовівторка, щочетверга та щонеділі з 19.00 до 21.00 за допомогою відео та/або аудіо зв?язку. Під час перебування дитини на території України у тому числі тимчасово: перші, треті та п`яті вихідні місяця з 10.00 суботи до 20.00 неділі особисті зустрічі батька із донькою; щороку другий тиждень зимових канікул; щороку чотири тижні літніх канікул; святкові дні за домовленістю між батьками. Суд вважає, що наявні у справі докази та надані сторонами пояснення свідчать про те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з донькою, а тому доводи позивача про те, що відповідачкою йому чиняться перешкоди у вільному спілкуванні та у вихованні доньки є обґрунтованими та доведеними. При визначенні способу участі батька у вихованні доньки, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, індивідуальні потреби дитини даного віку, її особисту прихильність, стосунки усередині родини, а також законодавчо закріплені права батьків брати участь у вихованні дитини. Вирішуючи питання про усунення перешкод батькові у спілкуванні з донькою та її вихованні, суд виходить з того, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Пріоритетним інтересом є проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Мати, батько, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у один одному у здійсненні матір`ю, батьком своїх прав щодо виховання дітей. Таким чином, позивач має безумовне на рівні з відповідачкою право на спілкування з донькою, а також законодавчо закріплений обов`язок на виховання дитини. При ухваленні рішення, суд враховує, що шлюб між сторонами розірваний, мати дитини не йде на контакт з батьком, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивача у вихованні доньки, що не суперечить інтересам дитини. При цьому, суд наголошує, що законодавством передбачено право батька на участь у вихованні доньки. Суд, реалізуючи повноваження щодо сприяння сторонам у їх примиренні, через неприязні стосунки, вважає за потрібне зазначити, що сторони перш за все в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що у наслідку матиме позитивний вплив на дитину та її виховання. Вимоги позивача про визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні з донькою, суд вважає частково обґрунтованими. При цьому суд зазначає, що після ознайомлення із висновком Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 26.09.2025 року № 347, сторона позивача не висловила свої заперечення проти висловленого порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Крім того, в ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з донькою буде перешкоджати її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача з донькою буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як матері, так і батька, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між батьком, та донькою, надаючи оцінку запропонованими позивачем та Департаментом служби у справах дітей графіками, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням віку дитини, її інтересів, відсутності протиправних дій батька стосовно своєї доньки, бажання бачитися, піклуватися про неї та виховувати її, - вірним буде визначити порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з сином відповідно до рішення комісії Департаменту службу у справах дітей № 347 від 26.09.2025 р. Таким чином, встановлюючи порядок побачень батька із донькою, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне та стабільне бажання батька брати участь у вихованні своєї малолітньої доньки та спілкуванні з нею, відсутність обставин, які могли б бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною, необхідність їхнього спілкування як з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, зміст заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про можливість визначення порядку періодичних побачень батька з дитиною, однак, враховуючи введений в державі військовий стан, суд прийшов до такого висновку. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування батька з донькою та участь у його вихованні, бажання позивача брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою, взявши до уваги висновок Департаменту службу у справах дітей щодо запропонованого графіку, суд вважає, що наявні підстави для визначення порядку участі позивача у спілкуванні та вихованні доньки, однак, за визначеним судом графіком із дотриманням інтересів дитини, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі вище наведеного, з урахуванням інтересів дитини, суд приходить до висновку про захист прав позивача шляхом зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з донькою - [PERSON] , [INFO] .. Визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення побачень та спілкування з донькою, а саме: У разі перебування дитини за межами України або неможливості особистого побачення - спілкування батька із донькою: - щовівторка, щочетверга та щонеділі з 19.00 до 21.00 за допомогою відео та/або аудіо зв`язку. Під час перебування дитини на території України у тому числі тимчасово: - перші, треті та п`яті вихідні місяця з 10.00 суботи до 20.00 неділі особисті зустрічі батька із донькою; - щороку другий тиждень зимових канікул; - щороку чотири тижні літніх канікул; - святкові дні за домовленістю між батьками. Визначаючи часи спілкування батька з донькою без участі матері, суд також враховує відсутність доказів негативного впливу батька на нього та вважає, що присутність обох сторін під час зустрічей позивача із дитиною не сприятиме перебуванню дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, може негативно впливати на її психоемоційний стан, з огляду на стосунки, які склались між сторонами. Таким чином суд дійшов висновку про те, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із донькою, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.

Outcome: partial