Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

08 серпня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що він впродовж тривалого часу здійснює підприємницьку діяльність та є Головою наглядової ради Холдингу по управлінню бізнес хабом «Західбізнеспартнер». 30 вересня 2025 року між ФОП [PERSON] (яка є спеціалістом наглядової ради) та ТОВ «Бест Ленад Груп» був укладений договір суборенди. З метою своєчасності отримання інформації щодо суборенди, оперативної комунікації між орендодавцем та суборендарями в застосунку «Viber» було створено спільний чат під назвою « [INFO] », до якої станом на [INFO] входило 54 особи, в тому числі і відповідач. 31 березня 2025 року у вказаному вище мобільного додатку, відповідач [PERSON] допустив публічне поширення принизливих висловлювань щодо нього, та спеціалістів наглядової ради - [PERSON] , [PERSON] . Зокрема, відповідач назвав його та спеціалістів «дебілами», а також безпідставно натякнув на наявність у нього «діагнозу», намагаючись сформувати у всіх учасників групи уявлення про нього як про особу, що має розлади здоров?я, хоча він є повністю здоровим, що за потреби може бути підтверджено медичними документами. Висловлювання відповідача відбувалися публічно в період часу 31 березня 2025 року з 17 год. 07 хв. по 01 квітня 2025 року 12 год. 40 хв. у присутності широкого кола осіб, у числі яких усі суборендарі комплексу, що поглиблює ступінь приниження його честі та гідності. Вказує, що фактичним керівником компанії ТОВ «Бест Ленад Груп» є відповідач, який особисто брав участь у підписанні договорів суборенди, попри те, що директором підприємства зазначено [PERSON] , а засновником є [PERSON] . ТОВ «Бест Ленад Груп» в період з 30 вересня 2024 року по 01 травня 2025 року перебувало у договірних відносинах як суборендар майнових комплексів приміщень та територій, призначених для розміщення автобусів. Протягом зазначеного періоду суборендар систематично порушував умови договору накопичував значну заборгованість за суборендою та відмовлявся від її погашення, попри неодноразові законні вимоги з боку позивача. У відповідь на вимоги щодо оплати боргу відповідач розпочав цілеспрямовані дії, спрямовані на перешкоджання господарській діяльності позивача. Зокрема, було організовано блокування контрольно-пропускних пунктів підприємства сторонніми особами з метою тиску на нього як власника об?єктів і керівника бізнесу. Крім того, в межах цієї кампанії тиску відповідач допустив образливі висловлювання в спільній Viber-групі, що не були окремими випадковими проявами, а становили частину узгоджених дій із дискредитації його особи, приниження його гідності, підриву ділової репутації та заподіяння йому моральних страждань. Також, фіксувалися випадки незаконної відеофіксації працівників підприємства, що здійснювалась без їх згоди, та лунали словесні погрози в їх адресу. Більше того, на підставі маніпулятивних тверджень з боку відповідача були подані заяви до Бюро економічної безпеки України та органів Державної податкової служби, що свідчить про намагання використати адміністративний тиск як елемент тиску на нього та його бізнес. Оскільки, даний наклеп відбувся не в приватному чаті, а в групі, учасниками якої є його працівники та клієнти, така поведінка відповідача завдала йому моральної шкоди через публічне приниження та цинічне та грубе поводження щодо нього. Публічне, зневажливе та принизливе висловлювання Відповідача у присутності третіх осіб у формі, що ображає людську гідність, завдало йому моральної шкоди та є підставою для судового захисту та належної сатисфакції. Висловлювання, яке є предметом спору, порушує його особисті немайнові права, зокрема честь і гідність, що захищаються законодавством України. На підставі викладеного, та з врахуванням заяви про уточнення від 08 жовтня 2025 року, просить суд: 1) визнати висловлювання [PERSON] , викладене 31 березня 2025 року у Viber-групі «ГП Бізнесхаб»: «та клав я хрен на вашу наглядову раду і вашого батька вцілому!!! Ви дебіли! І репутацію ви маєте завдяки вашому батьку вкрай негативну!» - такими, що принижує честь та гідність [PERSON] ; 2) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 000 000 (один мільйон) гривень, як відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням його честі та гідності внаслідок поширення висловлювань [PERSON] 31 березня 2025 року у Viber-групі «ГП Бізнесхаб»: «та клав я хрен на вашу наглядову раду і вашого батька вцілому!!! Ви дебіли! І репутацію ви маєте завдяки вашому батьку вкрай негативну!». 03 вересня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову зазначає, що відповідач не визнає поширення відповідних текстів у месенджері Viber. Так, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що автором негативної інформації, розміщеної в месенджері Viber, є саме відповідач [PERSON] , оскільки: відсутня пряма ідентифікація автора повідомлень; відсутні об`єктивні докази листування: позивач посилається на скріншоти листування в групі Viber, але в матеріалах справи не вказано, чи були ці скріншоти завірені належним чином (наприклад, нотаріально) або чи містять вони метадані, які підтверджують автентичність і авторство повідомлень. Без таких доказів скріншоти не можуть вважатися достатніми для встановлення особи автора. У позові не наведено свідчень інших учасників чату (наприклад, від 54 осіб, які входили до групи «ГП Бізнес Хаб»), або інших документів, які б підтверджували, що саме відповідач розміщував повідомлення. Наприклад, немає свідчень осіб, які могли б підтвердити, що відповідач використовував нік «KSM» або мав доступ до цього акаунта; відсутні докази зв`язку між висловлюваннями та особою відповідача. У свою чергу, висловлювання не містить жодних фактичних даних (дат, подій, доказів), які можна перевірити. Воно є емоційною реакцією, критикою та суб`єктивною оцінкою, що робить його класичним прикладом оціночного судження за українським правом і практикою ЄСПЛ. Оскільки, наведені позивачем висловлювання є оціночними судженнями, вони не можуть принижувати честь і гідність у сенсі, що передбачає юридичну відповідальність за наклеп чи спростування. Крім того, із контексту розмови вбачається, що висловлювання, на яке посилається позивач, було частиною діалогу між користувачем із ніком «KSM» та користувачами « [INFO] » та « [INFO] », які, згідно з позовною заявою, є спеціалістами наглядової ради ( [PERSON] та [PERSON] ). З цього висловлювання не вбачається, що воно адресоване саме позивачу, а не вказаним учасникам діалогу. У ньому відсутнє пряме звернення до позивача за ім`ям чи посадою (наприклад, немає згадки « [PERSON] » чи «голова наглядової ради»), проте очевидним є звернення до адресатів у формі «вашу наглядову раду», «вашого батька» та «ви дебіли», що в контексті листування стосується безпосередніх співрозмовників спеціалістів наглядової ради, з якими вівся діалог. Із контексту розмови не зрозуміло, про кого саме йдеться у повідомленні, оскільки воно є емоційною реакцією на попередні репліки цих користувачів щодо боргів, суборенди та дій ТОВ «Бест Ленат Груп», без чіткої вказівки на позивача як окрему особу. Також, позивачем не доведено наявність моральної шкоди. Так, позивач не довів, що саме висловлювання (якщо вони протиправні) спричинили страждання. Контекст бізнес-спір про борги та суборенду вказує на можливі інші причини (наприклад, накопичення заборгованості ТОВ «Бест Ленат Груп»). Проте, такий зв`язок повинен бути прямим і доведеним, а не припущеним. Зрештою, відсутні докази умисності чи необережності (наприклад, намір принизити). Оскільки, авторство не доведене, вина взагалі не може бути встановлена. Позивач у своїй позовній заяві просить відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн, завдану нібито принизливими висловлюваннями відповідача [PERSON] . Однак, позивачем не надано конкретних доказів для обгрунтування розміру моральної шкоди у такому розмірі. Позивач у своїй позовній заяві стверджує низку обставин, які мають на меті підтвердити наявність договірних відносин між сторонами та порушення цих відносин відповідачем, що нібито призвело до перешкоджання господарській діяльності позивача та завдання йому моральної шкоди. Проте, ці обставини не підтверджені жодними доказами, що робить їх недоведеними. На підставі викладеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 35000 грн., докази понесення яких будуть подані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на доводи, які викладені у відзиві на позовну заяву. Свідок [PERSON] , яка є юристконсультом у ТОВ «Західтранссервіс Плюс», суду пояснила, що вона є учасником у Viber-групі «ГП Бізнесхаб». Між [PERSON] (яка є спеціалістом наглядової ради) та ТОВ «Бест Ленад Груп» був укладений договір суборенди. Директором ТОВ «Бест Ленад Груп» був [PERSON] , однак безпосередньо всі справи організовував [PERSON] . Вона особисто бачила останнього під час підписання договорів. [PERSON] сказав, що він є безпосереднім власником, його особу не встановлювали. Адміністратором Viber-групи було долучено до її учасників [PERSON] . Висловлювання відповідача у групі були некоректними, образливими та такими, що шкодять діловій репутації. До того [PERSON] в чаті себе поводив також агресивно. Свідок [PERSON] , яка є дружиною позивача та спеціалістом наглядової ради , суду пояснила, що вона є безпосереднім учасником у Viber-групі «ГП Бізнесхаб». До складу даної групи входить близько 50 учасників, зокрема, працівники, орендарі та суборендарі. Група створена для вирішення робочих питань. Вона є фізичною особою-підприємцем. З [PERSON] знайома особисто. Саме йому показувала предмет оренди. До того, мала з ним зустріч в офіс-центрі Plato. Жодних сумнівів, що ця особа представляє ТОВ «Бест Ленад Груп» у неї не було. Чи був [PERSON] стороною договору оренди не пам`ятає. Зазначила, що вона приєднала останнього до Viber-групи «ГП Бізнесхаб». В чаті [PERSON] образливо виражався, обзивав її та чоловіка. Діагнозу в її чоловіка немає. Своїми висловами [PERSON] принизив її також. Особа, яка писала образи по номеру телефону є [PERSON] . [PERSON] переживав, оскільки досяг віку та висот, а тут його принижують. Свідок [PERSON] , який працює з лютого 2025 року головним менеджером у ТОВ «Західтранссервіс Плюс», суду пояснив, що [PERSON] є його керівником, а [PERSON] колишнім орендарем. [PERSON] він особисто бачив на території. У Viber-групі «ГП Бізнесхаб» останній допускав такі висловлювання щодо [PERSON] , які принижують честь та гідність . З листування він зробив висновки, що [PERSON] не вихована людина. Їх організація відразу не була дружелюбна до них, не підтримувала порядку. Заслухавши доводи позивача, представника позивача та представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб?єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв?язку з позовною вимогою, яка пред?являється до нього. Разом з тим, під час провадження у цивільній справі може з?ясуватися, що ніхто прав, свобод та інтересів позивача не порушував, не оспорював і всі їх визнають. Крім того, чи дійсно порушував, не визнавав або оспорював права, свободи та інтереси позивача саме відповідач, також встановлюється судом при розгляді цивільної справи. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов?язок відшкодувати завдану моральну шкоду (абзац другий частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію»). Згідно з роз?ясненнями, викладеними у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначив, що 30 вересня 2024 року між ФОП [PERSON] (спеціалістом наглядової ради) та ТОВ «Бест Ленад Груп» було укладено договір суборенди. Фактичним керівником компанії ТОВ «Бест Ленад Груп» був відповідач [PERSON] . З метою своєчасності отримання інформації щодо суборенди, оперативної комунікації між орендодавцем та суборендарями в застосунку «Viber» було створено спільний чат під назвою « [INFO] », до якої станом на [INFO] входило 54 особи, в тому числі і відповідач. 31 березня 2025 року у даному мобільного додатку відповідач [PERSON] допустив публічне поширення принизливих висловлювань щодо нього, та спеціалістів наглядової ради - [PERSON] , [PERSON] . Водночас у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що автором інформації, розміщеної в месенджері Viber, є саме відповідач [PERSON] , оскільки відсутня пряма ідентифікація автора повідомлень. У позовній заяві зазначається, що висловлювання розміщені від імені користувача з нікнеймом «KSM». Стороною позивача не надано доказів, які б однозначно підтверджували, що цей нікнейм належить відповідачу [PERSON] , наприклад, офіційних документів, витягів із месенджера чи інших достовірних даних, що пов`язують акаунт «KSM» із відповідачем (таких як номер телефону, прив`язаний до акаунта, чи підтвердження особи користувача). Крім того, у матеріалах справи відсутні об?єктивні докази листування. Позивач посилається на скріншоти листування в групі Viber, але в матеріалах справи не вказано, чи були ці скріншоти завірені належним чином (наприклад, нотаріально) або чи містять вони метадані, які підтверджують автентичність і авторство повідомлень. Без таких доказів скріншоти не можуть вважатися достатніми для встановлення особи автора. Як на доказ причетності відповідача до поширення спірних повідомлень позивач покликається на скріншоти листування, у яких обліковий запис підписаний «KSM» ініціалами відповідача. Водночас, суд зазначає, що підпис облікового запису в месенджері Viber не підтверджує особу користувача, оскільки може бути змінений будь-якою особою довільно. Жодних документів, які б підтверджували, що саме відповідач розміщував повідомлення матеріали справи не містять. Оцінюючи показання свідків -- учасників Viber-групи, суд виходить з того, що такі свідки можуть підтвердити лише факт існування повідомлень, їх зміст; відображене у месенджері ім?я (нікнейм) відправника. Водночас свідки не можуть достовірно підтвердити, що саме відповідач фізично здійснював відправлення спірних повідомлень, оскільки не були безпосередніми очевидцями користування мобільним пристроєм, а їх показання у цій частині ґрунтуються на припущеннях. Крім того, позивач стверджує, що в месенджері Viber створено чат «ГП Бізнес Хаб» для оперативної комунікації між орендарями та суборендарями. Разом з тим, у матеріалах справи відсутній договір суборенди, стороною якого є відповідач, чи будь-які докази, що останній здійснював фактичне керівництво ТОВ «Бест Ленад Груп», а відтак, що саме [PERSON] було долучено в застосунку «Viber» до спільного чату під назвою « [INFO] », який за твердженням позивача створений для оперативної комунікації між орендодавцем та суборендарями. За відсутності підтвердження авторства відповідача щодо поширеної інформації, суд не вважає доцільним аналізувати зміст поширеної інформації. Згідно з статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених законом. Це означає, що позивач несе тягар доказування всіх фактів, на які він посилається у позові, включаючи існування договірних відносин, їх порушення, участь відповідача та наслідки таких порушень. Позивач має надати належні та допустимі докази, які підтверджують факти, на які він посилається. Оскільки, позивачем не доведено, що саме відповідач поширив стосовно нього висловлювання, які на його думку принижують честь та гідність, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги. З огляду на те, що вимога про стягнення моральної шкоди є похідної від первісної, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Згідно з ч. ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із наведеного слідує, що понесені позивачем судові витрати по справи, у зв`язку з повною відмовою у позові залишаються за ним.

Outcome: dismissed