Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 27.04.2025-100001781 від 27 квітня 2025 року у розмірі 45 091 гривня 60 копійок та судових витрат у розмірі 2 422 гривні 40 копійок. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 27 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 27.04.2025-100001781, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 13 000 гривень, строком на 183 дні. Дата повернення (виплати) кредиту 26 жовтня 2025 року. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку договору не передбачена. Фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту 0,88%. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 2 600 гривень. неустойка 130 гривень, що нараховується за кожен день невиконання, неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідачем електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору, а отже акцептовано умови Договору. ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Договором належно не виконує, лише 19 липня 2025 року проведена часткова сплата на суму 200 гривень та 02 вересня 2025 року на суму 260 гривень, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 45 091 гривня 60 копійок, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12 540 гривень, по процентам у розмірі 23 451 гривня 60 копійок, по комісії у розмірі 2 600 гривень та по неустойці у розмірі 6 500 гривень. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 28 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі статей 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 27 квітня 2025 року [PERSON] підписала пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферту) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та подала заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилася 27 квітня 2025 року за посиланням htpp://sgroshi/com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 27 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (кредитної лінії) № 27.04.2025-100001781, згідно з яким позичальник отримала кредит у розмірі 13 000 гривень, строком на 183 дні, дата повернення кредиту 26 жовтня 2025 року. Згідно з п. 3.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти, комісію (ї) (якщо комісія (ії) встановлена (і) договором). Відповідно до п. 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-7869. Згідно з п. 10 Заявки денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,88% = (21023,55/13000)/183x100%. Відповідно до п. 7 Заявки комісія, пов`язана з наданням кредиту (далі «Комісія»; економічна сутність плата за надання кредиту) 20% від суми кредиту та дорівнює 2 600 гривень. Комісія нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), Заявка кредитного договору № 27.04.2025-100001781 (кредитної лінії), Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, Інформаційне повідомлення підписані [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е795 (а.с. 10-16). Паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А795 (а.с. 17-18). Позичальник [PERSON] пройшла ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку України (а.с. 24). Згідно з довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» від 19 листопада 2025 року відповідно до укладеного договору на переказ коштів 27 квітня 2025 року здійснено виплату на суму 13 000 гривень на номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 724080306, призначення платежу видача за договором кредиту № 27.04.2025-100001781 (а.с. 25). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 27.04.2025-100001781 від 27 квітня 2025 року заборгованість [PERSON] складає 45 091 гривня 60 копійок, з яких: 12 540 гривень основний борг, 23 451 гривня 60 копійок проценти, 2 600 гривень комісія, 6 500 гривень неустойка (а.с. 26). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно з положеннями частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно з положеннями статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту статей 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549-552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Частиною другою ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається із довідки-розрахунку про стан заборгованості, наданої позивачем, у [PERSON] перед ТОВ «Споживчий центр» утворилася заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2025 року № 27.04.2025-100001781, що складає 45 091 гривня 60 копійок з яких: 12 540 гривень основний борг, 23 451 гривня 60 копійок проценти, 2 600 гривень комісія, 6 500 гривень неустойка (а.с. 26), яку відповідач не спростувала, доказів її погашення не надала. Вказана довідка-розрахунок не містить даних ні про витрати кредитних коштів, ні про їх погашення, ні про дати та суми нарахованих відсотків та за своїм змістом розрахунком не являється, однак враховуючи, що проценти по кредиту нараховані за період з 27 квітня 2025 року по 26 жовтня 2025 року (183 дні) у межах строку дії договору, заборгованість за процентами підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 2 600 гривень, суд зазначає наступне. Умовами кредитного договору передбачено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 20% від суми кредиту та дорівнює 2 600 гривень, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту і, відповідно, така умова не є нікчемною. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 вересня 2024 року в справі № 331/2974/23. Щодо стягнення з відповідача неустойки суд зазначає наступне. Пунктом 15 заявки кредитного договору № 27.04.2025-100001781 (кредитної лінії) визначено, що неустойка в розмірі 130 гривень нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які були затверджені Законами України «Про затвердження Указу Президента України» «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час. Таким чином, ураховуючи, що позивачем нараховано неустойку за невиконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором у сумі 6 500 гривень у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідача, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що [PERSON] порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, а тому на підставі статей 525-527, 530, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2025 року № 27.04.2025-100001781 підлягає стягненню на користь ТОВ «Споживчий центр», яка становить 38 591 гривня 60 копійок, з яких: 12 540 гривень основний борг; 23 451 гривня 60 копійок проценти за користування кредитом; 2 600 гривень комісії. V. Розподіл судових витрат. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 9), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 2 073 гривні 21 копійка (38591,6 х 2422,4/45091,6). На підставі викладеного,

Outcome: partial