Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач, [PERSON] , у грудні 2024 року звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що сторони тривалий час знайомі та мали близькі стосунки. Від цих стосунків [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Позивач пропонував матері своєї дитини ще до її народження зареєструвати шлюб, щоб дитина народилась в повній сім`ї. Проте, відповідач відмовилась від реєстрації шлюбу та запису позивача батьком своєї дитини, посилаючись на те, що вона як мати-одиначка буде отримувати від держави соціальні виплати. Позивач надав згоду на реєстрацію у своєму помешканні відповідача. Відповідач не заперечувала батьківство позивача стосовно спільної дочки, але надати позивачу статус батька відмовилась. З вересня 2023 року відповідач покинула помешкання, де проживала і де зареєстрована разом з дочкою та батьком дитини. Однак позивач вважає, що відповідач зловживала своїм правом єдиного законного представника дитини, залежно від свого настрою та стану, забороняла дочці залишатися жити з позивачем, забирати [PERSON] з дитячого садочка. У вересні 2024 року донька стала першокласницею. До школи готував, збирав, забезпечував та супроводжував лише тато. Відповідачка, яка працювала в цій же школі прибиральницею (на той час уже звільнилась), підготовкою дитини до школи не переймалась, на свято знань дочку не провела, навіть не поцікавилася, чи дитина відвідує заняття. Весь цей час позивач одноосібно фінансово та матеріально забезпечує дочку, дбає про її розвиток, дівчинка відвідує художню та музичну школи та навчання у школі. Крім того, відповідач 17.09.2024 року своєю заявою до Фортечного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницький Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції визнала [PERSON] батьком [PERSON] , про що 17.09.2024 року видане свідоцтво про народження. Також, 17.09.2024 року відповідач своєю заявою, справжність підпису на якій засвідчено нотаріусом, повідомила, що повністю відмовляється від утримання та виховання малолітньої дочки, [PERSON] , та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно неї. Після чого відповідач з`явилась за адресою реєстрації свого місця проживання, зібрала залишки своїх особистих речей, повідомила позивача про свої дії і не побачившись з дочкою, відбула в невідомому напрямку. За даних складних сімейних обставин справи, в яких перебуває позивач та його малолітня дочка, з метою захисту її прав та усунення негативного впливу відповідача на життя дитини, позивач просить задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. На підставі частини третьої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради (а.с. 40). Представником позивача подано до суду письмові пояснення (вх. № 23446 від 06.06.2025 року) в яких остання зазначає, що батько одноосібно забезпечував всім необхідним свою сім`ю і надалі забезпечує свою дочку та дбає про її фізичний, розумовий та соціальний розвиток. Натомість мати ставилась до дочки, як до тягаря, а пізніше і зовсім залишила дочку з батьком у вересні 2024 року, попередньо визнавши його батьком дитини та в своїй заяві відмовляється від своїх прав стосовно дитини, обов`язків утримувати дочку та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON] . Таким чином, вбачається явне нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків, свідоме ухилення від їх виконання та власне виявлення волі позбутися батьківських прав стосовно малолітньої дочки, відсутній будь-який зв`язок між відповідачем та дитиною через фізичну відсутність матері поряд з дочкою (а.с. 77-78). Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 09 червня 2025 року за клопотанням представника позивача (вх. № 22210 від 29.05.2025 року) витребувано в Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Підготовче засідання відкладено (а.с. 81). На виконання вимог ухвали Фортечного районного суду міста Кропивницького від 09 червня 2025 року Управлінням з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради надано письмовий висновок (вх. № 41993 від 17.10.2025 року) щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 94-100). Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 22 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, призначити судове засідання (а.с. 112). Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24 жовтня 2025 року виправлено описку, допущену в резолютивній частині ухвали Фортечного районного суду міста Кропивницького від 22 жовтня 2025 року щодо дати судового засідання (а.с. 117). Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі, просили задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 123), про причини неявки суд не повідомила, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавала. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, яка є адресою останнім відомим місцем її проживання, що підтверджується довідкою № 003942/ про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (а.с. 39). А також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, підтримувала висновок органів опіки про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив таке. Батьками дитини, [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 вересня 2018 року виданого Виконавчим комітетом Новенської селищної ради м. Кропивницький Кіровоградської області, актовий запис № 18 (а.с. 11). В подальшому, після встановлення батьківства, Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внесено зміни в актовий запис № 18 про народження [PERSON] , [INFO] та видано повторне свідоцтво серії [NUMBER] від 17 вересня 2024 року, де батьком вказаний позивач [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до довідки № 4 від 29.01.2024 року, виданої начальником Приватного акціонерного товариства «Кіровоградлітмаш» [PERSON] , зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 12). Ця квартира належиться позивачеві на праві приватної власності (а.с. 28-34). Відповідно до довідки № 5 від 30.01.2024 року, виданої начальником Приватного акціонерного товариства «Кіровоградлітмаш», [PERSON] , зареєстрована в [ADDRESS] , дочка [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за вказаною адресою, але не проживають (а.с. 13). Згідно акту № 251 оцінки потреб сім`ї/особи від 26.02.2024 року складений Кропивницьким міським центром соціальних служб [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] , [INFO] , дитина говорить, що хоче жити з батьком, дочка проживала періодично з батьком, періодично з матір`ю, на час відвідування дочка була з батьком (а.с. 14-16). За висновком оцінки потреб сім`ї від 26.02.2024 року [PERSON] проживає разом із дочкою [PERSON] , [INFO] , надавати соціальні послуги за зверненням (а.с. 17). [PERSON] працює у фізичної-особи підприємця [PERSON] з 04.06.2022 року, що підтверджується довідкою про працевлаштування № 2 від 01 лютого 2024 року (а.с. 19). Дохід [PERSON] за період з липня 2023 року по грудень 2023 року складає 40200,00 грн, що підтверджується довідкою про доходи виданої фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 01 лютого 2024 року (а.с. 20). Характеризується позитивно, як працівник (а.с. 21, 22). Відповідно до довідки № 130 від 16 жовтня 2024 року, виданої Комунальним закладом «Ліцей «Новенський» Кропивницької міської ради» [PERSON] , [INFO] , навчається у 1-А класі вказаного ліцею. Мати [PERSON] [PERSON] з початку 2024/2025 навчального року в закладі освіти жодного разу не з`являлася, навчанням та поведінкою доньки не цікавилася. На батьківські збори приходив батько [PERSON] . Дитину до шкоди приводить і забирає батько (а.с. 25). Такого ж змісту і довідка № 82 від 14 серпня 2025 року, видана Комунальним закладом «Ліцей «Новенський» Кропивницької міської ради» (а.с. 108). В матеріалах справи містяться довідки з місця проживання позивача про склад сім`ї (а.с. 26-27, 106). Відповідно до характеристики [PERSON] від 05.03.2024 року, складеною сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , останній проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за цією адресою певний час проживала [PERSON] . У вересні 2018 року у пари народилась дитина [PERSON] , яку батько, [PERSON] , забрав разом з матір`ю з пологового будинку та привіз до свого помешкання. Вказали, що він пропонував матері своєї дитини ще до народження дитини зареєструвати шлюб, щоб дитина народилась в повній сім`ї. Раділи з приводу народження [PERSON] і її родичі зі сторони батька бабуся та тітка. Батько створив всі умови для щасливого, комфортного проживання дочки, забезпечив усім необхідним. Всі сусіди будинку знали, що він дуже засмучений, коли мати дитини не захотіла батьком донечки записати його та дати їй прізвище батька. [PERSON] разом із батьком та матір`ю проживали в будинку до вересня 2023 року, дівчинка зростала на їх очах, завжди була весела, радісна, грала в присутності тата з іншими ровесниками. [PERSON] виявився турботливим та уважним батьком, який закривав усі потреби своєї дочки, кожного ранку проводжав до дитсадка, дбав про її розвиток. Сімейне щастя порушували сварки [PERSON] , з претензіями як до батька дитини, так і до дочки, бажанням жити своїм, окремим життям, та одного разу залишивши дане місце проживання та забравши дитину від батька. [PERSON] дуже болісно сприйняв розлуку з дочкою, просив її матір не перешкоджати його спілкуванню з дитиною, як і раніше забирав доньку із садочку додому, де вона проводила по декілька днів, а також у вихідні та святкові дні. Батько дитини дбає про її здоров`я, фізичний та психічний стан, переймається грубим та іноді жорстоким ставленням матері до дитини. Дівчинка завжди з радістю перебуває у татка, весело грають разом, відвідують родичів та зі сльозами повертається до матері, коли та повертається за нею. [PERSON] люблячий та турботливий батько (а.с. 18). Управління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металург 21», повідомило, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з малолітньою донькою [PERSON] з 2024 року. Вихованням дитини займається батько. Мати дитини з ними не проживає, місце її проживання на даний час не відоме (а.с. 107). Комунальне некомерційне підприємство «Первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради» на запит адвоката від 22.08.2025 року повідомило, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Задекларована з 07.02.2025 у лікаря практики-сімейного лікаря АЗПСМ № 7 селище Нове [PERSON] . На її завжди приводив батько [PERSON] . Інші особи стосовно дитини за інформацією щодо стану її здоров`я не зверталися та станом здоров`я не цікавилися. Мати дитини не з`являлася (а.с. 109). За довідкою № 33 від 28 серпня 2025 року, виданої Дитячою школою мистецтв міста Кропивницького Управлінням культури і туризму Кропивницької міської ради [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у вказаному закладі у 1 класі віолончелі з 01.09.2024 року. До навчання ставиться відповідально, завжди підготовлена до занять, має доглянутий, охайний вигляд. Мати, [PERSON] , протягом 2024-2025 навчального року в навчальному закладі жодного разу не з`являлась, навчанням та поведінкою доньки не цікавилась, на особисті звернення класного керівника не реагувала. Батьківські збори відвідував батько [PERSON] . Дитину до школи приводив і забирав батько (а.с. 110). Також, відповідно до інформації про бесіду з дитиною від 04.07.2025 року, проведеною головним спеціалістом управління з питань захисту дітей Кропивницької міської ради, [PERSON] , [INFO] з дитиною [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що вона проживає з батьком, який про неї піклується, маму [PERSON] бачила давно, жити з нею не бажає (а.с. 105). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України ). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). У § 54, 57, 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Положення статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 Цивільного процесуального кодексу України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 Цивільного процесуального кодексу України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. В оцінці доводів позовних вимог, суд враховує, що позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У даній справі позивач, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на те, що [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться дочкою, тобто взагалі не виконує батьківські обов`язки, що вважав достатньою підставою для позбавлення матері батьківських прав, а також вважає, що це відповідатиме інтересам дитини. Особливістю справи, є те, що у матеріалах справи міститься заява відповідача від 17 вересня 2024 року, підпис якої посвідчено приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Руденко Н.П., зареєстровано в реєстрі за № 1776, у якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] , та повністю відмовилася від утримання та виховання малолітньої [PERSON] , [INFO] , просила розглядати справу за її відсутності (а.с.24). Однак ця заява не стосується цієї справи, як зазначила представник позивача, адвокат Литвиненко Л.М., хоча і посилалась на таку позицію відповідачки щодо виховання своєї дитини. Водночас, за положеннями частин другої, третьої статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. При цьому, виконавчий комітет Кропивницької міської ради, на який покладені повноваження органу опіки та піклування,

Outcome: dismissed