Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Представник позивча звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, просить суд, ухвалити рішення яким встановити юридичний факт, а саме те, що договір від 13 вересня 2003р, посвідчений приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за №5108 щодо отримання [PERSON] у власність трикімнатної квартири за номером [ADDRESS] належності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на трикімнатну квартиру за номером [ADDRESS] загальною площею 64,5м2, житловою площею 39,4м2 і розташовану на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку по [ADDRESS] . В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Від представника надійшла заява в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та провести розгляд справи у його, та позивачки, відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні також не з`явився, надав заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. 30 вересня 2003р. між [PERSON] , з однієї сторони, як дарувателем та [PERSON] , з другої сторони, як обдарованою було укладено договір, у відповідності з умовами якого останній була передана у дар квартира за номером [ADDRESS] . Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за №5108. 07 жовтня 2003р. позивачка - [PERSON] зареєструвала місце свого проживання у вищевказаній квартирі, що стверджено записом у паспорті серія [NUMBER] , виданому 29 квітня 2006р. Лебединським МРВ УМВС України в Сумській області на її ім`я. 01 січня 2013р. набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ч.1 ст.4 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право власності. Згідно ч.1 ст. 5 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. У Державному реєстрі прав також реєструються передбачені законом речові права та їх обтяження на об`єкти незавершеного будівництва та майбутні об`єкти нерухомості. Держаний реєстратор Управління «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, відмовила в державній реєстрації права власності на квартиру за номером [ADDRESS] , оскільки у паспорті серія [NUMBER] , виданому 29 квітня 2006р. Лебединським МРВ УМВС України в Сумській області на ім`я позивача її прізвище зазначено як « [PERSON] », а в Договорі від 30 вересня 2003р., посвідченому приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстрованому в реєстрі за №5108 її прізвище зазначено « [PERSON] ». Позивач, звернувшись до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. для внесення виправлень до Договору від 30 вересня 2003р., отримала відмову в усній формі, мотивовану тим, що прізвище у договорі зазначено у відповідності з паспортом, який був виданий на ім`я позивача і був чинний на той час і який і було надано позивачем нотаріусу при оформленні даного договору дарування квартири. Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» від 28 жовтня 2025р. вих.№717 квартира за номером [ADDRESS] є трикімнатна, розміщена на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку, її загальна площа становить 64,5м2, а житлова площа становить 39,4м2., інвентаризаційна вартість квартири, щодо якої заявлені позовні вимоги становить 100 587,00 грн. Ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П.5 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту. Згідно ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт належності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] договору від 13 вересня 2003р, посвідченого приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за №5108 щодо отримання [PERSON] у власність трикімнатної квартири за номером [ADDRESS] підтверджується: - рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 27 квітня 1998р. по справі №2-223/1998, винесеним до видачі на ім`я позивача паспорта серія [NUMBER] від 29 квітня 2006р., в якому її прізвище зазначено « [PERSON] »; - свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 22 серпня 2000р., виданим до видачі на ім`я позивача паспорта серія [NUMBER] від 29 квітня 2006р., в якому її прізвище зазначено « [PERSON] »; - свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 07 квітня 2006р.; - договором дарування від 30 вересня 2003р., посвідченим приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстрованим в реєстрі за №5108, оригінал якого є у позивача в наявності; - витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1618702 від 01 жовтня 2003р., оригінал якого є у позивача в наявності; - будинковою книгою на квартиру за номером [ADDRESS] , в якій міститься запис, що [PERSON] , 17 грудня 1967р. зареєстрована в даній квартирі з 07 жовтня 2003р. і документ, що посвідчує її особу є паспорт серія [NUMBER] , виданий 29 квітня 2006р. Лебединським МРВ УМВС України в Сумській області (тобто повністю співпадає з серією, номером наявним у позивача паспортом і органом, який видав та датою видачі паспорта); - будинковою книгою на квартиру за номером [ADDRESS] , в якій міститься запис, що перереєстрацію позивача в даній квартирі у зв`язку з допущеною неточністю; - технічним паспортом на квартиру за номером [ADDRESS] , в якій міститься запис, що [PERSON] являється власником такої квартири на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом 30 вересня 2003р. реєстраційний номер 5108, що повністю співпадає з датою та реєстраційним номером наявного у позивача договору від 30 вересня 2003р., посвідченого приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за №5108. У технічному паспорті міститься запис про виправлення прізвища власника такої квартири з « [PERSON] » на « [PERSON] »; - довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації вииконавчого комітету Лебединської міської ради» від 28 жовтня 2025р. вих.№717, в якій зазначено, що власником квартири за номером [ADDRESS] являється [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу 30 вересня 2003р. р.№5108; - квитанціями на оплату вартості спожитої електроенергії по квартирі за номером [ADDRESS] , в яких зазначено, що споживачем являється [PERSON] ; - квитанції на оплату вартості спожитого природного газу по квартирі за номером [ADDRESS] , в яких зазначено, що споживачем являється [PERSON] ; - квитанціями на оплату комунальних послуг по Асоціації власників житлових будинків «Добробут», яке обслуговує житловий по [ADDRESS] , в яких зазначено, що по квартирі за номером [ADDRESS] платником являється [PERSON] ; - Актом державної технічної комісії по прийняттю закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 20 жовтня 2003р. про прийняття в експлуатацію індивідуального опалення у квартирі за номером [ADDRESS] , в якій зазначено, що забудовником (замовником) являється [PERSON] ; - рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області «Про затвердження актів державної технічної комісії» №259 від 19 листопада 2003р., яким було затверджено акт державної технічної комісії по введенню в експлуатацію індивідуального опалення квартири за номером [ADDRESS] , власником якої являється [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що надані достатні докази і має бути встановлено юридичний факт, того, що договір від 13 вересня 2003р, посвідчений приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за №5108 щодо отримання [PERSON] у власність трикімнатної квартири за номером [ADDRESS] належності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ч.1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003р. №435-IV цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. П.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно з застереженнями, що містяться в ст.5 Цивільного кодексу України та п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Ст.4 Закону України «Про власність» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ст.13 Закону України «Про власність» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продук-тивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби вироб-ництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Згідно ст.49 Закону України «Про власність» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Положеннями ст.42 Цивільного кодексу УРСР, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми ( простої або нотаріальної). За змістом ст.ст.128, 153 Цивільного кодексу УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно ст.243 Цивільного кодексу УРСР за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Дарування громадянами майна державним, кооперативним або іншим громадським організаціям може бути обумовлено використанням цього майна для певної суспільно корисної мети. Згідно ст.244 Цивільного кодексу УРСР договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. Договір дарування громадянином майна державній, кооперативній або іншій громадській організації укладається в простій письмовій формі. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 і цього Кодексу. Згідно ст.227 Цивільного кодексу УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Ст.392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на трикімнатну квартиру за номером [ADDRESS] загальною площею 64,5м2, житловою площею 39,4м2 і розташовану на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку по [ADDRESS] . Ст.15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності на квартиру, належить позивачці, розбіжності, що виникли в написанні прізвища позивачки не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду. Тому суд вважає, що необхідно задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved