Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

17 грудня 2025 року рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором про надання правової допомоги було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 140 000 (сто сорок тисяч) грн. й витрати з оплати судового збору в сумі 1300 грн., а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. й витрати з оплати судового збору в сумі 1300 грн. Також суд вказує, що у позовній заяві представник позивача, адвокат Гіщинський І. Ю., вказував, що позивач планує понести витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 40 000 грн., про що зробив письмову заяву. Представник позивача, адвокат Гіщинський І. Ю., при цьому до закінчення розгляду справи в суді просив письмово продовжити йому строк для надання доказів сплати витрат на правничу допомогу адвоката. На адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача, адвоката Гіщинського Ігоря Юрійовича, 29 грудня 2025 року надійшла заява з проханням суд ухвалити додаткове рішення по даній справі в частині стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 40000 грн. з відповідачів, тобто по 20000 грн. з кожного. Від представника позивача, адвоката Гіщинського І. Ю., надійшло клопотання з проханням розгляд справи провести без його участі та участі позивача. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , до судового засідання не з`явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду заяви адвоката Гіщинського І. Ю. належним чином. При цьому за ч. 4 ст. 270 ЦПК неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, тому підстав для перенесення розгляду такої заяви немає. Таким чином на підставі наведеного вмотивування розгляд заяви представника [PERSON] про ухвалення додаткового рішення було проведено за відсутності учасників процесу, які не з`явились. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява представника Шелепінського О. М. про стягнення витрат за правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так суд вказує, що відповідно до положень ст. 246 ЦПК, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, ухвалюючи додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд зазначає, що на виконання п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України адвокат Гіщинський І. Ю. при поданні позову в інтересах [PERSON] повідомив про попередній розрахунок сум судових витрат, які очікує понести позивач під час розгляду справи судом за позовом до [PERSON] та [PERSON] , які складались також з витрат на правничу допомогу в сумі 40000 грн. В сенсі положень ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК суд бере до уваги той факт, що представником Шелепінського О. М. були дотримані вимоги закону щодо надання орієнтовного розрахунку витрат на правничу допомогу та подання до закінчення розгляду справи заяви про подальше подання заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу, а також докази таких витрат, які були подані протягом п`яти днів з моменту ухвалення судом рішення по справі, враховуючи клопотання адвоката Гіщинського І. Ю. про продовження на 5 днів йому строку для надання доказів сплати витрат на правничу допомогу адвоката. Отже, суд дійшов переконання, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення з вирішення питання розподілу судових витрат за заявою адвоката Гіщинського Ігоря Юрійовича. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу. Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. При цьому суд зауважує, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2021 р. по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 р. по справі № 922/445/19. Вивчивши матеріли справи, суд встановив, що між позивачем [PERSON] та адвокатом Гіщинським І. Ю. було укладено договір про надання правової допомоги, що підтверджується ордером від 1 серпня 2025 року № 1388756. Також відповідно до детального опису наданих послуг від 03.12.2025 року та акту прийому-передачі наданих послуг до договору від 29.07.2025 року про надання правової допомоги вбачається, що послуга адвоката Гіщинського І. Ю. за консультацію позивача протягом 5 годин вартує 5000 грн., пошук судової практики протягом 3 годин 3000 грн., підготовка та написання позову протягом 7 годин 7000 грн., підготовка інших процесуальних документів протягом 5 годин 5000 грн. та участь у судових засіданнях 20000 грн., що загалом становить 40000 грн., були погоджені між собою Шелепінським О. М. та [PERSON] . Отже, судом було встановлено, що витрати Шелепінського О. М. на правничу допомогу були пов`язані з розглядом справи. Однак суд зауважує, що розмір таких витрат до стягнення не є обґрунтованим, оскільки на думку суду не були дотримані критерії необхідності та розумності їх вартості. Так суд вказує, що позивач [PERSON] сам має право на здійснення адвокатської діяльності. Також суд зазначає, що витрачання 5 годин за консультацію адвоката адвокатом на суму 5000 грн. не були доведені з точки зору необхідності та розумності таких витрат, тому підлягають зменшенню судом до суми в 1000 грн. Крім того суд вказує, що витрати адвоката в сумі 20000 грн. за участь у судових засіданнях, на які загалом в режимі відеоконференції адвокат Гіщинський І. Ю. витратив менше години часу також не відповідає принципу розумності розміру таких витрат на правничу допомогу, внаслідок чого в цій частині витрати підлягають зменшенню судом до 4000 грн. Отже, виходячи з конкретних обставин справи, того факту, що позивач є діючим адвокатом та відсутність факту проведення оплати за надані ним послуги іншому адвокату Гіщинському І. Ю., суд, застосовуючи принцип співмірності та розумності понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу, дійшов переконання про необхідність зменшення розміру таких до 20000 грн. (1000 + 3000 + 7000 + 5000 + 4000 = 20000). Враховуючи, що суд повністю задовольнив позов [PERSON] , то витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у встановленому судом розмірі 20000 грн. підлягають стягненню на користь [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, як такі, що були доведені відповідно до положень ст. 137, 141 ЦПК, тобто по 10000 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial