Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ілляндра О.І. 12.06.2025 звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовними вимогами до [PERSON] , Комунального підприємства «Житлово-Комунальний сервіс «Чорноморський», про встановлення порядку користування квартирою та зобов`язання розподілити особові рахунки. Позов обґрунтовано тим, що на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачці колишній дружині, належить трьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , тобто по частині квартири: 1/3 позивачу, а 2/3 відповідачці. Загальна площа вказаної квартири становить 65,8 кв.м., житлова 39,0 кв.м., та складається із житлової кімнати, площею 17,1 кв.м., житлової кімнати, площею 12,7 кв.м. та 9,2 кв.м., балконів площею 0,8; 2,9 кв., кухні, площею 9,6 кв.м., ванної кімнати, площею 2,6 кв.м; вбиральні, площею 1,0 кв.м.; коридору, площею 9,9 кв.м. та 2.7 кв.м. Позивач стверджує, що відповідачка є його колишньою дружиною, шлюб розірвано 8.02.2007 року, між ним та відповідачкою склались неприязні стосунки, внаслідок чого позивач змушений винаймати інше житло та не має можливості користуватися належним йому житлом. Відповідачка зайняла усю квартиру, в квартирі знаходяться особисті речі відповідача, проте він там не проживає, та не має доступу до вказаної квартири, особовий рахунок відкритий до наступного часу на його ім`я, внаслідок чого позивач систематично здійснює оплату вартості рахунків за житлово-комунальні послуги, відповідач повністю відмовляється сплачувати половину вартості рахунків, а на пропозицію укласти договір про порядок користування спільним майном відповідно до часток у праві спільної часткової власності, відповідачка категорично не погоджується. У зв`язку з чим позивач звертався з заявою до КП ЖКС «Чорноморський» щодо проведення розподілу особового рахунку, проте письмової відповіді він не отримав та рекомендули звернутись до суду, у зв`язку з відсутністю добровільної згоди іншого співвласника на визначення порядку користування квартирою та розподілу особового рахунку. З урахуванням наведенного, позивач просить суд встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , виділивши йому в користування житлову кімнату, площею 12,7 кв.м, з балконом, що буде відповідати його частці, відповідачці виділити - кімнату площею 17,1 кв. м, площею 9,2 кв.м., залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну, вбиральню. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа розподілена судді Скриль Ю.А. Одночасно з позовною заявою, представником позивача було надано клопотання про звільнення його від сплати судового збору (за три вимоги немайнового характеру), в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем позивача. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17 червня 2025 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Ілянда Оксани Іванівни про звільнення від сплати судового збору частково задоволено. Відстрочено [PERSON] сплату судового збору у справі № 947/21740/2025 у розмірі 2906,88 гривень до розгляду справи по суті. Позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 14 липня 2025 року о 12 годині 30 хвилин. 03.07.2025 від представника відповідача КП ЖКС «Чорноморський» надійшла заява про вступ у справу та ознайомлення з матеріалами справи. 08.09.2025 представник відповідача КП ЖКС «Чорноморський» надав заяву про витребування доказів, яке ухвалою від 14.10.2025 залишено без розгляду. У підготовчому засіданні 18.11.2025 позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, підготовче засідання закрити, справу призначити до судового розгляду по суті. Представник відповідача КП ЖКС «Чорноморський» проти задоволення позову заперечував, справу просив призначити до судового розгляду по суті, підготовче засідання закрити. Судовий розгляд проводити у їх відсутність. Відповідачка [PERSON] до підготовчого засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася, відзиву, заяв та клопотань від останньої до суду не надходило. Ухвала про відкриття провадження разом з позовом та додатками, надсилалися їй за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] і до суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомлення відповідачки про розгляд справи. 18.11.2025 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. У судові засідання 17.12.2025, 22.01.2026 відповідачка також не з`явилася, причину неявки суду не повідомила. У судовому засіданні 22.01.2026 позивач та його представник адвокат Іляндра О.І. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача КП ЖКС «Чорноморський» у судові засідання також не з`явилася, 18.12.2025 надало заяву, в якій справу просить розглядати у відсутності його представника, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. У судових дебатах сторона позивача підтримала позовні вимоги, просила суд встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , виділивши позивачу в користування житлову кімнату, площею 12,7 кв.м, з балконом, що буде відповідати його частці, відповідачці виділити - житлові кімнати площею 17,1 кв.м та площею 9,2 кв.м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну, вбиральню. Також просило зобов`язати КП ЖКС "Чорноморський" розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються на квартиру, номер рахунку [NUMBER] , відповідно до часток співвласників з урахуванням встанволеного порядку користування. Окрім цього позивач просив звільнити його від сплати судового збору. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вислухавши аргументи сторони позивача, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була приватизована 10 листопада 2003 року та належала у рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджується свідоцтвом Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради про право власності на житло від 10.11.2003, видане на підставі розпорядження №179628, зареєстрованого у реєстрі №3-20103. Квартира складається із трьох житлових кімнат, загальна площа вказаної квартири становить 65,8 кв.м., житлова 39,0 кв.м., та складається із житлової кімнати, площею 17,1 кв.м., житлової кімнати, площею 12,7 кв.м. та 9,2 кв.м., балконів площею 0,8; 2,9 кв., кухні, площею 9,6 кв.м., ванної кімнати, площею 2,6 кв.м; вбиральні, площею 1,0 кв.м.; коридору, площею 9,9 кв.м. [PERSON] донька сторін свою 1/3 частину вказаної квартири продала відповідачці [PERSON] . Таким чином, на час розгляду справи у суді позивачу належить 1/3 частина а відповідачці належить 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Позивач доводить що між сторонами склались неприязні стосунки, внаслідок яких постійно виникали сварки, тому він був змушений залишити квартиру та винаймає житло за адресою: [ADDRESS] . 08.02.2007 року шлюб між ними розірвано. Відповідачка зайняла усю квартиру, в квартирі залишилися особисті речі відповідача, проте він там не проживає, та не має доступу до вказаної квартири. У зв`язку з тим, що особовий рахунок відкритий до наступного часу на його ім`я, позивач змушений систематично здійснювати оплату вартості рахунків за житлово-комунальні послуги, щоб уникнути боргів, в той час як, відповідачка повністю відмовляється сплачувати половину вартості рахунків, а на пропозицію укласти договір про порядок користування спільним майном відповідно до часток у праві спільної часткової власності, відповідачка категорично відмовляється. У зв`язку з чим позивач звертався з заявою до КП ЖКС «Чорноморський» щодо проведення розподілу особового рахунку, проте письмової відповіді він не отримав та усно рекомендули звернутись до суду, у зв`язку з відсутністю добровільної згоди іншого співвласника на визначення порядку користування квартирою та розподілу особового рахунку. З урахуванням наведенного, позивач просить суд встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , виділивши йому в користування житлову кімнату, площею 12,7 кв.м, з балконом, що буде відповідати його частці, відповідачці виділити - кімнату площею 17,1 кв. м, площею 9,2 кв.м., залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну, вбиральню. Згідно з наданими позивачем у судовому засіданні поясненнями, після розлучення з відповідачкою фактично у квартирі не проживає, до цього часу, у квартирі продовжує проживати [PERSON] разом із донькою [PERSON] . Отже фактично комунальними послугами користуються лише колишня дружина та донька позивача. За приписами ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до частини 1ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК Україниправо спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до норми ч.3 ст.358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності"роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленості. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У цій справі спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, у користування сторонам спору необхідно надати приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. Водночас, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 08 серпня 2018 року у справі № 308/11707/14-ц, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників майна. У постанові від 07 лютого 2022 року у справі № 182/3348/19 Верховний Суд вказав на те, що, якщо спір у справі стосується не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, критерій необхідності виділення у користування кожному співвласнику відповідно до ст. 47 ЖК України по 13,65 кв.м житлової площі на одну особу, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Зважаючи на те, що сторонам справи неможливо виділити в користування ті частини спільного майна в натурі, які б точно відповідали їх частці у праві спільної часткової власності, суд при встановленні порядку користування квартирою [ADDRESS] , вважає за необхідне відійти від відповідності реальних часток ідеальним. При цьому суд виходить виключно із розмірів приміщень квартири, зазначених у технічному паспорту, який є невід`ємною частиною свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів. Відповідачка у встановлений строк відзив не надала, доводи позивача не спростувала, га неодноразові виклики до суду не з`явилась. Позивач зазначає, що відповідачка як співвласник частини спірної квартири не проявляє інтересу та не здійснює будь-яких дій з приводу визначення порядку користування квартирою, поділу квартири, оплаті комунальних платежів, не бажає спілкуватись з позивачем та вирішити питання мирним шляхом, не подала відзив на позов та не бажає особисто бути присутнім у судових засіданнях та надавати пояснення. Судом встановлено, що відповідачка фактично проживає у спірній квартирі, самоусунулася щодо вирішення питання по спірній квартирі, зокрема не зверталася до суду з позовом щодо встановлення порядку користування квартирою або позову щодо усунення перешкод у користуванні квартирою або позову про поділ майна, або подання заяви про розподіл особових рахунків, а позивач здійснює оплату комунальних платежів та не має можливості розподілити особові рахунки без згоди іншого співвласника, що також не заперечує відповідач КП ЖКС «Чорноморський» у заяві від 18.12.2025. Встановлюючи порядок користування квартирою [ADDRESS] , суд дійшов висновку про необхідність виділити в користування позивача [PERSON] житлову кімнату, площею 12,7 кв. м., відповідачці [PERSON] кімнату площею 17,1 кв. м, та площею 9,2 кв.м., залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну, вбиральню. Суд звертає увагу на те, що площа кімнати, яка виділяється в користування позивачу, меньше його ідеальної частки у спільній частковій власності на квартиру. Суд звертає увагу на той факт, що виділяє позивачу у користування лоджію площею 2,9 кв. м, вихід на який є лише з кімнати площею 12,7 кв.м, оскільки залишення цієї лоджії у спільному користуванні сторін передбачає постійний та необмежений доступ відповідачки до кімнати, яку суд виділяє позивачу, що призведе до втрати приватності та, з урахуванням встановлених у справі обставин, стане підґрунтям для подальших конфліктів між сторонами справи. Коридор, кухню, ванну, вбиральню суд залишає у спільному користуванні сторін справи. Разом з тим, суд звертає увагу, що встановлений порядок користування квартирою в подальшому може бути змінений сторонами та зауважує, що встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них та такі приміщення не завжди можуть точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги в частині про встановлення порядку користування житловим приміщенням є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про зобов`язання КП ЖКС «Чорноморський» розподілити особовий рахунок на квартиру та відкрити два особових рахунка відповідно до часток співвласників з урахуванням встановленого порядку користування квартирою, суд зазначає, що вони підлягають задоволенню з урахуванням вірної площі приміщень, зазначених у технічному паспорті. Судом встановлено, що особовий рахунок № [NUMBER] за оплату житлово-комунальних послуг відкрито на ім`я позивача [PERSON] . Позивач звертався до КП ЖКС «Чорноморський» з заявою про проведення розподілу особового рахунку на сплату житлово-комунальних послуг між співвласниками квартири [ADDRESS] , які є зареєстрованими у даній квартирі, втім відповіді не отримав. 18.12.2025 року КП ЖКС «Чорноморський» надало заяву, у якій заперечує проти задоволення позову у розподілу особового рахунку, мотивуючи тим, що суттєвим для розподілу рахунку є наявність згоди усіх співвласників квартири, які повинні надати заяви про поділ рахунку. При цьому оплата за комунальні послуги проводиться з урахуванням кількості зареєстрованих мешканців у квартирі. У випадках, якщо такої згоди немає й один із співвласників ігнорує правила співжиття та думку інших мешканців, то в такому випадку виникає необхідність примусового розподілу особових рахунків у судовому порядку. Позивачем зазначено, що він систематично сплачує вартість комунальних послуг, проте відповідачка ухиляється від сплати половини вартості послуг, внаслідок зміни матеріального стану позивач більше не взмозі нести усі ці витрати одноособово. Позивач зазначає про те, що між власниками квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг, накопичується заборгованість, виникла необхідність у проведенні розподілу особових рахунків в судовому порядку Стаття 360 Цивільного кодексу Українипередбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Суд звертає увагу, що у зв`язку з тим, що в даних правовідносинах кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому, то розподіл особового рахунку можливий лише за умови виділення часток у натурі (визначення конкретної площі за кожним зі співвласників) чи встановлення порядку користування квартирою. Крім того, встановлені судом обставини та досліджені докази свідчать про те, що між співвласниками встановлено порядок користування належною їм квартирою, при цьому між сторонами у даній справі не укладено договору про участь у витратах на оплату житлово-комунальних послуг. Також, у судовому засіданні встановлено, що КП ЖКС «Чорноморський» розподілити особовий рахунок у добровільному порядку не бажає. Отже, вирішити питання про розподіл особових рахунків, як це передбачено чинним законодавством, можливо лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка має намір оформити особовий рахунок на своє ім`я, та визначення площі приміщень, що перебувають у спільному користуванні цих осіб. Враховуючи наявність цивільно-правового спору між співвласниками спірної квартири щодо оплати житлово-комунальних послуг, з урахуванням порядку користування квартирою між її співвласниками, виникла необхідність у розділі особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачкою, з оформленням одного особового рахунку - на ім`я [PERSON] , на 1/3 частку квартири від загальної площі 65,8 кв.м. та другого особового рахунку на ім`я [PERSON] , на 2/3 частки квартири від загальної площі 65,8 кв.м. Розрахунок часток користування квартири для розподілу особового рахунку складається з наступного. Позивачу виділено в користування житлова кімната, площею 12,7 кв.м. та лоджія, площею 2,9 кв.м., усього 15,6 кв.м. Відповідачці [PERSON] виділено в користування житлові кімнати, площею 17,1 кв.м. та 9,2 кв.м., усього 26,3 кв.м. Загальна площа допоміжних приміщень становить 23,1 кв.м. (кухня, площею 9,6 кв.м., ванна кімната, площею 2,6 кв.м., вбиральня, площею 1,0 кв.м., коридор, площею 9,9 кв.м. Загальна сума площі особистого користування сторін складає 15,6 кв.м. - позивача (12,7 кв.м - житлова кімната + 2,9 кв.м -лоджія) та 27,1 кв.м (26,3 кв. м. - житлові кімнати + 0,8 кв.м - балкон). Суд вважає, що встановлення порядку користування спірною квартирою та встановлення частки сторін в користуванні квартирою, з метою належної оплати комунальних послуг, становить правову визначеність для сторін у користуванні квартирою на даний час, але не перешкоджає у подальшому вирішити питання поділу спільного майна сторін, з можливою компенсацією відповідно до часток сторін у праві власності на спірну квартиру, або вирішення спору мирним шляхом. Щодо розподілу судових витрат За змістом позовної заяви позивачем заявлено три позовні вимоги немайнового характеру. Ставка судового збору за подання цієї позовної заяви через підсистему "Електронний Суд" складає 2906,88 грн (968,96 х3). Отже, при зверненні до суду з даним позовом позивач мав сплатити судовий збір у загальному розмірі 2906,88 грн (по 968,96 грн. за кожну з трьох позовних вимог немайнового характеру). Одночасно з позовною заявою, позивач надав клопотання про звільнення його від сплати судового збору (за три вимоги немайнового характеру), у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем позивача та вказав, що він є пенсіонером, отримує невелику пенсію. Крім того у зв`язку з тим, що на нього були відкриті особові рахунки, усі витрати по сплаті комунальних послуг сплачує він особисто, хоча у квартирі він не проживає 12 років, а відповідачка користується послугами, але витрат за їх сплату не несе. Також позивач зазначив, що на його утриманні перебуває неповнолітній син. Ухвалою суду від 17.06.2025 про відкриття провадження у справі, вказану заяву задоволено частково відстрочено [PERSON] сплату судового збору. У судових дебатах сторона позивача просила звільнити його від сплати судового збору. Суд розглянувши справу, дослідивши надані стороною позивача докази у їх сукупності, встановив, що позивач є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням, наданим суду під час розгляду справи (на підставі якого встановлена особа позивача). Окрім цього встановлено, що згідно з довідкою про доходи №6082 0502 0481 2006, [PERSON] отримує пенсію, розмір якої за період з 01.05.2024 по 31.05.2025 складає 23 362,41 грн. Правничу допомогу отримує від Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги. Також судом встановлено, що витрати зі сплати житлово-комунальних послуг за вказаною у позовній заяві квартирі ніс особисто, у тому числі погашав заборгованість, яка утворилась внаслідок несплати отриманих відповідачкою таких послуг. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Разом з тим, згідно роз`яснень, що містяться в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17 жовтня 2014 року № 10, відповідно до ст.8 Закону №3674-VІтаст. 82 ЦПК України, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із ст. 10 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, а також те, що дві позовні вимоги заявлені до відповідачки [PERSON] , а одна - до КП ЖКС "Чорноморський", судові витрати зі сплати судового збору слід розподілити наступним чином: з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1937,92 грн (968,96 х2), з відповідача КП ЖКС "Чорноморський" - у розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved