Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №5104982 від 4 листопада 2021 року в розмірі 17972,00 гривень. В позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») вказує про те, що 4 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5104982 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, з наданням відповідачеві одноразового ідентифікатора, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 4000,00 гривень строком на 15 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом на умовах передбачених договором. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті за договором зобов`язання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що стало причиною утворення заборгованості. 23 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 81-МЛ, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і договором про споживчий кредит №5104982 від 4 листопада 2021 року. Заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем не сплачена та складає 17972,00 гривень, з яких: 3600,00 гривень прострочена заборгованість за кредитом; 13212,00 гривень прострочена заборгованість за відсотками, а також прострочена заборгованість за комісією 1160,00 гривень. З вказаних підстав позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 17972,00 гривень заборгованості за договором про споживчий кредит №5104982 від 4 листопада 2021 року, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 4зв., 41, 48, 57, 80). Відповідач [PERSON] в судове засідання 19 січня 2026 року не з`явилась, хоч про час та місце судового розгляду справи була повідомлена у встановленому порядку. Причини неявки в судові засідання відповідач не повідомила, клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання, до суду не подавала. В судовому засіданні 27 жовтня та 28 листопада 2025 року відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №5104982 від 4 листопада 2021 року в розмірі 17972,00 гривень не визнала, оскільки вважала, що всі платежі за таким договором нею були сплачені. Відповідач [PERSON] пояснила, що дійсно в ТОВ «Мілоан» на підставі кредитного договору отримувала кошти в сумі 4000,00 гривень. Проте, не погоджується з позовними вимогами, оскільки здійснювала сплату коштів за таким договором та їй позивач не повідомляв про наявність заборгованості за договором. При вирішенні позовних вимог, відповідач просить врахувати те, що на її утриманні перебуває дитина інвалід, а тому просить зменшити суму позову та зменшити розмір судових витрат. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань по суті справи до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Судом встановлено, що 4 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5104982 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, з наданням відповідачу одноразового ідентифікатора (а.с. 7-11). Вказаний договір разом із анкетою-заявою на кредит № 5104982, Паспортом споживчого кредиту № 5104982, Правилами, що розміщенні на веб-сайті товариства та графіком платежів складають єдиний договір. Такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. П. 2 ч. 1 ст. 12 цього Закону визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно умов договору №5104982 від 4 листопада 2021 року, відповідачу надано кредит в розмірі 4000,00 гривень (п. 1.2 Договору) на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. Згідно з п.п. 1.3, 1.4 укладеного договору, кредит надається строком на 15 днів, тобто до 19 листопада 2021 року. Пунктом 2.3.1.1 договору передбачено, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користyвання кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору. За змістом п. 1.5.2 укладеного договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству проценти 1800,00 гривень, які нараховуються за ставкою 3,00 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована. П. 1.6 договору визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2, 2.3 договору. Комісія за надання кредиту становить 1160,00 гривень, яка нараховується за ставкою 29,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 договору). Підписавши договір, відповідач [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилась та погоджується з усіма визначеними умовами договору, в тому числі щодо пролонгації строку кредитування (п. 2.3 договору) та погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання виконало, надало відповідачу [PERSON] кредитні кошти в межах обумовлених сум, в розмірі 4000,00 гривень (а.с. 14 зв.). Таким чином, ТОВ «Мілоан» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, у встановлений договором строк не виконала. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитом, виписки з особового рахунку за кредитним договором № 5104982 від 4 листопада 2021 року у [PERSON] наявна заборгованість за договором № 5104982 в розмірі 17972,00 гривень, що складається з: 3600,00 гривень простроченої заборгованості за кредитом; 13212,00 гривень простроченої заборгованості за відсотками та 1160,00 прострочена заборгованість за комісією (а.с. 15, 16). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст. 530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені договором обов`язкові платежі по поверненню суми позики та відсотків за користування позикою у встановлені строки не сплачувала, чим порушила умови договору про споживчий кредит №5104982 від 4 листопада 2021 року. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 23 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №81-МЛ, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с. 16 зв.-20). На виконання умов вказаного договору, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» грошові кошти в сумі 3475728,24 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 23 лютого 2022 року №66788 (а.с. 24зв.). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 81-МЛ від 23 лютого 2022 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №5104982 від 4 листопада 2021 року в розмірі 17972,00 гривень заборгованості, з яких: 3600,00 гривень простроченої заборгованості за кредитом; 13212,00 гривень простроченої заборгованості за відсотками та 1160,00 гривень простроченої заборгованості за комісією (а.с. 25). З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача була надіслана досудова вимога (претензія) про заміну кредитодавця та про погашення кредитної заборгованості (а.с. 25 зв.). Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, а саме: наданої позивачем виписки з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором №5104982 від 4 листопада 2021 року, станом на 23 червня 2025 року відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню тіла кредиту в розмірі 3600,00 гривень. [PERSON] заперечувала наявність заборгованості за кредитним договором, пояснюючи, що кредитні кошти фінансовій установі повернула, проте не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості тіла кредиту, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості приймається судом як достовірний, оскільки підтверджений документально. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку фінансовій установі не повернуті. Тож відповідач не виконала обов`язок з повернення коштів (позики) і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів, а тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за договором про споживчий кредит №5104982 від 4 листопада 2021 року в сумі 3600,00 гривень (тіла кредиту) підлягають до задоволення. До задоволення підлягають також, вимоги про стягнення з відповідача 1160 гривень заборгованості за комісією, що передбачена умовами договору. Щодо вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 13212,00 гривень, суд вважає за необхідне зауважити таке. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в справі №202/4494/16-ц від 31 жовтня 2018 року право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/17048/17 від 18 січня 2022 року, з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користyвання кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Проте, Велика Палата Верховного Суду в справі № 910/4518/16 від 5 квітня 2023 року уточнила вказаний вище висновок таким. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК Украіни), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Тобто, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у межах погодженого сторонами договору строку кредитування. У даному випадку до 19 листопада 2021 року та з врахуванням положень щодо прологнації згідно п. 2.3. договору. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позивача внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України. У своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за відсотками в розмірі 13212,00 гривень, за період з 4 листопада 2021 року по 2 лютого 2022 року, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки договором визначений строк його дії, саме протягом цього строку, з врахуванням положень щодо прологнації (збільшення строку кредитування, що не може перевищувати 60 днів) передбачено право нараховувати відповідачу визначені умовами договору відсотки. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в сумі 10512,00 гривень, що нарахована в межах визначеного договором строку згідно п.п. 1.3, 1.4, 2.3 договору (за період з 4 листопада 2021 року по 18 січня 2022 року). Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Дослідженими доказами по справі встановлено, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів, що підтверджували б підстави нарахування відсотків в сумі 2700,00 гривень. Розглядаючи справу в межах позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 2700,00 гривень (13212,00 - 10512,00 = 2700,00) заборгованості за відсотками. Беручи до уваги встановлені обставини справи та вказані правові норми, суд приходить до висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит №5104982 від 4 листопада 2021 року в розмірі 15272,00 гривень, з яких: 3600,00 гривень - заборгованості по тілу кредиту, 10512,00 гривень - заборгованості по процентах, 1160,00 гривень заборгованості за комісією. В решті вимог позивача слід відмовити, у зв`язку з недоведенням таких вимог позивачем. При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивачем понесені судові витрати, що складають 2422,40 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви (а.с. 1) та 7000,00 гривень понесених витрат за надання професійної правничої допомоги. Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується: копією договору про надання правової (правничої) допомоги №0605 від 6 травня 2025 року; копією акту № 2405 наданих послуг від 23 червня 2025 року; детальним описом наданих послуг до акту №2405. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] , пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати позивача по сплаті судового збору, тобто в розмірі 2058,47 гривень (15272,00 гривень х 2422,40 гривень : 17972,00 гривень = 2058,47 гривень). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зважаючи на те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, ціна позову становить 17972,00 гривень, відповідач висловила позицію щодо зменшення розміру таких витрат, стягнення з відповідачки витрат на надання професійної правничої допомоги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 5948,36 гривень (15272, 00 гривень х 7000,00 гривень : 17972,00 гривень = 5948,36 гривень), суд вважає дещо завищеним, та таким, що не відповідає складності справи та вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача 4500,00 гривень витрат на надання професійної правничої допомоги. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору немає. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 15, 16, 514, 525, 526, 527, 530, 610, 615 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 512, 516, 526, 625, 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст. 247, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: partial