Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

В провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебувала вищезазначена цивільна справа. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2025 року у цивільній справі №348/3020/24 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної шкоди та судових витрат задоволено частково. 24.12.2025 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Круця В.М. про ухвалення додаткового рішення у справі та вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 500,00 доларів США. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] адвокат Куций О.С. у судове засідання не з`явився, подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що витрати на правничу допомогу в розмірі 500,00дол. США (в гривневому еквіваленті на час подання позовної заяви становить 20 829,40 грн.) не обґрунтовані та не відповідають складності справи. З урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. У випадку якщо суд прийде до переконання, що складність справи відповідає обсягу виконаних робіт адвоката, то просить суд звернути увагу на те, що позовні вимоги задоволені частково, а саме на 60,13% від заявлених позовних вимог, та судові витрати на правничу допомогу мають бути розподілені відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Зі змісту ст. 270 ч. 4 Цивільного процесуального кодексу України, вбачається, що сторони або інші учасники справи викликаються в судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення лише в разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У зв`язку з цим, згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, додаткові пояснення представника відповідача [PERSON] адвоката Куцого О.С., суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2025 року у цивільній справі №348/3020/24 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної шкоди та судових витрат задоволено частково та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в сумі 62662,00 грн, витрати на послуги евакуатора у розмірі 3900,00 грн, а всього на загальну суму 66562, 00 грн, а також стягнуто по 251,88 грн з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] витрат на оплату судового збору ( а.с. 9-13, том 2 справи). Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.12.2025 у справі №348/20230/24 набрало законної сили 20.01.2026. Рішення суду від 19.12.2025 було направлено до електронного кабінету представника позивача та доставлене 19.12.2025, 24.12.2025 представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення. Отже, протягом зазначеного строку представник позивача - адвокат Круць В.М. зробив відповідне клопотання та протягом п`яти днів після ухвалення рішення подав до суду докази понесених позивачем [PERSON] витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат ( ст. 141 ЦПК України). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно з ч. 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, представником позивача надано належні докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд приймає до уваги, що представником позивача у судових дебатах 11.12.2025 зазначено, що деталізований розрахунок понесених витрат буде наданий у визначені ч.8 ст. 141 ЦПК України строки. У позовній заяві представник позивача, зазначаючи відомості про понесені позивачем витрати, вказав, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 500,00 доларів США. Разом з тим, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги № 21/07/23 від 21.07.2023 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Круцем В.М. Пунктом 4.1 договору передбачено, що за послуги, визначені п.1.1 даного договору клієнт сплачує адвокату попередній гонорар, розмір якого визначається у додатковій угоді до даного договору. Розрахунки за даним договором здійснюються відповідно та на умовах, визначених додатковою угодою до договору (п.5) (а.с.19 т.2). У додатковій угоді № 1 до договору про надання правової допомоги від 21 липня 2023 № 21/07/23 сторони домовилися, що вартість правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 21/07/23 від 21.07.2023 за представництво адвокатом інтересів клієнта у справі про відшкодування шкоди, завданої ДТП становитиме 500 доларів США (фіксована грошова сума). В дану суму входять наступні послуги: (у випадку необхідності): надання юридичних консультацій; підготовка, подання, підпису позовної заяви про відшкодування шкоди; підготовка, подання, підпису інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи у суді 1 інстанції; участь в суді 1 інстанції (а.с. 20 т.2). Відповідно до опису наданих послуг від 11.12.2025 згідно договору № 21/07/23 від 21.07.2023 вбачається, що адвокат Круць В.М. надав [PERSON] наступні послуги: надання юридичних консультацій (надання юридичних консультацій на базі офісу адвоката, у телефонному режимі, у т.ч. роз`яснення про хід розгляду справи, узгодження правової позиції) -1 година; безпосередня участь адвоката під час розгляду справи в суді 1 інстанції ( участь адвоката у судових засіданнях в суді 1 інстанції - шість судових засідань) - 6 годин; підготовка, написання та подання процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції (позовна заява, заява про участь у справі в режимі ВКЗ, заява про доручення експертного висновку) 5 годин; дії, пов`язані з розглядом справи (робота з документацією, формування пакету додатків до процесуальних заяв, направляння примірників заяв з додатками іншим учасникам справи) 1 година, загальна кількість годин роботи адвоката 13 годин; вартість послуг з надання правової допомоги у справі фіксована сума у розмірі 500 доларів США (а.с.21 т.2) Послуги сплачені позивачем [PERSON] на користь адвоката Круць В.М. у розмірі 500 доларів США на підставі квитанції до прибуткового касового ордера № 06/12/24 від 06.12.2024 (а.с.31а т.1). Також суду надані ордер на надання правничої допомоги, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.33-34 т.1). Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (див. пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 7072) (пункт 5.43 постанови). З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Верховного Суду від 19 березня 2025 року у справі № 757/59959/18-ц (провадження № 61-15847св24)). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи реальний обсяг допомоги представника позивача у суді, час витрачений на надання таких послуг (обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у суді першої інстанції), критерій реальності таких витрат, суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним, завищеним та таким, що не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг. З огляду на викладене, беручи до уваги неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, категорії справи, часу витраченого адвокатом на підготовку процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи, а також виходячи із засад об`єктивності, розумності, справедливості, обґрунтованості заяви представника відповідача про зменшення таких витрат та часткового задоволення позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат, що понесені позивачем на правничу допомогу саме в сумі 200 доларів США. Разом з тим, суд зважив на те, що статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони, можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Суд враховує усталену практику Верховного Суду, який у своїх постановах неодноразово зазначав, що при укладенні договору позики сторони мають право визначити валюту зобов`язання, і сама та валюта яка отримана позичальником і повинна бути повернута позикодавцю у рахунок виконання зобов`язань. Такий правовий висновок про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі № 373/2054/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14-ц. При цьому, суд зазначає, що між адвокатом Круць В.М. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, а не договір позики, а тому підстави для стягнення коштів в іноземній валюті суд не вбачає. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором, або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно відкритої інформації в мережі Інтернет за посиланням НБУ,щодо офіційного курсу гривні,1 долар США станом на день ухвалення рішення (27.01.2026) становить 43,1253 грн. Отже, сума витрат на правову допомогу, що встановлена судом та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача складає 200 доларів США х 43,1253 грн= 8625,06 грн, в сумі по 2875,02 грн з кожного. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність передбачених п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України підстав, для ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8625,06 грн., що еквівалентно сумі в розмірі 200 (двісті) доларів США за курсом НБУ на час ухвалення судового рішення, в сумі по 2875,02 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial