Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

21.07.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області через електронний суд надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова Фінанс»: 1) заборгованість за договором позики у розмірі 24 390,00 грн; 2) сплачений судовий збір у розмір 2 422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.01.2024 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 2796380124, за яким Позивачем надано Відповідачу позику у розмірі 3 000,00 грн шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок. Позичальник свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та нарахованих процентів згідно з умовами Договору не виконав. Разом з нарахованими процентами за користування позичковими коштами заборгованість Відповідача становить 24 390,00 грн, які позивач просить стягнути на свою користь разом із сплаченим судовим збором. Разом із позовною заявою позивач подав клопотання про витребування доказів, у якому просить суд витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності платіжної картки певній особі, повний номер зазначеної картки, дані про зарахування на неї коштів за конкретною операцією через систему інтернет-еквайрингу, а також виписку про рух коштів по відповідному картковому рахунку за визначений період. Ухвалою судді від 25.07.2025 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, а також задоволено клопотання позивача про витребування додаткової інформації із АТ КБ «ПриватБанк». Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав. Крім того, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 23.01.2024 р. між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2796380124 (а.с.29). Як вбачається зі змісту Договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затверджених 17.10.2022 р., складають єдиний договір в якому визначаються всі його умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до п. 1 Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі: 3 000,00 грн шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.5. та/або 1.6. цього Договору, його додатків. Згідно п. 1.1.1 Договору позики, тип позики - Кредит; мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльності, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.1.1.2.); строк Позики (строк дії Договору) - 30 днів (п.1.2.); дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" - 1,99 % на день (726,35 % річних)(п.1.1.4.); процентна ставка Позаакційна (базова) - в день 2,5% на день (912,5% річних) фіксована (п.1.1.5.); дата надання позики 23.01.2024; дата повернення позики 22.02.2024. Відповідно до п. 1.10. договору Позики, Договір підписується електронним підписом Позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов Позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням - пропозицією укласти Договір. У відповідності до п. 1.4, 1.4.1., 1.5., 1.5.1, Договору Позики на період строку, визначеного п. 1.2. Договору, нарахування процентів здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,99% (з урахуванням Програми Лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», Правил акції ТОВ «Іннова Фінанс» «Повторний кредит») від суми Позики за кожний день користування Позикою. У межах строку Позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до розділу 4 даного договору застосовується позаакційна (базова) процентна ставка визначена у п. 1.1.5. цього Договору з першого дня дії Договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між Сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку Позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами та відображаються Позичальнику в особистому кабінеті. У випадку користування Позикою понад строк, встановлений п. 1.2. Договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього Договору умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99 % на день (з урахуванням Програми Лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», Правил акції ТОВ «Іннова Фінанс» "Повторний кредит") перераховуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Позаакційна (Базова) процентна ставка у розмірі 2,5% на день від суми Позики за кожен день користування Позикою з першого дня дії Договору (пункт 1.6 договору). Перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 3 000,00 грн, в рамках виконання умов Договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної карти, вказаної Відповідачем під час укладення Договору, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 19745-1354-83494882 (а.с.42). Згідно із витребуваної інформації із АТ КБ «ПриватБанк», яка надійшла до суду 29.08.2025 р., встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (а.с.79). Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» надав суду виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 23.01.2024 р. по 30.01.2024 р., яка містить зарахування на суму 3 000,00 грн (а.с.79 зворот-81). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 24 390,00 грн, з яких: 3 000,00 грн заборгованість за кредитом, 21 390,00 грн заборгованість за процентами (а.с.11-22). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. ч. 1 та 2 ст. 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 Цивільного кодексу України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої ст. 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені ЗУ «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.112021 р. у справі № 243/6552/20, від 09.09.2020 р. у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 р. у справі №127/33824/19 та інших. Таким чином, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», вказані вище Договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного в письмовій формі. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, відповідальність за невиконання договірних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кредитний договір укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Позивача подав анкету - заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитодавцем надіслано Відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який Відповідач і використав для підтвердження підписання договору позики. Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій Відповідачем кредитний договір не був би укладений, цей правочин у розумінні положень ЗУ «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 р. у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 р. у справі №234/8084/20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 р. у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до п.1.2 договору, строк позики (строк дії договору) становить 30 днів. Пунктами 1.3.1-1.3.3 договору визначено, що дата надання позики 23.01.2024 р. Дата повернення позики22.02.2024 . Повернення позики та процентів здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий (картковий) рахунок позикодавця або через особистий кабінет на сайті позикодавця або шляхом внесення грошових коштів у терміналах самообслуговування партнерів. Моментом зарахування оплати позики та процентів є момент (дата) зарахування коштів на банківський рахунок позикодавця або отримання відповіді від партнера позикодавця про зарахування коштів. Матеріалами справи документально підтверджено, що позивач 23.01.2024 р. надав відповідачу кредит в розмірі 3 000,00 грн, шляхом перерахування їх на його банківську картку. Таким чином, позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено факт укладення 23.01.2024 р. між сторонами договору надання грошових коштів у позику № 2796380124 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк позики (строк дії договору) 30 днів. Дата повернення позики 22.02.2024 р. При цьому, ТОВ «Іннова Фінанс» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 23.06.2025 р. включно. Враховуючи, що договором надання грошових коштів у позику № 2796380124 від 23.01.2024 р. визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку. Позивач мав право нарахувати Відповідачу передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п. 1.5 цього договору, становить 1,99%. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, розділ 4, Пролонгація строку позики, пунктом 4.1 передбачено, що саме позичальник має право продовжити строк (пролонгації) користування позикою. У випадку ініціювання Позичальником пролонгації, останній сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються в Особистому кабінеті позичальника. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ініціював пролонгацію договору користування позикою, а також що між сторонами було укладено Додаткові угоди. Відповідач не надав суду доказів виконання своїх зобов`язань за договором позики. Натомість, факт виникнення між позивачем та відповідачем кредитних правовідносин, отримання відповідачем та використання кредитних коштів, утворення заборгованості по оплаті тіла кредиту та процентів підтверджений доказами, наданими позивачем. Таким чином, твердження позивача про необхідність нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитного договору не ґрунтуються на нормі закону та умовах укладеного між сторонами договору. Виходячи із суми позики у розмірі 3 000,00 грн, узгодженої сторонами процентної ставки у розмірі 1,99% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідача по відсоткам за договором надання грошових коштів у позику № 2796380124 від 23.01.2024 р. (3 000,00 грн х 1,99%/100%) = 59,70 грн сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами. Отже, сама нарахованих відсотків становить (59,70 грн х 30 днів) = 1 791,00 грн. Ураховуючи те, що фактично отримані та використані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконані вчасно та у повному обсязі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту 3 000,00 грн, нарахованими процентами 1 791,00 грн, а всього: 4 791,00 грн. Згідно із платіжної інструкції № 81 від 08.07.2025 р. позивач сплатив судовий збір за подання даної позовної заяви у сумі 2 422,40 грн. З урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 475,96 грн в порядку розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial