Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Описова частина Адвокат Гунько А.П., яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі фінанс», в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 86896, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі фінанс» заборгованості в сумі 23991,24 грн. та плати за вчинення виконавчого напису 1000 грн., в загальному розмірі 24991,24 грн; судові витрати по справі зі сплати судового збору та надання професійної правничої допомоги покласти на відповідача в повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що згідно з матеріалами виконавчого провадження 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис № 86896 про стягнення з [PERSON] на користь «Дорі фінанс» заборгованості за кредитним договором №0679152055 від 12.04.2019 року за період з 04.06.2021 по 09.06.2021, у загальній сумі 23991,24 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 2009,99 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 21981,25 грн. та плати за вчинення виконавчого напису 1000,00 грн., що становить загальну суму 24991,24 грн. З огляду на те, що виконавчий напис № 86896 виданий 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною - вчинено не на нотаріально-посвідченому договорі, за яким наступив строк виконання зобов`язання, його було прострочено за договором і не виконано боржником за отриманою вимогою кредитора, вимогу кредитора відповідач не надсилав позивачу, а позивач не отримувала вимогу, є очевидним, вважає, що вчинення оспорюваного виконавчого напису № 86896 виданого 12.06.2021, є безпідставним, необґрунтованим, неправомірним та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.44). Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року заяву адвоката Гунько Алевтини Павлівни, яка діє в інтересах [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення за виконавчим написом напису № 86896, вчиненого 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 24991,24 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі фінанси», в рамках виконавчого провадження ВП № 66607710, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною (а.с.46-47). 26 вересня 2025 року від представника ТОВ «Дорі Фінанс» Дмитра Мойсеєнко надійшли до суду пояснення по справі, в яких зазначив, що представником позивача не додано до переліку додатків у позовній заяві та в матеріали справи доказів понесення витрат на правничу допомогу, відсутні квитанція про сплату коштів на отримання правової допомоги та інші документи, Також зазначив, що ціни, зазначені адвокатом встановлені довільно, без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість. Враховуючи викладене просить суд врахувати подані пояснення. У задоволенні вимог в частині стягнення з ТОВ «Дорі Фінанс» професійну правничу допомогу відмовити (а.с. 54-56). 04.11.2025 року від представника позивача адвоката Гунько А.П. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що у позовній заяві наведено орієнтовний розмір витрат, які позивачка очікує понести на професійну правничу допомогу. Квитанція про сплату судового збору та платіжна інструкція про сплату правничої допомоги додано до позовної заяви. Таким чином, заявлений розмір витрат Позивача на професійну правничу допомогу складає 4000 грн, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову складає 484,48, що разом становить 4484,48 грн (а.с.68). 20.11.2025 року від представника ТОВ «Дорі Фінанс» надійшли пояснення до позовної заяви, які суд не бере до уваги, оскільки вони не підписані представником відповідача та не мають доказів направлення даних пояснень позивачу. Треті особи про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи повідомлялись належним чином, клопотань до суду не надходило. Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи встановлені судом. 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №86896 та яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Дорі Фінанс», якому ТОВ «Діджи фінанс» відступило право вимоги на підставі договору факторингу, якому в свою чергу ТОВ «Інфінанс» відступило право вимоги на підставі договору факторингу за кредитним договором №0679152055 від 12.04.2019 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Дорі Фінанс», стягнути з [PERSON] за період з 01.06.2021 року по 09.06.2021 року суму в загальному розмірі 23991,24 грн, яка складається з: - 2009,99 грн заборгованість за тілом кредиту; - 21981,25 грн прострочена заборгованість за несплаченими відсотками; - за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача (а.с.55 зворот). На підставі заяви ТОВ «Дорі Фінанс» про примусове виконання виконавчого напису від 12.06.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною, 26.08.2021 року відкрито виконавче провадження № 66607710 про стягнення з позивача (боржника) [PERSON] на користь відповідача (стягувача) користь ТОВ «Дорі Фінанс» заборгованості у розмірі 24991,24 грн (а.с. 14). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 26.08.2021 року, сума заборгованості, згідно з Виконавчим написом № 86896 від 12.06.2021 року, становить 24991,24 грн, в тому числі: основна винагорода 2499,12 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 21.10.2024 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с. 15). Нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлені судом обставини свідчать, що нотаріус, вчинивши виконавчий напис, дійшов висновку про належне оповіщення Позивача про існування заборгованості. До того ж, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1172 від 29.06.1999 році, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса 12 червня 2021 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосуватись до договору нібито укладеного між позивачем та ТОВ «Інфінанс». Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, з огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Для застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд перевіряє доводи боржника, зокрема, чи є заборгованість боржника перед стягувачем безспірною. Суд вважає, що в даному випадку при вчиненні виконавчого напису за № 86896 від 12.06.2021 року - приватний нотаріус не переконався у безспірності заборгованості боржника - позивача по справі та порушив процедуру видачі виконавчого напису нотаріуса з огляду на наступне. Згідно висновків, викладених у постанові Верховного суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Зі змісту виконавчого напису встановлено, що він вчинений з метою стягнення заборгованості за кредитним договором № 0679152055 від 12.04.2019 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] за період з 04.06.2021 року по 09.06.2021 року включно. Також встановлено, що Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» є правонаступником ТОВ «Інфінанс». Доказів правонаступництва права вимоги за цим договором до Відповідача, суду не представлено. Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. В силу частини 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з частиною 2 статті 518 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Доказів надсилання боржнику повідомлення про зміну Кредитора за кредитним договором № 0679152055 від 12.04.2019 року до матеріалів справи не надано. Відповідач правом на подання відзиву не скористався та відповідно не спростував позовних вимог, а доказів, що виконавчий напис вчинено на підставі безспірних вимог під час судового розгляду не здобуту. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем є безспірним. Встановлені судом фактичні обставини не дають суду підстав вважати вказані в оскаржуваному виконавчому написі розміру заборгованості позичальника безспірною, а виконавчий напис вчинений відповідно до чинного законодавства України. Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню. Таким чином, виконавчий напис №86896 від 12 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., та яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Дорі Фінанс», якому ТОВ «Діджи фінанс» відступило право вимоги на підставі договору факторингу, якому в свою чергу ТОВ «Інфінанс» відступило право вимоги на підставі договору факторингу за кредитним договором № 0679152055 від 12.04.2019 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] , підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо судових витрат Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 474,48 грн за подачу заяви про забезпечення позову, які відповідно підлягають стягненню з відповідача. Правничу допомогу позивачу надавала адвокат Гунько А.П., яка діє на підставі ордеру про надання правової допомоги від 27.01.2025 року та договору про надання правничої допомоги № 32/55 від 27 січня 2025 року. Адвокатом, заявлено клопотання в інтересах позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, у суді першої інстанції, у розмірі 4000,00 грн, з Додатковою угодою № 3 до Договору про надання правової допомоги № 32/25 від 27.012025 року з детальним описом виконаних робіт на суму 4000,00 грн, Акт виконаних робіт від 25.08.2025 року та рахунок-фактуру № 21082025 від 21.08.2025 року на суму 4000,00 грн. Представник відповідача заперечував у своїх заяві з приводу розміру судових понесених позивачем в рахунок оплати правової допомоги. Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу, враховуючи також об`єм зібраних матеріалів та складання заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved