Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

01 грудня 2025 року через електронний кабінет в електронній системі "Електронний суд" представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1674681 від 22 червня 2024 року в розмірі 42 780,00 грн., судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 червня 2024 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1674681, який укладено в електронній формі, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Відповідно до умов кредитного договору ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" надало [PERSON] споживчий кредит у сумі 6 200,00 грн., строком на 359 днів з 22 червня 2024 року по 17 червня 2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,50 % в день, знижена процентна ставка складає 1,05 % в день. У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов?язань щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов?язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 310,00 грн. на четвертий день такого невиконання або неналежного виконання, та в розмірі 62,00 грн. з п?ятого дня за кожний день невиконання або неналежного виконання. 27 червня 2025 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" укладено договір факторингу № 27062025, відповідно до умов якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" права вимоги до боржників вказаних у відповідному реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників від 27 червня 2025 року до вказаного договору відступлення права вимоги ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1674681 від 22 червня 2024 року. Відповідно до розрахунку заборгованість за кредитним договором № 1674681 від 22 червня 2024 року становить 42 780,00 грн., яка складається з: 6 200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33 480,00 грн. - заборгованість за відсотками; 3 100,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. (а.с. 2-25) Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. (а.с. 136-137) Представник позивача в судове засідання не з`явився, у своїх позовних вимогах просить суд справу розглядати без його участі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. (а.с. 2-25) Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим конвертом, повернутим на адресу суду з відміткою "Адресат відсутній". (а.с. 140) В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали суду від 21 січня 2026 року, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 22 червня 2024 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] укладено договір № 1674681 про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний". Відповідно до п. 1.3 договору, відповідачу надано кредит у сумі 6 200,00 грн., строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.4). Стандартна процентна ставка становить 1,50 % в день (п. 1.5.1), знижена процентна ставка складає 1,05 % в день (п. 1.5.2). У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов?язань щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов?язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 310,00 грн. на четвертий день такого невиконання або неналежного виконання, та в розмірі 62,00 грн. з п?ятого дня за кожний день невиконання або неналежного виконання (п. 6.4). (а.с. 108-116) Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 1674681 від 22 червня 2024 року визначено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. (а.с. 117) Відповідно до паспорту споживчого кредиту, [PERSON] за допомогою електронного підпису підтвердила, що отримала та ознайомилася із інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. (а.с. 119-121) Факт переказу кредитних коштів у сумі 6 200,00 грн. на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] підтверджується довідкою № 20250702-1059, виданою 02 липня 2025 року ТОВ "ПЕЙТЕК". (а.с. 132) 27 червня 2025 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" укладено договір факторингу № 27062025, відповідно до умов якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" права вимоги до боржників вказаних у відповідному реєстрі. (а.с. 81-88, 89) Копією платіжної інструкції № 7210 від 01 липня 2025 року підтверджується перерахування ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" коштів ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" за Договором факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року. (а.с. 32) Згідно із Реєстром боржників від 27 червня 2025 до Договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року, ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1674681 від 22 червня 2024 року в розмірі 42 780,00 грн., з яких: 6 200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33 480,00 грн. - заборгованість за відсотками; 3 100,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. (а.с. 128-131) Відповідно до розрахунку заборгованості, наданим позивачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1674681 від 22 червня 2024 року складає 42 780,00 грн., з яких: 6 200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33 480,00 грн. - заборгованість за відсотками; 3 100,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. (а.с. 125) При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 3 ст. 207 ЦК України встановлено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. ч. 1, 3, 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" - електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 1674681 від 22 червня 2024 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору про надання грошових коштів у позику. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Встановлено, що відповідач в порушення умов договору своєчасно в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, суд бере до уваги розрахунок позивача. Виходячи з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором № 1674681 від 22 червня 2024 року складає 42 780,00 грн., з яких: 6 200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33 480,00 грн. - заборгованість за відсотками; 3 100,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч. 3 ст. 27 Закону). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положеннями про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України). Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру", ст. 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/17845/15-ц Верховний Суд зауважує, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Суд зазначає, що за змістом ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно із ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача, адвокатом Столітній М.М. на підтвердження понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката надано: Договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, укладений між адвокатом Столітній М.М. та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ"; Заявка № 12642 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; рахунок на оплату № 12642-19/11-2025 від 19 листопада 2025 року; Акт № 12642 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року. (а.с. 27-29, 102-104, 124, 126-127) Враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо вартості понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката, подання суду належних доказів щодо вартості вказаних послуг та наявність підстав для задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10 000 грн. 00 коп. на відшкодування понесених ним витрат на оплату правничої допомоги адвоката. За встановлених вище обставин, судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved