Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Звернення до суду позивач обґрунтовує тим, що 28.04.2018 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом № 593 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що в шлюбі народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; діти за домовленістю сторін зареєстровані та фактично проживають з матір`ю - [PERSON] . Позов мотивований окрім наведеного і тим, що підставою для розірвання шлюбу між сторонами є обставини, зокрема, відсутності в подружжя спільних інтересів та взаєморозуміння; різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності. Позивач вважає, що втрачено почуття любові та поваги один до одного., а тому, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливе. Посилається в позові на те, що із відповідачем спільно не проживає з середини літа 2025 року, спільного господарства не ведеться, спільний сімейний бюджет відсутній. Вважає, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, просить заявлений позов задовольнити. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.11.2025 року відкрито провадження у наведеній вище справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.11.2025 року справу було зупинено; сторонам надано було строк для примирення. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.01.2026 поновлено провадження у справі. В судове засідання, відповідно сторони, як позивач [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи. Представник позивача, адвокат Байцар І.Б. в засіданні підтримав позов та просив його задовольнити, зазначивши, що і спільною позицією, позивач просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. Відповідач [PERSON] в засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи; відомостей про поважність причини неявки в засідання та відзиву на позовну заяву від останнього в суд не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд зважає на наступне. Судом встановлено, що 28.04.2018 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом № 593 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). Позивач зазначає, що в шлюбі народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; що вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи (ас. 8 915); діти фактично проживають з матір`ю - [PERSON] Згідно ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з наведеним вище позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Дітей в шлюбі не має. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно положень ч.3-4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач вказує, що на даний час шлюб існує формально. Судом встановлено, що наданий сторонам строк на примирення не дієвий, сторони не примирилися. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. В позові позивач [PERSON] ставить вимогу про стягнення з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 1211.20 грн., сплачений за подання в суд позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується відповідною квитанцією про сплату судового збору в сумі 1211.20 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму судового збору.

Outcome: approved