Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

22 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВС-ФАКТОРИНГ", в особі представника - Юхименко Ю.Ю., через підсистему «Електронний суд» звернулося до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування пред`явлених вимог представником позивача зазначено, що 26.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 5830808, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АРАГОН» надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 05.08.2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АРАГОН» відступило ТОВ «ВВС-Факторинг» належне йому право вимоги до відповідача коштів право на одержання яких належить ТОВ «ФК «АРАГОН», зокрема за кредитним договором №5830808 від 26.02.2021року , укладеним між ТОВ «ФК «АРАГОН» та [PERSON] . Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем виникла кредитна заборгованість, яка станом 05.09.2021 року становить 8574 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі - 7520,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі -1054,00 грн., крім того, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання відповідач повинен сплатити позивачу збитки завдані інфляцією у сумі 563,28 грн., 3% річних у розмірі - 121,21 грн. Враховуючи викладене, просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» заборгованість за Кредитним договором №5830808 від 26.02.22021 року у розмірі 8574 грн., інфляційні збитки у сумі 563,28 грн., 3% річних у розмірі - 121,21 грн., витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засіданні не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач неодноразово у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином про, що в матеріалах справи містяться відповідні докази, заяв чи клопотань не надав, про причини неявки не повідомив. Статтею 131 ЦПК України передбачено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Згідно Витягу з Реєстру Марганецької територіальної громади №2025/016054713, сформованого 31.10.2025 року [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , довідки ВПО відсутні. Оскільки поштовий конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідача, крім викликів за вказаною адресою, було викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оголошення про виклик відповідача опубліковано: 27.11.2025 року. Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.02.2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 5830808, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АРАГОН» надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом у розмірі 1,7 %, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, відповідачем [PERSON] 26.02.2021 року підписано з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора Графік платежів до Договору позики №5830808 від 26.02.2021 року. Позивач умови Кредитного договору виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у сумі 2000,00 грн. 05.08.2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №05/08.2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АРАГОН» відступило ТОВ «ВВС-Факторинг» належне йому право вимоги до відповідача коштів право на одержання яких належить ТОВ «ФК «АРАГОН», зокрема за кредитним договором №5830808 від 26.02.2021 року. укладеним між ТОВ «ФК «АРАГОН» та [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до Договору про надання фінансових послуг факторингу №05/08.2021 від 05.08.2021 р., позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 5830808 від 26.02.2021 року в сумі 7520,00 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 2000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1020,00 грн., заборгованості за підвищеними відсотками у розмірі 4500,00 грн. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №5830808 від 26.02.2021 року, сума заборгованості відповідача перед позивачем станом 05.09.2021 року становить 8 574,00 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 7520,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1054,00 грн., інфляційних збитків у сумі 563,28 грн., 3% річних у розмірі 121,21 грн. (9258,49). Так, за змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. В розумінні Закону України «Про споживче кредитування»(далі - Закон), в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин, споживче кредитування це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту. За положеннями ч. 2 ст. 8 Закону, для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підписавши Кредитний договір № 5830808 від 26.02.2021, [PERSON] добровільно погодився з умовами кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у сумі 2000,00 грн. шляхом переказу на вказану відповідачем платіжну картку № [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що за Кредитним договором № 5830808 від 26.02.2021 року, укладеним між кредитором ТОВ «ФК «АРАГОН» та [PERSON] з 05.08.2021 року право вимоги кредитора перейшло до ТОВ «ВВС-Факторинг». Внаслідок неналежного виконання кредитних зобов`язань у відповідача перед ТОВ «ВВС-Факторинг» становить 8 574,00 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 7520,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1054,00 грн., крім того, інфляційних збитків у сумі 563,28 грн., 3% річних у розмірі 121,21 грн. всього - 9258,49грн. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач до суду не надав. Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВС-ФАКТОРИНГ" є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно дост.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідност.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: Договір про надання правничої допомоги №28/05/25 від 28.05.2025, укладений з Адвокатським об`єднанням «Деналі»; Додаткову угоду №3 від 15.09.2025 про надання правничої допомоги до Договору №28/05/25 від 28.05.2025; Акт №131 прийому-передачі наданих послуг від 15.09.2025, до Договору №28/05/25 про надання правової допомоги від 28.05.2025, згідно якого Адвокатське об`єднання «Деналі» надало позивачу послуги з надання правової допомоги правову допомогу на загальну вартість 5000,00 грн. Суд погоджується із наданим розрахунком в повному обсязі, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатським об`єднанням робіт, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. За частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved