Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

19.09.2025р. Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНПРОМ МАРКЕТ (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором кредиту № 8694568 в розмірі 24 222 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основним боргом; 5 187 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 1 035 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією; 12 000 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею/неустойкою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.04.2025р. між товариством з обмеженою відповідальністю 1 Безпечне агентство необхідних кредитів (далі - ТОВ 1БАНК) та відповідачкою було укладено договір про надання коштів у кредит № 8694568, згідно якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 6 000 грн. на строк 360 днів (з 08.04.2025р. по 02.04.2026р.) із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 035 грн.) У разі порушення відповідачкою строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 300 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора надісланий на вказану позичальником електронну адресу. Враховуючи умови договору та додаткової угоди, те, що відповідачкою не здійснені платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, заборгованість останньої складає 24 222 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основним боргом; 5 187 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 1 035 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією; 12 000 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею/неустойкою. 26.06.2025р. ТОВ 1БАНК та ТОВ ФІНПРОМ МАРКЕТ уклали договір факторингу № 26/06/25 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідачки за договором кредиту № 8694568 від 08.04.2025р. За таких обставин позивач просив стягнути із відповідачки заборгованості за договором кредиту у заявленому розмірі. Представники позивача Ґедзь О.В., Ткаченко Ю.О. в судові засідання 21.11.2025р., 26.01.2026р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Судові повістки про виклик до суду були направленні через систему електронний суд, що підтверджується довідками про доставку електронного документу Водночас 02.12.2025р. представниця позивача звернулася до суду з заявою, в якій просить розглядати справу за відсутності представника позивача, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка в судові засідання 21.11.2025р., 26.01.2026р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідачки до суду. Відповідачка про причини неявки не повідомила, а також не подала до суду відзив на позов, заяви про розгляд справи у її відсутність чи про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. 26.01.2026р. судом в порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 08.04.2025р. між ТОВ 1БАНК та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8694568, за умовами якого, п. 2.1. кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодацю плату від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов договору. Сума кредиту - 6 000 грн. 00 коп.; строк кредитування 360 днів; розмір першого обов`язкового платежу - 2 745 грн.; період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користуванням кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11. Дата сплати першого обов`язкового платежу - 07.05.2025р. Комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає - 1 035 грн). Параметри та умови кредиту: дата надання кредиту - 08.04.2025р.; дата повернення кредиту 02.04.2026р.; процентна ставка базова - 0,95% в день (фіксована); орієнтована загальна вартість кредиту - всього 27 555 грн. 00 коп.; неустойка - 300 грн. в день Якщо позичальник у строк до дати сплати першого обов`язкового платежу, визначеного п. 2.2.5 договору сплатить комісію з надання кредиту та проценти за користування кредитом у сумі, не менше ніж 1 548 грн. йому надається можливість сплачувати проценти з урахуванням процентної ставки яка є не нижчою за розмір ставки, визначеної у колонці 3 таблиці п. 2.2. договору, та становить 0,285% на день протягом перших 30 календарних днів з дати надання кредиту (п. 2.2.9 договору № 8694568). Орієнтована реальна річна процентна ставка за договором № 8694568 становить - 3194,73%. Денна процентна ставка - 0,998%. Максимальний кредитний ліміт, доступний для позичальника відповідно до умов цього договору, становить 6 000 грн. (п.п. 2.3., 2.3.1, 2.5 договору № 8694568). За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти в розмірі, визначеному п. 2.2 договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом та включаючи день його повернення, до повного погашення заборгованості за договором та підлягають сплаті періодично кожні 30 календарних днів з дати надання кредиту у складі першого обов`язкового платежу та мінімальних обов`язкових платежів відповідно до п.п. 2.2.4. п. 2.2. п.п. 2.2.5. п. 2.2. договору. За надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником відповідно до умов договору. Розмір комісії, яка нараховується за надання кредиту визначений п.п. 2.2.8 п. 2.2. договору. У разі прострочення позичальником сплати першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу (що включають в себе нараховану комісію за надання кредиту та/або проценти за користуванням кредиту та/або сплати суми кредиту) на шістдесят другий календарний день, кредитодавець має право вимагати повне погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. В такому разі позичальник зобов`язаний здійснити дострокове повне погашення заборгованості. Вимога надсилається у вигляді повідомлення на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі та/або шляхом направлення вимоги в особистий кабінет позичальника. (п.п. 6.1., 6.2., 6.13., 6.13.1. договору № 8694568). Позичальник до моменту підписання договору вивчив умови договору та правила надання коштів та банківських матеріалів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку ClickCredit, що розміщені на веб-сайті, а його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що договір укладався без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація надана кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення. (п. 10.1.2 договору № 8694568). Договір № 8694568 підписано позичальницею електронним підписом одноразовим ідентифікатором 305706. У довідці про ідентифікацію ТОВ «1БАНК підтверджено, що клієнт [PERSON] з якою укладено договір № 8694568 ідентифікована товариством 1БАНК, одноразовий ідентифікатор 305706, час відправки 08.04.2024р. 10:04:37, та зазначено електронну пошту на який його відправлено. Відповідно до листа від ТОВ 1БАНК № 22/08/25-8817 від 22.08.2025р. надана наступна інформація: [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] , договір позики № 8694568, № платежу 6a747d18-232f-4ebe-9cbb-c56c35783925. У довідці №КД-000045345 від 25.08.2025р. ТОВ ФК Фінекспрес підтвердило успішність виконання платіжної інструкції, наданої ініціатором платіжної операції, ТОВ 1БАНК відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018р. укладеного між вказаними компаніями: дата 08.04.2025р., номер платежу 6a747d18-232f-4ebe-9cbb-c56c35783925, отримувач [PERSON] , платіжний інструмент [NUMBER] , сума 6 000 грн. Факт перерахування відповідачці коштів за договором № 8694568 підтверджується довідкою АТ КБ ПриватБанк від 07.10.2025р. та випискою по рахунку за період з 08.04.12025р. до 11.04.2025р., відповідно до яких [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] на яку 08.04.2025р. зараховано кошти в сумі 6 000 грн. Також у додатки до позовної заяви позивачем надано виготовлений ТОВ 1БАНК розрахунок заборгованості за період з 08.04.2025р. до 22.08.2025р., з якого вбачається, що відповідачці 08.04.2025р. було видано кошти в сумі 6 000 грн. 00 коп. та з 08.04.2025р. до 07.07.2025р. на вказану суму заборгованості, яка залишалася непогашеною, нараховувалися відсотки у розмірі 57 грн. щоденно (0,95%). Також 08.04.2025р. була нарахована, одноразово, комісія в сумі 1 035 грн. 00 коп. Починаючи з 08.05.2025р. до 16.06.2025р. банком нараховувалася позивачці неустойка у розмірі 300 грн. у день. Загальна заборгованість за кредитом на кінець періоду становить 24 222 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основним боргом; 5 187 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 1 035 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією; 12 000 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею/неустойкою. 26.06.2025р. між ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів та ТОВ ФІНПРОМ МАРКЕТ укладено договір факторингу № 26/06/25, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржника та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу. У Реєстрі прав вимоги № 22/08/25-01 підписаному сторонами договору факторингу № 26/06/25 під порядковим № 100 значиться боржниця [PERSON] , договір № 8694568, сума боргу 24 222 грн. 00 коп. (з них 6 000 грн. основний борг, 5 187 грн. проценти, 12 000 грн. неустойка та 1 035 грн. комісія за надання позики) кількість днів прострочення виконання зобов`язання - 107. 26.08.2025р. проведено фінансування в рахунок оплати реєстру прав вимог № 22/08/25-01 від 22.08.2025р. згідно договору факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025р., про що надано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579939703.1. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8694568 виготовленого ТОВ ФІНПРОМ МАРКЕТ за період з 21.08.2025р. до 15.09.2025р. вбачається. Що розмір заборгованості відповідачки становить: 24 222 грн. 00 коп. (з них 6 000 грн. основний борг, 5 187 грн. проценти, 12 000 грн. неустойка та 1 035 грн. комісія за надання позики) кількість днів прострочення виконання зобов`язання. Будь які платежі на погашення боргу у вказаний період відповідачкою не вчинялися. 25.08.2025р. між адвокаткою Ткаченко Ю.О. та позивачем укладено договір № 25-08/25ФП про надання правничої допомоги відповідно до якого (розд. 1) адвокат прийняв на себе зобов`язання з виконання дій спрямованих на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за яким належить клієнту у судовому порядку. У розділі 4 договору зазначено про винагороду адвоката, її вид та вартість (вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції, аналіз судової практики по малозначних справах для формування позовної заяви - 500 грн. за 1 справу; підготовка та складання позовної заяви до боржника за договором кредиту/позики у малозначній справі - 4 000 грн. за 1 справу). Клієнт протягом 10 днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги та отримання рахунку сплачує винагороду. Факт надання правничої допомоги засвідчується Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги. У додатку № 1 до договору № 25-08/25ФП про надання правничої допомоги (Акт приймання передачі справ на надання правничої допомоги) сторони підтвердили факт передачі клієнтом та прийняття адвокатом на себе зобов`язання з надання правової допомоги щодо справ, у якому під порядковим номером 100 значиться справа боржниці [PERSON] .. У Витязі з акту № 1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 04.09.2025р. (додаток № 2 до Договору № 25-08/25ФП про надання правничої допомоги) зазначено, що згідно з договором № 25-08/25ФП про надання правничої допомоги адвокатом надані послуги з правничої допомоги у повному обсязі щодо боржниці [PERSON] . Надана послуга та вартість: вивчення наявних у клієнта документів, їх аналіз, визначення правової позиції, аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначних справах для формування позовної заяви - 500 грн.; судовий супровід у суді І інстанції, підготовка та складання (направлення) позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, у електронній формі з використанням ЄСІТС, представництво інтересів клієнта в суді (самостійне подання позовної заяви адвокатом) - 4 000 грн. Оплата згідно Акту № 1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 04.09.2025р. за договором № 25-08/25 проведена 05.09.2025р. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 579938899.1 ). Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. У п.п. 5, 6, 12 ст. 3 Закону України Про електронну комерцію №675-VІІІ від 03.09.2015р. зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір; Відповідно до ст. 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України Про електронну комерцію якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Частиною 3 ст. 1054 ЦК України визначені особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У ч. 2 ст. 627 ЦК України закріплено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. 10.06.2017р. набрав чинності Закон України від 15.11.2016р. №1734-VIII Про споживче кредитування (далі - Закон № 1734-VIII), який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України Про захист прав споживачів від 13.05.1991р. № 1023-XII (далі Закон №1023-XII) застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону № 1734-VIII (ст. 11 Закону № 1023-XII у редакції, чинній з 10.06.2017р.). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10.06.2017р. відбувалося з урахуванням приписів Закону №1023-XII. З 10.06.2017р. на ці відносини поширюється Закон № 1734-VIII, а у частині, що йому не суперечить, - також Закон № 1023-XII. Відповідно до положень ч. 4 ст. 16 Закону України Про споживче кредитування передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020р. у справі № 638/13683/15-ц виснувала, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а в суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову в частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачкою та ТОВ 1БАНК договору позики № 8694568 в електронній формі та перерахування їй кредитних коштів згідно його умов, а також невиконання відповідачкою свого обов`язку щодо погашення заборгованості та процентів за ним, доведеність переходу прав вимоги за цим договором до позивача, а тому приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 6 000 грн., процентами у сумі 5 187 грн. (за 91 календарний день), та комісії у розмірі 1 035 грн. строк сплати яких настав станом на 07.07.2025р. (тобто не достроково), є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. Водночас щодо позовних вимог про стягнення неустойки у розмірі 12 000 грн., то слід зазначити наступне. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі. Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідачки неустойки у розмірі 12 000 грн. 00 коп. нарахованої за період з 08.05.2025р. до 16.06.2025р. за кредитним договором укладеним з нею у квітні 2025р. (під час дії воєнного стану) - задоволенню не підлягають. А тому, позов підлягає частковому задоволенню. Позивач також просить стягнути з відповідачки на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. 00 коп. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-VІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-VІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-УІ). У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі Схід / Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Позивачем на підтвердження понесених витрат надано договір про надання правничої допомоги, Акт приймання передачі наданої правничої допомоги, та витяг з нього, а також платіжну інструкцію про оплату цих витрат. Таким чином враховуючи вищевикладене, предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в акті прийому-передачі наданої правничої допомоги, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідачки судових витрат на професійну правничу допомогу надану в суді у сумі 2 270 грн. 70 коп. (50,46%). На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 222 грн. 34 коп. (50,46%).

Outcome: partial