Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить встановити наступні факти: - прийняття спадщини [PERSON] , померлим [INFO] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] ; - належності [PERSON] , яка померла [INFO] , права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Кірова розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0133456, виготовленого на підставі розпорядження Конотопської районної державної адміністрації від 26.11.1996 року № 344-р, зареєстрованого 20.02.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 456. А також визнати за нею, [PERSON] , право на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . На обґрунтування вимог у позові зазначено, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилася спадщина, яку за заповітом прийняв [PERSON] , оскільки вступив у фактичне управління та володіння майном померлої та розпорядився особистими речами спадкодавця, але, не оформивши спадщину, [INFO] помер. Після смерті останнього у спадкові права вступила позивачка (жінка померлого) і отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. На даний час постало питання оформлення спадкових прав на право на земельну частку (пай), проте відсутність оригіналу правовстановлюючого документа перешкоджає цьому, що і стало підставою для звернення до суду. Позивачка [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує (а.с. 26). Сільський голова Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області Боярчук А. просить розглядати справу без участі їх представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 21, 22). Третя особа приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Майстренко І.В. подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 20). Суд, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи із наступного. Встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення віднесено до компетенції судів, відповідно до ст. 315 ЦПК України. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як на обґрунтування позовних вимог [PERSON] послалася, зокрема, на те, що відсутність оригіналу Сертифіката на право на земельну частку (пай) позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджується відповідною відмовою у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, позивачка звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права. Положеннями ст. ст. 534, 549 ЦК УРСР, що діяли на час смерті [PERSON] , померлої [INFO] , передбачено спадкування за заповітом, а також визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ч.1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, слід дійти висновку, що встановлення судом фактів належності померлим прав на спірну земельну частку (пай) не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 (справа № 570/997/19, провадження № № 61-16257св20). Отже, позовні вимоги в частині встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , права на земельну частку (пай), не підлягають задоволенню. Належність померлій [PERSON] права на земельну частку (пай), успадкування цього права у порядку спадкування за заповітом після смерті останньої [PERSON] та право [PERSON] на отримання у спадок після смерті [PERSON] , доводиться представленими доказами, зокрема: роз`ясненням приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Майстренко І.В. щодо оформлення спадщини; повідомленням Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Сумській області, згідно якого на ім`я [PERSON] виготовлено Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0133456; свідоцтвом про смерть [PERSON] , померлої [INFO] ; копією Заповіту [PERSON] , складеного на ім`я [PERSON] , посвідченого 19.02.1991 року головою виконавчого комітету Кошарівської сільської ради Конотопського району Сумської області Удод Д.Т.; Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі; Довідкою виконавчого комітету Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області від 19.09.2025 року № 03-07.4/143, з якої вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , до дня смерті та на день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом на все майно померлої є [PERSON] , який спадщину прийняв, оскільки на протязі півроку з часу відкриття спадщини вступив у фактичне управління майном померлої, розпоряджався її особистими речами (помер [INFO] ). Від імені [PERSON] головою виконкому Кошарівської сільської ради посвідчено заповіт 19.02.1991 року за реєстровим № 12. Заповіт на день смерті [PERSON] не змінений і не скасований; свідоцтвом про смерть [PERSON] , померлого [INFO] ; Довідкою виконавчого комітету Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області від 19.09.2025 року № 03-07.4/144, за якою спадкоємцем після смерті [PERSON] є дружина останнього [PERSON] , [INFO] ; Свідоцтвом про шлюб, з якого вбачається, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] ; копією паспорта позивача (а.с. 4-16). Статтями 1258-1267 ЦК України передбачено право спадкування за законом. У першу чергу право на спадкування за законом, зокрема той з подружжя, який його пережив. За положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Правилами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки на протязі півроку з часу відкриття спадщини вступив у фактичне управління майном померлої. Після смерті останнього спадщину має право прийняти його дружина, [PERSON] , яка позбавлена можливості в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити свої права на право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Кірова, яке залишилось після смерті чоловіка, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно. А тому позовні вимоги в частині встановлення факту фактичного прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Кірова підлягають задоволенню.

Outcome: partial