Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

24.03.2025 до суду заявлено позов, в якому позивач просить визнати за ним право приватної власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а також на земельну ділянку кадастровий номер 0520882000:05:004:0085 розміром 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) яка розташована в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом від 03.03.2012 його баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтував наступним. [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, у виді цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який будувався нею спільно з її чоловіком [PERSON] за час шлюбу і відноситься до спільної групи службовий двір, станом на 15.04.1991 склад двору: [PERSON] - голова та [PERSON] -дружина, [PERSON] помер [INFO] ; [PERSON] є єдиним спадкоємцем цієї спадщини за заповітом [PERSON] від 03.03.2012 і прийняв цю спадщину; за життя [PERSON] розпочала процедуру приватизації цієї земельної ділянки, вона їй передана у власність безкоштовно на підставі рішення 11 сесії 22-го скликання Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 16.07.1997. У визначений законом строк [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття цієї спадщини, однак постановою нотаріуса від 18.02.2025 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок, не визначено частку спадкодавця на вищевказаний будинок, а також відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на цей житловий будинок, також неможливо встановити які частки житлового будинку належали членам колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] , щодо земельної ділянки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на цю земельну ділянку та реєстрації права власності на земельну ділянку, при житті [PERSON] була розпочата та не звершена процедура приватизації вищевказаної земельної ділянки, тому не може нотаріально оформити спадщину. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, справу розглянути у його та позивача відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, письмово проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечили, позов визнали повністю, просили справу розглянути у їх відсутність, про що подали до суду письмові заяви. Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити частково з таких міркувань. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив, що за життя [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] власною працею та коштами спорудили житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , записали в погосподарську книгу, проживали у ньому, вели господарство службового двору, членами якого станом на 15.04.1991 є [PERSON] - голова та [PERSON] -дружина, [PERSON] помер [INFO] , його дружина [PERSON] фактично прийняла його спадщину, проживала разом з ним до його смерті, а в подальшому і до своєї смерті в цьому житловому будинку, але за життя не здійснила його технічної інвентаризації та державної реєстрації. Внаслідок смерті [PERSON] [INFO] у с.Тимар Гайсинського району відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] за життя не набула згідно зі ст.125 ЗК України права власності на земельну ділянку кадастровий номер 0520882000:05:004:0085 розміром 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) яка розташована в [ADDRESS] , проте розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, що підтверджується рішенням 11 сесії 22-го скликання Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 16.07.1997. Спадкоємцем спадщини померлої [PERSON] є її онук [PERSON] за заповітом від 03.03.2012 його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , який вчасно прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області Петух Н.П. від 18.02.2025 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок, не визначено частку спадкодавця на вищевказаний будинок, а також відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на цей житловий будинок, також неможливо встановити які частки житлового будинку належали членам колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] , щодо земельної ділянки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на цю земельну ділянку та реєстрації права власності на земельну ділянку, при житті [PERSON] була розпочата та не звершена процедура приватизації вищевказаної земельної ділянки, тому позивач звернувся за захистом свого права на спадщину до суду для визнання права власності на вищезазначене спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та визнання за ним права власності на житловий будинок та земельну ділянку. Встановлені судом обставини підтверджуються такими доказами: витягом з реєстру будівельної діяльності про проведення технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] за замовленням [PERSON] №1432 від 02.11.2023 (а.с. 4-7), свідоцтвом серії [NUMBER] від 01.12.2012 про смерть [PERSON] [INFO] у віці 84 роки у с.Тимар (а.с.8), свідоцтвом серії [NUMBER] від 07.09.2009 про смерть [PERSON] (а.с.9), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] 14.11.1972 р. (а.с.10), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу 15.11.1952 р. [PERSON] та [PERSON] (а.с.11), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] в с.Тимар, батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с.15) витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу 13.05.1972 р. [PERSON] та [PERSON] (а.с.16), довідкою Жерденівського старостинського округу № 262 від 17.09.2024 про те, що згідно по господарської книги 15 особовий рахунок [NUMBER] житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи службовий двір, станом на 15.04.1991 склад двору наступний: [PERSON] - голова та [PERSON] -дружина, рік забудови 1966 (а.с.19), довідкою Жерденівського старостинського округу № 114 від 18.03.2025 про те, що спадщину [PERSON] прийняв [PERSON] (а.с.21), заповітом від 03.03.2012 р. посвідченим секретарем виконкому Жерденівської сільської ради, за яким ярославцева О.С. заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.22), витягом з Державного земельного кадастру про відсутність інформації про зареєстроване право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0520882000:05:004:0085 розміром 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) яка розташована в [ADDRESS] (а.с.24-25), витягом з рішення 11 сесії 22 скликання Жерденівської сільської ради від 16.07.1997 р. про передання безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] [PERSON] (а.с.26 зв.), постановою державного нотаріуса Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області Петух Н.П. від 18.02.2025 (а.с.27-28). Спірні правовідносини регламентуються такими нормами права: - чинними на час їх виникнення ч.1 ст.120, ч.2 ст.123 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 р.), згідно з якими колгоспний двір має у власності житловий будинок, який належить його членам на праві сумісної власності, та ст. 127 цього самого Кодексу, за змістом якої особиста праця є підставою законного набуття права власності, в тому числі членами колгоспного двору та двором в цілому; - ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається відповідно до встановленого законом порядку; - ч.1 ст.328 ЦК України, за якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю в момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ч.5 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; - згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину; - відповідно до ч. 1 ст.1 Протоколу № 1 ратифікованої Україною 11.09.1997 р. Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право мирно володіти своїм майном; - п.9) ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», за яким документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, є рішення суду щодо права власності на нерухоме майно; - ч.1 і ч.2 ст.16 ЦК України за змістом якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту може бути, визнання права; - ч.5 ст.11 ЦК України за змістом якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду; - ч.1 ст.4 ЦПК України відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; - ст.5 ЦПК України відповідно до здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором; у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону; - ч.1, ч.3 ст.152 ЗК України, згідно з якою держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів; - ст.1217 ЦК України, відповідно до якої спадкування здійснюється за заповітом або за законом; - ч.1 ст.1269 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; - ст.116 ЗК України, відповідно до якої набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування; - ч.1 ст.120 ЗК України, відповідно до якої у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті; - ст.121 ЗК України, відповідно до якої громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності; - ст.125 ЗК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; -п.г ч.1 ст.121 ЗК України, відповідно до якої громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; - ст.126 Земельного Кодексу України, відповідно до якої право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; - ст.80 та ч.1 ст.131 ЗК України згідно із якою громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод; - роз`ясненнями п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», згідно із яким якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку; - на підставі абз.2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Оскільки, за життя [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] власною працею та коштами спорудили житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , записали в погосподарську книгу, проживали у ньому, вели господарство службового двору, членами якого станом на 15.04.1991 є [PERSON] - голова та [PERSON] -дружина, [PERSON] помер [INFO] , його дружина [PERSON] фактично прийняла його спадщину, проживала разом з ним до його смерті, а в подальшому і до своєї смерті в цьому житловому будинку, але за життя не здійснила його технічної інвентаризації та державної реєстрації, внаслідок смерті [PERSON] [INFO] у с.Тимар Гайсинського району відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , спадкоємцем цієї спадщини за заповітом є її онук [PERSON] , то необхідно в судовому порядку визнати за позивачем право приватної власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Земельний кодекс України в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 343/1048/17. [PERSON] за життя не набула права власності на земельну ділянку кадастровий номер 0520882000:05:004:0085 розміром 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) яка розташована в [ADDRESS] , проте розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, що підтверджується рішенням 11 сесії 22-го скликання Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 16.07.1997, не оформила у встановленому законом порядку право власності на цю земельну ділянку, тому ця земельна ділянка не є об`єктом спадкування і не увійшла до спадкової маси. За таких обставин зазначена земельна ділянка не може бути успадкована спадкоємцем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , то у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі №554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі №623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі №158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя з дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення з позовом про визнання права на завершення приватизації. Способом захисту права на спадкове майно земельну ділянку площею 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) яка розташована в [ADDRESS] , є позовні вимоги про визнання за спадкоємцем за заповітом права на завершення приватизації цієї земельної ділянки, спадкодавцю за життя ця земельна ділянка передана у власність безкоштовно на підставі рішення 11 сесії 22-го скликання Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 16.07.1997.

Outcome: dismissed