Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

14.11.2025 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі відповідач-1, Обухівський ВДВС), Обухівської районної державної нотаріальної контори (далі відповідач-2), в якому просить зобов`язати Обухівський ВДВС зняти арешт з належної позивачу квартири [ADDRESS] , а також зняти арешт з усього належного позивачу майна, який було накладено Обухівською районною державною нотаріальною конторою на підставі листа Державної виконавчої служби Обухівського РУЮ від 29.05.2003 року № 4877, реєстраційний номер обтяження 1342268. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності. Позивач вказує в позові, що в Обухівській районній державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу, в рамках якої він має вступити в спадщину за своєю дочкою. Листом від 12.11.2025 року № 187005 Обухівський ВДВС повідомив, що відомості про накладення арешту на майно позивача у 2004 році в Обухівському ВДВС відсутні, надати інформацію про накладення арешту немає можливості у зв`язку зі знищенням архівних справ. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30.09.2004 року Обухівською районною державною нотаріальною конторою накладено арешт на все майно позивача на підставі листа Державної виконавчої служби Обухівського РУЮ від 29.05.2003 року № 4877. Проте, в Обухівській районній державній нотаріальній конторі відсутні матеріали стосовно накладення вказаного арешту. Позивач наголошує, що до 2004 року він не підписував договорів кредиту, не отримував грошові кошти в борг, не мав грошових зобов`язань перед третіми особами, отже, накладення арешту на його майно є безпідставним. Посилаючись на вказані обставини, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 321, 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі за позовом [PERSON] до Обухівського ВДВС, Обухівської районної державної нотаріальної контори про скасування арешту з майна та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 23.12.2025 року. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились; про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивача подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача-1 у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; відзив на позов не подав. Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; відзив на позов не подав; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Обухівською міською радою 15.01.2010 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (по 1/5 частки кожна особа). Згідно з копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Київської обласної ради «Обухівське бюро технічної інвентаризації» від 15.01.2010 року № 25040621 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] (по 1/5 частки кожна особа). Відповідно до копії листа Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 12.11.2025 року № 187005 станом на 12.11.2025 року відомості про накладення арешту на майно [PERSON] відсутні, оскільки виконавчі провадження перебувають на зберіганні в архіві три роки, після чого знищуються; надати інформацію про накладення арешту немає можливості у зв`язку зі знищенням архівних справ. Однак згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом: [PERSON] виявлено тип обтяження: арешт (архівний запис), Реєстраційний номер обтяження: 1342264, Зареєстровано: 30.09.2004 10:28:37 за № 1342264 реєстратором: Обухівська районна державна нотаріальна контора, 08700, Київська обл., Обухівський р., м. Обухів, вул. Володимира Чаплінського, 3-а, Підстава обтяження: лист, 4877, 29.05.2003, Державна виконавча служба, Обухів РУЮ, Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом: [PERSON] виявлено тип обтяження: арешт (архівний запис), Реєстраційний номер обтяження: 1342268, Зареєстровано: 30.09.2004 10:29:33 за № 1342268 реєстратором: Обухівська районна державна нотаріальна контора, 08700, Київська обл., Обухівський р., м. Обухів, вул. Володимира Чаплінського, 3-а, Підстава обтяження: лист, 4877, 29.05.2003, Державна виконавча служба, Обухів РУЮ, Об`єкт обтяження: невизначено, усе нерухоме майно, адреса: [ADDRESS] , Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. У ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.05.2020 року у справі № 554/8004/16 зробила висновок, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до ст.ст. 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15.12.2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 року у справі № 905/386/18 також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2022 року у справі № 711/3591/21. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Звертаючись до суду з позовом, позивач просить зобов`язати Обухівський ВДВС зняти арешт з квартири [ADDRESS] , співвласником якої є позивач, та частина якої, за доводами позивача, є спадковим майном, право на яке має позивач, а також зняти арешт з усього належного позивачу майна, який було накладено Обухівською районною державною нотаріальною конторою на підставі листа Державної виконавчої служби Обухівського РУЮ від 29.05.2003 року № 4877. При цьому, позивач пред`явив позовні вимоги до Обухівського ВДВС та Обухівської районної державної нотаріальної контори, які не є боржниками, стягувачами або особами, в інтересах яких накладено арешт на зазначене нерухоме майно. Разом з тим, боржник, стягувач або особа, в інтересах якої був накладений арешт на спірне майно, як відповідачі не залучені. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивач не заявляв. Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Положення цієї норми має імперативний характер, враховуючи також, що позивач самостійно визначає особу, яка, на його думку, несе юридичну відповідальність за порушення його майнових чи особистих немайнових прав. В той же час, визначення відповідача, предмета та підстав позову є правом позивача, однак, установлення належності відповідача й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц). З огляду на зазначене, враховуючи, що позов у цій справі пред`явлено до неналежних відповідачів, клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем позивач не подавав, крім того, пред`являючи позов, позивач не скористався наданими йому процесуальними правами щодо забезпечення доказів для встановлення особи стягувача у виконавчому провадженні та подальшого притягнення цієї особи співвідповідачем за заявленими у цій справі вимогами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з його пред`явленням до неналежних відповідачів.

Outcome: dismissed