Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

позивач подала до суду позовну заяву та просить встановити факт спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , станом на день смерті останньої; визнати за позивачем право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що [INFO] помер її та відповідача дідусь [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина, що складається, в тому числі, із права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] , яка хоча і прийняла спадщину, проте не зверталася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. [INFO] помер батько позивача та відповідача [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , яка за життя залишила заповіт від 04 серпня 2010 року, яким все майно, з чого б воно не складалося та де б таке не знаходилося і, взагалі, все що буде їй належати на день смерті, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] на день смерті бабусі - [PERSON] , проживали разом з нею за адресою: [ADDRESS] , проте були зареєстровані за іншою адресою. При зверненні до нотаріальної контори, позивачу та відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину після смерті бабусі. Таким чином, позивач не може оформити спадщину у інший спосіб, і відтак належним чином користуватися, володіти та розпоряджатися домоволодінням, яке отримала у спадок. Встановлення факту постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем необхідне для видачі свідоцтва про право на спадщину, при цьому місце постійного проживання може відрізнятися від реєстрації місця проживання особи. Крім того навіть після встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, у позивача не буде змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки домоволодіння було збудоване у 1962 році та єдиним правовстановлюючим документом на домоволодіння є Акт закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від квітня 1963 року. Житловий будинок був побудований у 60-х роках минулого століття, коли питання набуття права власності регулювалось Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року №8502-11, i прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, підставами виникнення у [PERSON] права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовано до 1962 році, тобто спадкодавець [PERSON] ще за свого життя набув право власності на вказане майно, яке після його смерті переходить у порядку спадкування. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2023 року позовну заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову терміном п`ять днів з дня отримання ухвали суду. 04 січня 2024 року на виконання ухвали суду від 25 грудня 2023 року представником позивача - Пекареніним А.А. долучено до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року відкрито провадження по справі. 06 березня 2024 року представник позивача - Пекаренін А.А. подав суду клопотання про витребування доказів. 13 березня 2024 року представник відповідача - Цуркан Р.А., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та просив встановити факт спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , станом на 12 лютого 2011 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що [INFO] помер дідусь позивача та відповідача [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина, яка складається, в тому числі, із права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] , яка хоча і прийняла спадщину, проте не зверталася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. [INFO] помер батько позивача та відповідача [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , яка за життя залишила заповіт від 04 серпня 2010 року, яким все майно, з чого б воно не складалося та де б таке не знаходилося і, взагалі, все що буде їй належати на день смерті, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] на день смерті бабусі - [PERSON] , проживали разом з нею за адресою: [ADDRESS] , проте були зареєстровані за іншою адресою. При зверненні до нотаріальної контори, позивачу та відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину після смерті бабусі. Таким чином, позивач не може оформити спадщину у інший спосіб, і відтак належним чином користуватися, володіти та розпоряджатися домоволодінням, яке отримав у спадок. Встановлення факту постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем необхідне для видачі свідоцтва про право на спадщину, при цьому місце постійного проживання може відрізнятися від реєстрації місця проживання особи. Крім того навіть після встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, у позивача не буде змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки домоволодіння було збудоване у 1962 році та єдиним правовстановлюючим документом на домоволодіння є Акт закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від квітня 1963 року. Підставами виникнення у [PERSON] права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. За викладених обставин, позивач змушений звернутися до суду з зустрічним позовом. 09 квітня 2024 року представник позивача Пекаренін А.А. подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів. 04 листопада 2024 року в підготовчому засіданні ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2024 року за задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, Харківського обласного державного нотаріального архіву додаткові докази. 10 квітня 2025 року Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області надано докази на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2024 року. 10 квітня 2025 року Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області надано докази на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2024 року. 15 квітня 2025 року Харківським обласним державним нотаріальним архівом надано лист на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2024 року. 27 травня 2025 року Харківським обласним державним нотаріальним архівом надано докази на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2024 року. 19 червня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 19 листопада 2025 року представник позивача Пекаренін А.А. подав клопотання про поновлення процесуального строку та долучення доказів до матеріалів справи. 18 грудня 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та долучено докази до матеріалів справи. Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - Пекаренін А.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Проти задоволення вимог позивача за зустрічним позовом не заперечував. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - Цуркан Р.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Проти задоволення вимог позивача за первісним позовом не заперечував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] та [PERSON] були її сусідами в смт Коротич, перебували у шлюбі, побудували будинок по [ADDRESS] , вели спільне господарство. Також зауважила, що на весіллі [PERSON] та [PERSON] вона не була та коли познайомилась із останніми, вони вже перебували у шлюбі. Після смерті [PERSON] - [PERSON] проживала в смт Коротич разом [PERSON] та [PERSON] , заміж більше не виходила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона переїхала до смт Коротич в 1973 році, одразу познайомилась із сусідами - [PERSON] та [PERSON] . У [PERSON] та [PERSON] був єдиний син - [PERSON] . Після смерті [PERSON] - [PERSON] продовжувала проживати у тому ж будинку та вела господарство разом із сином, його дружиною та онуками, будь яких документів стосовно будинку свідок не бачила. Після смерті [PERSON] в будинку проживали її онуки - [PERSON] та [PERSON] . Зі слів родичів свідку відомо що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, оскільки родичі свідка були присутні на весіллі, але документів [PERSON] не бачила. Також зі слів родичів свідку відомо, що будинок в якому проживали [PERSON] та [PERSON] , вони будували перебуваючи у шлюбі. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При вирішенні питання про встановлення факту спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , та спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , станом на 12 лютого 2011 року, судом досліджені наступні докази та встановлені наступні обставини. [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 15 від 16 лютого 2011 року. Родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] підтверджується: даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видано 17 вересня 1955 року Прохорівським райбюро РАЦС, де вказано, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , запис № 24 від 17 вересня 1955 року; даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видано 12 вересня 1981 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, де вказано, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , запис № 64 від 12 вересня 1981 року. Родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] підтверджується: даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видано 17 вересня 1955 року Прохорівським райбюро РАЦС, де вказано, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , запис № 24 від 17 вересня 1955 року; даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видано 05 травня 1986 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, де вказано, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , запис № 31 від 05 травня 1986 року. За даними довідки від 30 липня 2012 року депутата Коротичанської селищної ради Кисленко М.О., [PERSON] , 1986 року народження, та його сестра [PERSON] , 1981 року народження, на момент смерті своєї бабусі [PERSON] [INFO] , проживали разом з нею за адресою: [ADDRESS] , але були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За даними довідки № 666 від 23 липня 2012 року Виконавчого комітету Коротичанської селищної ради [PERSON] на момент смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] , та здійснювала за нею догляд постійно. За даними довідки № 667 від 23 липня 2012 року Виконавчого комітету Коротичанської селищної ради [PERSON] на момент смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , та здійснював за нею догляд постійно. Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Мазюк Д.О. від 29 вересня 2025 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] не були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем, та не подали заяву про прийняття спадщини у визначений ст. 1270 ЦК України строк. Згідно інформації Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області № 02-31/3156 від 18 вересня 2025 року, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована одна. На підставі викладеного, з урахуванням показань свідків, суд вважає доведеним факт спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , та факт спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , станом на 12 лютого 2011 року, тому задовольняє вимоги позивача та відповідача за зустрічним позовом про встановлення факту спільного проживання. Також, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету міста Харкова Ради депутатів трудящих № 335 від 19 липня 1956 року [PERSON] відведено земельну ділянку на праві безстрокового користування за адресою: [ADDRESS] , площею 1200 кв.м. для будівлі житлового будинку, про що свідчать дані копії договору від 30 серпня 1956 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 08 вересня 1956 року нотаріусом Люботинської нотаріальної контори. За даними акту від 15 квітня 1963 року про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, прийнято в експлуатацію житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , забудовника [PERSON] . Відповідно до копії будинкової книги та копії інвентаризаційної справи адреса будинку [ADDRESS] змінена на [ADDRESS] ; домоволоділець: [PERSON] . За архівними реєстраційними матеріалами КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради» станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в цілому за [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Люботинською нотаріальною конторою 08 вересня 1956 року, реєстровий № 2821, про що 05 листопада 1963 року внесено відповідний запис в реєстрову книгу № 7, реєстровий № 827. Колишня адреса: [ADDRESS] . Враховуючи викладене та показання свідків, суд вважає доведеним, що вказаний будинок є власністю [PERSON] та [PERSON] , як такий що побудований подружжям в період їх перебування у шлюбі. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Коротичанською селищною радою Харківського району, актовий запис № 103 від 04 листопада 1994 року. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] залишилися його син [PERSON] та дружина [PERSON] . Відповідно до відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області № 748/01-16 від 08 квітня 2025 року та відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву № 1018/01-15 від 22 травня 2025 року, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита. За даними листа від 27 лютого 2024 року Департаменту реєстрації Виконавчого комітету Харківської міської ради, [PERSON] , [INFO] , з 22 травня 1990 року до 28 вересня 2010 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Коротичанською селищною радою Харківського району, актовий запис № 87 від 07 жовтня 2010 року. За даними довідки № 1220 від 04 грудня 2023 року Виконавчого комітету Пісочинської селищної ради, за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Коротич, вулиця Центральна, будинок 58, були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 21 листопада 1963 року по 11 листопада 1994 року, та [PERSON] , [INFO] , з 14 листопада 1965 року. За даними акту від 12 вересня 2025 року депутата Пісочинської селищної ради Єгупова Б., [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були зареєстровані та фактично проживали за адресою: [ADDRESS] . Під час виїзду за вказаною адресою, в розмові з сусідами, з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною, вели спільне господарство, доглядали за будинком. Спадкодавець [PERSON] помер у 1994 році, в період дії Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, тому на правовідносини щодо спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] розповсюджується дія саме цього закону. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. У постанові Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі № 463/9696/20 (провадження № 61-7014св22) вказано, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Ураховуючи наведене, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном або подали державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року в справі № 348/618/15-ц (провадження № 61-9592св19) вказано, що з урахуванням змісту статті 76 ЦПК України прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватися будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Такі висновки щодо належності та допустимості доказів вступу в управління чи володіння спадковим майном узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 січня 2021 року у справі № 204/1611/17 (провадження № 61-3374св19), від 5 березня 2021 року у справі № 585/2993/17 (провадження № 61-14279св20), від 22 лютого 2023 року у справі № 678/1119/21 (провадження № 61-9090св22) та від 6 грудня 2023 року у справі № 144/1842/21 (провадження № 61-8262св23), від 10 квітня 2024 року у справі № 635/4042/17 (провадження № 61-659св20). Враховуючи, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] була зареєстрований і проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , а також продовжила проживати та користуватись вказаним будинком після смерті [PERSON] , отже відповідно до статті 549 ЦК України в редакції 1963 року прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] 04 серпня 2010 року склала заповіт, яким все майно, з чого б воно не складалося та де б таке не знаходилося і, взагалі, все що буде їй належати на день смерті, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожному, про що свідчать дані копії заповіту від 04 серпня 2010 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Коротичанської ради Бец В.М.. [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 15 від 16 лютого 2011 року. Відповідно до листа Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області № 748/01-16 від 08 квітня 2025 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з заявою про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита. Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Мазюк Д.О. від 29 вересня 2025 року [PERSON] та [PERSON] , які подали заяви про прийняття спадщини 10 вересня 2025 року, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] не були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем, та не подали заяву про прийняття спадщини у визначений ст. 1270 ЦК України строк. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини за ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1269 та 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець який на час відкриття спадщини проживав постійно із спадкодавцем, вважається, що прийняв спадщину, якщо не подав заяву про відмову від спадщини, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Враховуючи, що позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, судом встановлено факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому суд задовольняє вимогу позивача в частині визнання за нею права власності на 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Також, суд задовольняє вимогу [PERSON] за зустрічною позовною заявою про визнання за ним права власності на 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , при цьому виходить з того, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом та судом встановлено факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За викладених обставин, суд повністю задовольняє позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] за зустрічною позовною заявою.

Outcome: approved