Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач звернувся в особі представника до суду із позовом до ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС", третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позову зазначив, що 28 лютого 2014 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №756 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ОТП ФАКТОРИНГ Україна" заборгованості в сумі 30 676,76 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 лютого 2014 року становить 308 047,33 гривень, а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1 700,00 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 28 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області у виконавчому провадженні №63436000 з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса, постановою звернено стягнення на нерухоме майно, належне боржнику [PERSON] .. Про наявність вказаного виконавчого напису позивач дізнався у зв`язку з перебуванням на розгляді в Кривоозерському районному суді Миколаївської області справи №479/703/25 за заявою ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" про заміну сторони у виконавчому провадженні. Посилаючись на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинений без дотримання умов вчинення виконавчого напису, позивач просить про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення з відповідача судових витрат. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій просить про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні вимог позивача, з підстав, вказаних у відзиві, застосувати строки позовної давності. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, витребуваних ухвалою суду від 28 липня 2025 року документів не надіслала. Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. у виконавчому провадженні №63436000 28 жовтня 2020 року звернуто стягнення на нерухоме майно боржника [PERSON] , згідно виконавчого напису №756, виданого 28 лютого 2014 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріально Бондар І.М., відповідно до якого з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ "ОТП ФАКТОРИНГ Україна" заборгованість в сумі 30 676,76 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 лютого 2014 року становить 308 047,33 гривень, а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1 700,00 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-14). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб) строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Крім того, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи була така надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем та приватним нотаріусом, в свою чергу, не надано суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд наголошує, що як на підставу вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус Остапенко Є.М. посилається на п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Відповідні зміни до Постанови №1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року визнано незаконною та нечинною постанову КМУ від 26 листопада 2014 року за №662, зокрема, в частині п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами. Отже, станом на 28 лютого 2014 року - дату вчинення спірного виконавчого напису чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущено строк позовної давності суд не бере з огляду на наступне. Так судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено судом 28 лютого 2014 року. Судом встановлено, що про наявність вказаного виконавчого напису позивач дізнався у зв`язку з перебуванням на розгляді в Кривоозерському районному суді Миколаївської області справи №479/703/25 за заявою ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" про заміну сторони у виконавчому провадженні (дата подання заяви до суду - 06 травня 2025 року), що не було спростовано відповідачем. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" на користь позивача необхідно стягнути сплачений останнім судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved