Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить зобов`язати [PERSON] надати згоду в формі встановленій Постановою КМУ від 7 лютого 2022 р. № 265 на зміну місця реєстрації малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за її вибором, або на адресу [ADDRESS] (в квартирі де вона зареєстрована) або на адресу [ADDRESS] (в квартирі де вона є єдиною власницею), судові витрати залишити за позивачем. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є єдиною власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Реєстраційним посвідченням №022852 від 07.06.2006р. Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна. Станом на дату розгляду справи у зазначеній квартирі розташованій зареєстровані 3 (три) особи [PERSON] позивач, її повнолітній син [PERSON] (третя особа), та його неповнолітня донька [PERSON] , « [INFO] від шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2022 року по справі № 369/7760/22 шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За кілька місяців до та постійно після розірвання шлюбу [PERSON] фактично проживає з відповідачкою та не в квартирі позивачки. Водночас [PERSON] залишається зареєстрованою в квартирі позивачки. Чинне законодавство України передбачає, що плата за комунальні послуги проводитися з урахуванням кількості зареєстрованих мешканців у квартирі. Факт реєстрації [PERSON] впливає на розмір комунальних платежів та негативно впливає на потенційних покупців моєї квартири, яку позивач намір продати, оскільки купувати квартиру в якій зареєстрована неповнолітня дитина бажаючих немає, що обмежує її права як власниці квартири а відповідачкою порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Станом на 27.01.2026 року відзив на позов до суду не надійшов. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.05.2025 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (03148, Україна, місто Київ, вулиця Гната Юри, будинок, 9, кімната, 422). Станом на 27.01.2026 року пояснень від третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від до суду не надходило. Третя особа [PERSON] надав до суду пояснення яким позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Учасники справи подали до суду заяви/клопотання про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за вказаної адресою, хоча фактично там не проживає з розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Пункт 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 передбачає, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні. Пункт 16 зазначеної Постанови передбачає, що місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Стаття 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачає, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Пункт 3 зазначеної статті встановлює, що задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників. Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідачка не заперечує факту, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] не проживає в квартирі Позивачки за адресою: [ADDRESS] після розірвання її шлюбу з [PERSON] . У своєму клопотанні від 27.01.2026 року відповідачка підтвердила, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає з нею та просила визначити місце проживання дитини з матір`ю. Водночас вимоги Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» відповідачкою не виконані. Пункт 33 Постанови КМУ від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» Подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. При цьому згідно наявного у матеріалах справи опису вкладеного у цінний лист № 0317900155178 від 14.04.2025р. та чеку № NdU5flfKbLY від 14.04.2025р. відповідачці надсилалась Нотаріальна згода [PERSON] на [PERSON] на зміну реєстрації місця проживання дитини [PERSON] від 10.04.2025р. Тобто документи для дотримання положень пункту 33 Постанови КМУ від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» відповідачу надавалися. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Стаття 319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 386 Цивільного кодексу України передбачає, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Стаття 391 Цивільного кодексу України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність у неї поважних причин для невиконання обов`язку покладеного на нею статтею 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» в частині декларування місця проживання малолітньої дитина [PERSON] , [INFO] за її фактичним місцем проживання. Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про зобов`язання вчинити дії є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Доводи відповідачки щодо необхідності визначення судом місця проживання дитини з нею оцінюються судом критично, оскільки дані вимоги не є предметом спору у даній справі. Крім того, як вбачається з матеріалів справи третя особа [PERSON] не заперечує щодо проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Враховуючи те, що позивач просив залишити витрати по сплаті судового збору за нею, з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved