Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Горобця С. О. звернувся до суду із позовом до ТОВ «Райз-схід» про повернення земельних ділянок. На обґрунтування поданого позову зазначив, що він у порядку спадкування набув право власності на дві земельні ділянки. У подальшому між ним та ТОВ «Агрофірма «Тіньки» був укладений договір оренди землі від 09.12.2015, відповідно до якого [PERSON] передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння земельну ділянку з кадастровим номером 7125486500:01:000:1067 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також, [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Тіньки» уклали договір оренди землі від 01.09.2016, відповідно до якого позивач передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння земельну ділянку з кадастровим номером 7125486500:01:000:0513 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До зазначених договорів [PERSON] уклав додаткові угоди від 01.01.2018 та 14.11.2019, відповідно до яких була замінена сторона орендаря на ТОВ «Райз-схід» та визначений строк дії раніше укладених договорів. Внаслідок укладення зазначених додаткових угод до відповідача перейшло право оренди належних позивачеві земельних ділянок. Після спливу строку дії укладених договорів [PERSON] звернувся письмово листами від 30.01.2024 та 30.07.2024 до ТОВ «Райз-схід» та повідомив, що строк дії догорів оренди землі закінчується, він не має наміру продовжувати договірні правовідносини та просить відповідача звільнити земельні ділянки. Згодом позивач вирішив перевірити у реєстратора припинення дії укладених ним договорів, проте йому було повідомлено, що відносно обох земельних ділянок діють договори оренди від 23.02.2023, які нібито були укладені між ним та ТОВ «Райз-схід». На звернення [PERSON] відповідач повідомив, що між ним та товариством дійсно укладений договір від 23.02.2023 щодо оренди земельної ділянки площею 2,25 га з кадастровим номером 7125486500:01:000:0513 та договір від 23.02.2023 щодо оренди земельної ділянки площею 2,2841 га з кадастровим номером 7125486500:01:000:1067. Натомість [PERSON] зазначені договори із ТОВ «Райз-схід» не укладав, такі договори не містять його підписів. Відповідно відповідач шляхом фальсифікації підпису [PERSON] самостійно створив та зареєстрував договори оренди земельних ділянок, чим грубо порушив право власності позивача. Такі договори позивач вважає нікчемними, оскільки вони не містять дійсного підпису [PERSON] , що свідчить про відсутність у нього волевиявлення для укладення таких правочинів та настання відповідних правових наслідків, передбачених умовами цих договорів. На письмове звернення [PERSON] щодо розірвання оскаржуваних договорів ТОВ «Райз-схід» відмовив, обґрунтовуючи таку відмову наявними договірними правовідносинами між сторонами, що стало підставою для звернення до суду. Просить суд визнати відсутнім право оренди ТОВ «Райз-схід» на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2841 га та 2,25 га з кадастровими номерами 7125486500:01:000:1067, 7125486500:01:000:0513, що знаходяться на території Тіньківської сільської ради Черкаського району Черкаської області, які належать [PERSON] та зобов`язати ТОВ «Райз-схід» повернути позивачеві зазначені земельні ділянки та відшкодувати понесені судові витрати. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.09.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 22.01.2025 у справі призначена судова почеркознавча експертиза. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. У зв`язку зі звільненням судді Чигиринського районного суду Черкаської області [PERSON] у відставку на підставі розпорядження заступника керівника апарату № 35 від 19.06.2025 протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями визначений головуючий суддя у справі Попельнюх А. О. Після повернення справи з експертної установи ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.10.2025 провадження у справі поновлено, справа призначена до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 03.11.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. У визначений судом день та час судового розгляду учасники не з`явилися. Представник позивача адвокат Горобець С. О. надав суду заяву про проведення судового розгляду у його відсутність та відсутність позивача. Позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Також подав суду додаткові пояснення та заяву із промовою до дебатів. У поданих заявах представник додатково зазначив, що усі заперечення відповідача щодо визнання [PERSON] наявності договірних взаємовідносин між сторонами та наявністю у нього бажання продовжувати орендні взаємовідносини із ТОВ «Райз-схід» не відповідають дійсності. Отримуючи грошові кошти від відповідача за 2023 рік позивач був переконаний, що це платежі за раніше укладеними договорами, строк дії яких був продовжений до 2024 року. Щодо отриманих коштів у рахунок сплати оренди земельних ділянок вже під час розгляду справи, то позивач їх повернув на рахунок ТОВ «Райз-схід» як помилково перераховані, оскільки він не визнає факту укладення між сторонами оскаржуваних договорів та не має наміру продовжувати орендні правовідносини із відповідачем. Представники відповідача ТОВ «Райз-схід» - адвокат Диренко М. С. та за посадою [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Суду надали письмові пояснення та заяву із промовою до дебатів, у яких проти позову заперечували. Суду додатково пояснили, що між сторонами протягом тривалого часу існували договірні правовідносини на підставі укладених у 2015 та 2016 роках договорів оренди землі. Ці правовідносини між сторонами будувалися на принципах доброчесності та довіри, тому у 2023 році з метою продовження оренди земельних ділянок ТОВ «Райз-схід» та [PERSON] домовилися про укладення нових договорі оренди. [PERSON] повідомив, що проживає у с. Тіньки Черкаської області і не має можливості для підписання договорів фізично приїхати у робочий час до м. Лохвиця Полтавської області через значну віддаленість. Тому [PERSON] запропонував передати йому договори для підписання через його матір [PERSON] , із якою у відповідача також наявні договірні відносини щодо оренди належної їй земельної ділянки. ТОВ «Райз-схід» пішло на зустріч орендодавцю і погодилося передати договір для підписання через [PERSON] . У результаті наведеного 23.02.2023 між сторонами були укладені оскаржувані договори оренди. Додатковими угодами від 23.02.2023 сторони погодили, що договори укладені строком до 31.12.2031. [PERSON] передала ТОВ «Райз-схід» підписані договори, які у подальшому відповідач належним чином виконував та виконує. Зокрема у 2023 році [PERSON] отримав від ТОВ «Райз-схід» орендної плати за 2023 рік в загальній сумі 51 268,62 грн. Зазначені кошти ним прийняті і не були повернуті, тобто [PERSON] погодився із умовами договорів оренди, оскільки отримував орендну плату згідно укладених договорів та не висловлював будь-яких заперечень щодо них. Відповідач належним чином виконував умови оскаржуваних договорів, сплачував орендну плату та у свою чергу мав очікування користуватися спірними земельними ділянками і отримувати прибуток за користування ними до 31.12.2031. Фактично у 2023 році орендар сплатив орендодавцю на 32 533,40 грн більше, ніж необхідно було сплатити згідно умов укладених договорів. Таке авансування орендної плати було здійснено за усним проханням [PERSON] , оскільки останній планував одруження у 2023 році, що потребувало фінансової допомоги. Тому просили суд у позові відмовити. Ураховуючи наведене неявка учасників не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Спірні правовідносини сторін стосуються питань укладення правочинів та загальних вимог, необхідних до чинності правочинів, тому до їх правового регулювання застосуванню підлягають положення Розділу IV «Правочини. Представництво» Книги Першої «Загальні положення» Цивільного кодексу України. Зі змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України є договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.ч. 2, 4 ст. 202 ЦК України). Форма правочину та способи волевиявлення сторін регламентовані статтею 205 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері оренди землі є Закону України «Про оренду землі» (Закон № 161-XIV). У статті першій зазначеного Закону надано визначення оренди землі, відповідно до якого це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Форма договору оренди землі визначена положеннями статті 14 Закону № 161-XIV, якою встановлена обов`язкова письмова форма договору оренди землі, який за бажанням однієї зі сторін може бути нотаріально посвідчений. Загальні вимоги до письмової форми правочину, визначені статтею 207 ЦК України, передбачають, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначені у параграфі 2 Глави 16 Книги Першої Цивільного кодексу України, відповідно до якого підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ст. 215 ЦК України). Під час розгляду справи судом установлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Кам`янецьким В. В. 24.03.2008, зареєстровано в реєстрі за № 868, став власником земельної ділянки площею 2,25 га, яка розташована на території Тіньківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Кам`янецьким В. В. 24.03.2008, зареєстровано в реєстрі за № 870, [PERSON] став власником земельної ділянки площею 2,28 га, яка розташована на території Тіньківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Відповідно до договору від 23.02.2023, сторонами якого є [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Райз-схід» (орендар), орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,25 га, кадастровий номер земельної ділянки 7125486500:01:000:0513. Відповідно до п. 3.1 такий договір укладений строком на 7 років до 31.12.2031. На підставі договору від 23.02.2023, сторонами якого є [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Райз-схід» (орендар), орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2841 га, кадастровий номер земельної ділянки 7125486500:01:000:1067. Відповідно до п. 3.1 такий договір укладений строком на 7 років до 31.12.2031. Висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 331/25-23 від 26.09.2025 підтверджено, що підписи у договорі оренди землі від 23.02.2023 щодо оренди земельної ділянки площею 2,25 га з кадастровим номером 7125486500:01:000:0513 та у договорі оренди землі від 23.02.2023 щодо оренди земельної ділянки площею 2,2841 га з кадастровим номером 7125486500:01:000:1067, сторонами якого є [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Райз-схід» (орендар), а саме: у лівому нижньому куті 1, 2, 3, 4, 5 сторінки договору та у розділі договору «Реквізити сторін» у графі «Орендодавець», що знаходиться на сторінці 5 даних договорів, виконані не [PERSON] , а іншою особою. Ураховуючи наведене під час розгляду справи судом установлено, що позивач [PERSON] оскаржуваних договорів не підписував, відповідно не мав наміру набувати цивільні права та обов`язки щодо належних йому земельних ділянок на їх підставі. [PERSON] не мав волевиявлення щодо укладення оскаржуваних договорів і їх наявність із визначеними умовами не може відповідати його внутрішній волі як власника цих земельних ділянок, оскільки істотні умови таких договорів він не погоджував. Наведене дає підстави для висновку, що у даному випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Наведені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 26.10.2022 у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21). Також суд ураховує, що у вказаній постанові ВП ВС зробила висновок, що у випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача (наприклад, зайняттям та використанням іншою особою приміщення позивача за відсутності встановлених для цього правових підстав). Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосовувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується. Наявні заперечення ТОВ «Райз-схід» щодо відсутності підстав для визнання оспорюваних договорів неукладеними з огляду на фактичне виконання сторонами його істотних умов, суд оцінює критично, що обґрунтовується таким. Зокрема, відповідач надав суду докази на підтвердження здійснення оплати у 2023 році за оренду земельних ділянок, які належать позивачеві. А саме, [PERSON] отримав 24.02.2023 грошові кошти у сумі 31 738,70 грн, 16.03.2023 в сумі 750,00 грн, 07.06.2023 в сумі 18 029,92 грн, 05.10.2023 в сумі 750,00 грн, що загалом становить 51 268,62 грн. Натомість суд ураховує, що попередні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди землі від 09.12.2015 та договору оренди землі від 01.09.2016. З урахуванням укладених сторонами додаткових угод від 01.01.2018 строк оренди був визначений до 07.08.2024 та до 28.02.2024 відповідно. Тобто [PERSON] мав можливість визначати отримані платежі у 2023 році, як орендна плата відповідно до умов раніше укладених договорів. Розмір отриманих ним платежів також не може підтверджувати укладення нових договорів до спливу строку дії попередніх, оскільки істотними умовами передбачена щорічна індексації орендної плати, відповідно орендна плата за час користування ТОВ «Райз-схід» земельними ділянками позивача не була сталою та щорічно змінювалася. У свою чергу отриманий платіж за оренду земельних ділянок у 2024 році [PERSON] повернув на поточний рахунок ТОВ «Райз-схід» як помилково зараховані. Також не спростовують висновків суду посилання на передання договорів матері позивача, оскільки такі твердження на переконання суду є нелогічними. Зокрема, проживання позивача на значній відстані від місцезнаходження відповідача не виключає можливість направлення договорів для підписання засобами поштового зв`язку, тим паче на станом на лютий 2023 року до моменту закінчення строку дії попередньо укладених договорів часу було вдосталь. Крім того, мати позивача імовірно також проживає у с. Тіньки, відповідно не зрозумілим залишається питання як вона могла опинитися за місцем розташування ТОВ «Райз-схід». У свою чергу доказів надання їй або будь-якій іншій особі повноважень на укладення договорів від імені [PERSON] матеріали справи не містять. За таких обставин наявність у ТОВ «Райз-схід» на підставі договорів, які не були укладені та за своєю правовою природою є нікчемними, оскільки не можуть поруджувати жодних юридичних наслідків, порушують права позивача як власника, оскільки обмежують його правомочність. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Здійснення права власності передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ураховуючи наведене суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] оскаржувані договори не укладав, їх істотні умови не погоджував, відповідно ці договори є неукладеними. Натомість наявність у відповідача права оренди належних позивачеві земельних ділянок без відповідної правової підстави порушує права позивача, як власника земельних ділянок, і таке порушене право підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням статті 16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до задоволення. Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд ураховує положення статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої у зв`язку із задоволенням позову усі понесені позивачем судові витрати покладаються на відповідача. Із наданих суду письмових доказів установлено, що під час звернення до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а також за проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 16 963,20 грн, тому стягненню з ТОВ «Райз-схід» на користь [PERSON] підлягають судові витрати у сумі 19 385,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved