Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог він зазначив, що 02.02.2022 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 20220049091, за яким відповідач отримав кредит, та зобов`язався його повернути в розмірі, порядку та на умовах, визначених цим Договором. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти, натомість відповідач свої зобов`язання за договором не виконав в повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 21 256,25 грн, з якої: заборгованість за тілом кредиту 13 300 грн; заборгованість за комісією 7 956,25 грн. Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, з метою захисту порушеного права й охоронюваних законом інтересів, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 09.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, Через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що просить зменшити суму комісії та витрат на правову допомогу, які є завищеними та необґрунтованими. Просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 02.02.2022 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 20220049091, за яким відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн на поточний рахунок позичальника [NUMBER] , та зобов`язався його повернути в розмірі, порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с.11-16). Також, 1 500 грн на свою користь в рахунок оплати зобов`язань позичальника за сплати комісії за надання кредиту і 1 800 грн на користь ТДВ СК «ЕКТА» за послуги страхування згідно договору страхування № 20220049091 від 02.02.2022. Загальна сума кредиту 13 300 грн; процентна ставка 5,5% в місяць, термін кредитування 12 місяців, комісія за управління (обслуговування) кредиту 532 грн реальна відсоткова ставка 415,05%. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти, натомість відповідач свої зобов`язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість, яка наведена у розрахунку заборгованості, згідно якого заборгованість становить 21 256,25, з якої: заборгованість за тілом кредиту 13 300 грн; заборгованість за комісією/відсотками - 7 956,25 грн. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Щодо тіла кредиту, суд зазначає наступне. Як вказано в позовній заяві, відповідно до п. 3 Кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п. 2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: у розмірі 10 000 грн на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] . Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору № 20220049091 від 02.02.2022 цільове призначення кредиту: на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб. Позивач включив до тіла кредиту також 1 500 грн на свою користь в рахунок оплати зобов`язань позичальника за сплати комісії за надання кредиту і 1 800 грн на користь ТДВ СК «ЕКТА» за послуги страхування згідно договору страхування № 20220049091 від 02.02.2022. В розрахунку заборгованості окремо вимоги щодо стягнення комісії за надання кредиту в сумі 1 500 грн та 1800 грн на користь ТДВ СК «ЕКТА» за послуги страхування не пред`являлося, їх немає в розрахунку заборгованості. Натомість, позивач безпідставно включив їх в тіло кредиту. Крім того, до позову долучений поліс № 20220049091 від 02.02.2022, за яким страхувальником є [PERSON] . Вигодонабувач не призначений. Страховий поліс - це документ, що підтверджує факт укладення договору, але не є повним договором. Він засвідчує основні умови, тоді як повною угодою зазвичай виступає договір страхування (публічна оферта + поліс тощо), що містить повний текст усіх умов, виключень та правил. Будь-яких доказів на існування договору страхування № 20220049091 від 02.02.2022 між відповідачем і ТДВ СК «ЕКТА» на користь ТОВ «Сучасний факторинг» суду не надано. Суд не може виходити за межі позовних вимог. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору на суму 10 000 грн і вважає за необхідне стягнути саме 10 000 грн в рахунок тіла кредиту. Щодо стягнення комісії за управління (обслуговування) кредиту, суд приходить до наступного висновку. Договором встановлена комісія за управління (обслуговування) кредиту 532 грн в місяць (як і зазначає позивач у позовній заяві). Згідно Виписки з особового рахунку за кредитним договором № 20220049091 від 02.02.2022, у колонці «Комісія за управління (обслуговування) кредиту» розмір заборгованості не вказаний (тобто, 0 грн). У колонці «Комісія/відсоток за кредитом» загальна сума заборгованості 7 956,25 грн. За березень 2022 574,75 грн; за квітень 2022 66,50 грн; за період травень 2022 лютий 2022 по 731,50 грн за кожен місяць. Тобто, колонка «Комісія/відсоток за кредитом» не конкретизує, чи заборгованість за комісією, чи за відсотками. У позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість у розмірі 21 256,25 грн складається із: заборгованості за тілом кредиту 13 300 грн; заборгованості за комісією 7 956,25 грн. Тобто, відсотків за кредитним договором позивач до стягнення в цьому позові не пред`являє. Оскільки суд не може виходити за межі позивних вимог, стягнення відсотків в цьому випадку не вирішується. У той же час, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунковокасове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 172/410/21 (провадження № 61-17842св21). Така правова позиція викладена в Постанові Касаційного цивільного суду по справі № 204/224/21 від 06.11.2023 року. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім того, згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої ст.11, частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі №194/1387/19 (провадження №14-44цс21). За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами існування заборгованості комісії за управління (обслуговування) кредиту. Разом з тим, позивач поніс витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), тобто склад та розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копії Договору № 20/06-СФ про надання правничої допомоги від 20.06.2025 року, укладеного між АБ «Тараса Онищенка», Платіжної інструкції № 106018 від 06.10.2025 року: платник ТОВ «Сучасний факторинг», отримувач: АБ «Тараса Онищенка», на суму 10 000 грн за надання правничої допомоги згідно Акту № 607 від 30.09.2025, ДУ № 5 Договір № 20/06-СФ від 20.06.2025 року, Акту прийому-передачі наданих послуг № 607 на суму 10 000 грн за підписами директора ТОВ «Сучасний факторинг» та керуючого АБ Тараса Онищенка, Довіреності від 02.01.2025, якою директор ТОВ «Сучасний факторинг» уповноважує адвоката Юхименка Ю.Ю. бути представником ТОВ «Сучасний факторинг», без права передоручення. Тобто, в даному випадку адвокат, який подавав позовну заяву Юхименко Ю.Ю. діє саме на підставі довіреності від 02.01.2025. Доказів зв`язку адвоката Юхименка Ю.Ю. із АБ «Тараса Онищенка» суду не надано. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial