Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що подружні відносини позивачки та відповідача фактично припинилися, сім`я розпалась остаточно, відновлення сімейних стосунків та примирення неможливе, відтак, позивачка просить не надавати строку для примирення подружжя, розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 21.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду на 09:30 год 20.11.2025. У судове засідання, призначене на 20.11.2025, сторони не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи судом, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Відзиву від відповідача, заяв чи клопотань до суду не надійшло. У зв`язку з відсутністю електропостачання судове засідання відкладено на 17.12.2025. 09.12.2025 позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій звернула увагу суду на те, що у позові нею було помилково зазначено номер актового запису про державну реєстрацію шлюбу, а саме: «№ 73» замість «№ 775», просила суд урахувати зазначене уточнення. У судове засідання 17.12.2025 сторони прибули, позивачка просила суд шлюб розірвати, відповідач просив суд надати строк для примирення подружжя. Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 17.12.2025 сторонам було призначено строк для примирення подружжя тривалістю один місяць, датою та часом продовження розгляду справи визначено 09:00 год 22.01.2026, на час наданого строку для примирення подружжя провадження у справі зупинено. Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 21.01.2026 провадження у справі поновлено, ухвалено продовжити розгляд справи о 09:00 год 22.01.2026. У судове засідання учасники справ не прибули, 22.01.2026 подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, утім позивачка у поданій заяві просила суд задовольнити позов, а відповідач просив відмовити у його задоволенні. Із урахуванням зазначених вище обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу 22.01.2026 за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позовної заяви та наявні у справі докази у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] ) 24 листопада 2007 року укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, Україна, про що зроблено відповідний актовий запис за № 775 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час шлюбу у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 24.07.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області). Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не призвели до збереження шлюбу, позивачка наполягає на його розірванні, в той час як норми чинного сімейного законодавства України визначають однією з засад шлюбу саме його добровільність. У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що сторони взаємних подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, і за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу за ініціативою суду було би непропорційним втручанням держави в сферу приватного життя людини. При вирішенні спору суд враховує, що право на повагу до приватного і сімейного життя гарантується статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і органи державної влади не можуть втручатися у здійснення особою цього права. Змушувати позивачку та відповідача у такій чутливій сфері життя, як подружні відносини, до збереження шлюбу за умови прямого категоричного заперечення позивачки проти цього у поданих суду заявах та при відсутності реальної ініціативи щодо примирення було би втручанням у визначене законом право, яке не передбачене законом, не має легітимної мети та не є необхідним у демократичному суспільстві. Відтак, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, та ураховуючи наведене, про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду позивачки відповідно до поданої копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 70 від 09.10.2025 становить 1211,20 грн, відтак, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Ураховуючи наведене,

Outcome: approved