Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС", через свого представника Руденко К.В. звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 64 196,03 грн. судові витрати та витрати на правничу допомогу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 грудня 2015 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № L01.206.71595, згідно умов якого Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 59 035 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності) терміном до 21 грудня 2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0% річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фнанс» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № L01.206.71595 від 21 грудня 2015 року перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна». 26 липня 2023 року між ТОВ «Росвен Інвест Україна», правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фнанс» та ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-38/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № L01.206.71595 від 21 грудня 2015 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс». В зв`язку з порушенням умов договору зі сторони [PERSON] за нею виникла заборгованість в розмірі 64 196,03 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 32 862,10 грн., 3020,82 грн. сума заборгованості за процентами, 28 313,11 грн. сума заборгованості за плату за обслуговування кредитною заборгованістю та яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, а також просить стягнути судовий збір, сплачений ним при зверненні з позовом до суду. Ухвалою суду від 07.10.2025 року провадження по зазначеній справі було відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача просив про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У поштових повідомленнях від 06.11.2025 року та 20.01.2026 року листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.12.2015 між Акціонерним товариством «Ідея банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № L01.206.71595, згідно з якими відповідачу надано кредит в розмірі 59035,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності) терміном до 21.12.2023, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0% річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів. Відповідач ознайомилась з тарифами банку, погодилась з ними, ознайомилась та підписала заяву про акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку. Сторонами також погоджено плату за користування позикою, порядок її повернення та встановлена сукупна вартість позики. Усі зазначені документи підписані власноруч відповідачем, отже, [PERSON] ознайомилася з умовами кредитування та погодилася на умови кредитного договору. Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № L01.206.71595 станом на 25.07.2023 року, наданої АТ «Ідея Банк», загальна сума заборгованості становить 64 196,03 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 32 862,10 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3 020,82 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 28 313,11 грн. Договором факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 року підтверджується, що між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено договір відступлення прав вимог, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» перейшло право вимоги кредитора, відповідно до реєстру боржників, в тому числі й за договором № L01.206.71595. У подальшому, відповідно до договору факторингу № 01.02-38/23 від 26.07.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» отримало права вимоги кредитора, відповідно до реєстру боржників, зокрема, й право вимоги до [PERSON] за договором № L01.206.71595. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (статті 525-527 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відтак, оскільки на час розгляду справи судом відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, суд зробив висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] , суми боргу за кредитом в розмірі 32 862,10 грн., заборгованості по процентам у розмірі 3020,82 грн., заборгованості за плату за обслуговування кредитною заборгованістю у розмірі 28 313,11 грн. Згідно з статтею 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., а тому він підлягає до стягнення з відповідача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Окрім заборгованості за кредитним договором, позивач також просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. З огляду на це, суд вважає за необхідне зазначити, що до витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, розподіляються між сторонами також на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу представник позивача адвокат Руденко К.В. подав суду Договір про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС та Фізичною особою- підприємцем Руденко К.В.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412 на ім`я Руденко Костянтин Васильович; Акт приймання- передачі наданих послуг № 56 до Договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року; Витяг з реєстру № 1 до Акту приймання - передачі наданих послуг № 56 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року відповідно до якого вартість підготовки заяви про стягнення заборгованості становить 10 000 грн. З урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи те, що позовні вимоги було задоволено повністю, доказів неспівмірності цих витрат суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» про стягнення з [PERSON] на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».

Outcome: approved