Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

15.05.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено про те, що 17.08.2018 між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір №Z62.00405.004231957. Також 17.08.2018 між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір №С-405-007751-18-980. 02.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЕАПБ» було укладено Договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого, АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЕАПБ», а ТОВ «ФК «ЕАПБ» приймає Права Вимоги за плату та на умовах, визначених Договором Факторингу. Згідно п. 2.2. Договору факторингу Права Вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЕАПБ» за цим Договором, відступаються ( передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк» та визначені в Реєстрі Боржників, що підтверджується Сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020, Права Вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, ТОВ « ФК» ЄАПБ» набув грошової вимоги до відповідача: - за кредитним Договором №Z62.00405.004231957 в сумі 94025,93 грн., з яких: 41319,00 грн. заборгованість за основним боргом; 14201,49 грн. заборгованість за комісіями; 38505,44 грн., - заборгованість за комісіями; - за кредитним Договором №С-405-007751-18-980 в сумі 13925,02 грн., з яких: 6492,78 грн. заборгованість за основним боргом; 7432,24 грн. заборгованість за відсотками. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. В період з 13.09.2021 по 10.02.2022 за Кредитним договором №Z62.00405.004231957 з Відповідача було стягнуто грошові кошти в розмірі 13099,66 грн., за Угодою кредитним Договором №С-405-007751-18-980 за цей період було стягнуто 2031,11 грн. для погашення кредитної заборгованості. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним Договором №Z62.00405.004231957 в сумі 80926,27 грн., з яких: 41319,00 грн. заборгованість за основним боргом; 1101,83 грн. заборгованість за комісіями; 38505,44 грн., - заборгованість за комісіями та за кредитним Договором №С-405-007751-18-980 в сумі 11893,91 грн., з яких: 6492,78 грн. заборгованість за основним боргом; 5401,13 грн. заборгованість за відсотками та понесені судові витрати. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитними договорами задоволено. Стягнуто з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суму заборгованості: за Кредитним договором №Z62.00405.004231957 в розмірі 80926,27 грн., з яких: 41319,00 грн. заборгованість за основним боргом; 1101,83 грн. заборгованість за відсотками; 38505,44 грн. заборгованість за комісіями; за Угодою №С-405-007751-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки в сумі 11893,91 грн., з яких: 6492,78 грн. заборгованість за основним боргом; 5401,13 грн. заборгованість за відсотками. 05.05.2025 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення. В обґрунтування поважності пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, вказано про те, що заочне рішення було ухвалено за відсутності відповідача, який належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки за зареєстрованою адресою не проживає, що позбавило його можливості реалізувати свої процесуальні права. Про наявність заочного рішення відповідач дізнався отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію заочного рішення від 01.10.2024 року відповідач отримав лише 15.04.2025 року. Проти позовних вимог відповідач заперечує в частині стягнення з нього на користь позивача плати за обслуговування кредитної заборгованості. Обґрунтовуючи тим, що за законом такі послуги повинні надаватись безоплатно, а обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, що на думку відповідача свідчить про безпідставну вимогу позивача про стягнення заборгованості по оплаті комісії (за обслуговування кредиту) у розмірі 38 505,44 грн. В іншій частині позовні вимоги визнає у повному обсязі. За таких підстав, у заяві просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення із призначенням справи до слухання. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2025 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 01.10.2024 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитними договорами задоволено. Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2024 року, ухвалене за результатами розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитними договорами скасовано, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2025 закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитними договорами та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.08.2018 між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір №Z62.00405.004231957. ( а.с. 5-13). Відповідно до п. 1.1., 1.2. Договору, Банк надає Позичальнику кредит ( грошові кошти) на поточні потреби в сумі 41319.00 грн., а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами, згідно з умовами Цього Договору. Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника. Згідно п. 1.3., 1.5. Договору, за користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,5%. Станом на день укладання Договору, змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%. Відповідно до п. 3.3.1. Договору, за невиконання чи неналежне виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором, Банк має право нараховувати пеню, за кожен день прострочення на прострочену суму ( кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим Договором, але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення. Сукупна сума неустойки ( штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань Позичальником на підставі Договору, не може перевищувати половину суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. На виконання умов договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №Z62.00405.004231957 від 17.08.2024, у зв`язку із порушенням умов договору, за період з 02.12.2020 по 31.03.2024 заборгованість [PERSON] перед АТ «Ідея Банк»становить суму у розмірі 94025,93 грн., з яких: 41319,00 грн. заборгованість за основним боргом; 14201,49 грн. заборгованість за комісіями ( а.с. 17). Також 17.08.2018 між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» було укладено Угоду №С-405-007751-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки ( а.с. 18-19). Відповідно до п. 2 зазначеної угоди банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World. Згідно із п. 3 договору, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. (п.п. 3.1. Договору); ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 6500,00 грн. (п.п. 3.2. Договору); процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних (п.п. 3.3. Договору). Договір підписаний особисто відповідачем шляхом проставлення власноручного підпису у відповідній графі. Згідно розрахунку заборгованості за Угодою №С-405-007751-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 17.08.2024, у зв`язку із порушенням умов угоди, за період з 02.12.2020 по 31.03.2024 заборгованість [PERSON] перед АТ «Ідея Банк»становить суму у розмірі 13925,02 грн., з яких: 6492,78 грн. заборгованість за основним боргом; 7432,24 грн. заборгованість за відсотками ( а.с. 25). 02.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЕАПБ» було укладено Договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого, АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЕАПБ», а ТОВ «ФК «ЕАПБ» приймає Права Вимоги за плату та на умовах, визначених Договором Факторингу ( а.с. 26-28). Згідно п. 2.2. Договору факторингу Права Вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЕАПБ» за цим Договором, відступаються ( передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк» та визначені в Реєстрі Боржників, що підтверджується Сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020, Права Вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, ТОВ « ФК» ЄАПБ» набув грошової вимоги до відповідача: за Кредитним договором №Z62.00405.004231957 в сумі 94025,93 грн., з яких: 41319,00 грн. заборгованість за основним боргом; 14201,49 грн. заборгованість за комісіями; за Угодою №С-405-007751-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки в сумі 13925,02 грн., з яких: 6492,78 грн. заборгованість за основним боргом; 7432,24 грн. заборгованість за відсотками ( а.с. 29). В період з 13.09.2021 по 10.02.2022 за Кредитним договором №Z62.00405.004231957 з Відповідача було стягнуто грошові кошти в розмірі 13099,66 грн., за Угодою №С-405-007751-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної карткиза цей період було стягнуто 2031,11 грн. для погашення кредитної заборгованості. Як зазначено у позові, всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору та Угоди про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки в односторонньому порядку не змінювалися. Таким чином, Відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором №Z62.00405.004231957 в сумі 80926,27 грн., з яких: 41319,00 грн. заборгованість за основним боргом; 1101,83 грн. заборгованість за відсотками; 38505,44 грн. заборгованість за комісіями; та за Угодою №С-405-007751-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки в сумі 11893,91 грн., з яких: 6492,78 грн. заборгованість за основним боргом; 5401,13 грн. заборгованість за відсотками. У відповідності до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем доведено факт переходу до нього права вимоги за кредитними договорами укладеними відповідачем із первісними кредиторами. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. При цьому аналіз змісту статті 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. Тому наявність чи відсутність доказів повідомлення боржника про зміну кредитора у зобов`язанні не є підставою для відмови у задоволенні позову. Щодо заявленої суми стягнень. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 зазначила, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивачем визнається факт укладання оспорюваних кредитних договорів та наявність заборгованості за Кредитним договором №Z62.00405.004231957 від 17.08.2018 в розмірі 42420,83 грн., з яких: 41319,00 грн. заборгованість за основним боргом; 1101,83 грн. заборгованість за відсотками та за Угодою №С-405-007751-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки в сумі 11893,91 грн., з яких: 6492,78 грн. заборгованість за основним боргом; 5401,13 грн. заборгованість за відсотками. Щодо вимоги про стягнення 38505,44 грн. загальної заборгованості за комісіями за Кредитним договором №Z62.00405.004231957 від 17.08.2018 суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.29 постанови у справі №496/3134/19). Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 Постанови у справі №496/3134/19). А тому, з урахуванням зазначеного вимога про стягнення 38505,44 грн. загальної заборгованості за комісіями за Кредитним договором №Z62.00405.004231957 від 17.08.2018 задоволенню не підлягають. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 54314,74 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір відповідно до платіжної інструкції №64447 від 12.04.2024 в розмірі 3 028,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову 58,52% з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 1771,99 грн.

Outcome: partial