Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

13 жовтня 2025 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2023 по 31.07.2025 в сумі 17964,72 грн., інфляційні втрати 692,18 грн., 3% річних - 182,48 грн., пеня 624,55 грн., та судовий збір 3028,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з постачання теплової енергії. Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , відповідачам щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати. Житловий будинок за вказаною адресою обладнаний будинковим приладом обліку теплової енергії. З 01.12.2021р. з відповідачами укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічним договором приєднання. За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачам послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживачі зобов`язуються своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. За період з 01.11.2023 по 31.07.2025 у відповідачів утворилася заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 17964,72 грн., інфляційні втрати 692,18 грн., 3% річних - 182,48 грн., пеня 624,55 грн., у зв`язку з неналежним виконанням ним своїх обов`язків (нерегулярною оплатою та/або її відсутністю), що підтверджується розрахунками, долученими позивачем до позовної заяви. У добровільному порядку спір між сторонами не врегульовано. У зв`язку із вищенаведеним представник позивача змушений звернутися до суду з даним позовом. 12 листопада 2025 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Левицької І.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що заявлені позовні вимоги до відповідача [PERSON] є безпідставними, оскільки [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] та зареєстрований за цією адресою, що підтверджується матеріалами справи. За вказаною адресою [PERSON] не проживає по даний час, тобто послугами позивача не користується, тому у задоволенні позову просить суд відмовити. 18 грудня 2025 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Фартушка Т.Б. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що відповідачка визнає позов в частині позовних вимог в межах 1/2 ціни позову (орім пені), тобто не заперечує проти задоволення позову про стягнення з неї 9 419,69грн. заборгованості, з якої 8 982,36грн. основного боргу (17964,72 / 2 = 8 982,36), 346,09грн. (692,18 / 2 = 346,09) інфляційних втрат та 91,24грн. (182,48 / 2 = 91,24) 3% річних. Зазначає, що відповідачка не є особою, яка проживає у житлі споживача, а також не є наймачем квартири чи членом сім`ї наймача. Відтак, обов`язок щодо солідарної відповідальності за сплату житлово-комунальних послуг та/чи зобов`язаннями, суб`єктом яких вона не являється, у неї (Відповідачки) не виник. Тому позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості є необгрунтованими та безпідставними. Зазначає, що чинне законодавство визначає обов`язок для співвласника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. Отже, позивач та відповідач в силу вимог статей 322, 360 ЦК України зобов`язанні утримувати майно, що їм належить, та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Обов`язок Відповідачки, як співвласниці квартири брати участь у витратах на утримання спільного майна (квартири), а також нести відповідальність перед третіми особами (в тому числі Позивачем) за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (квартирою) виникає виключно в межах її частки у праві спільної власності, тобто в межах 1/2 частки. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з Відповідачки можуть бути задоволені виключно в межах її частки у праві спільної часткової власності. Представник позивача Сапрун М.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав наведених в позовній заяві, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення даного позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат Левицька І.С. щодо задоволення даного позову заперечила, просила у такому відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Судом встановлено, що відповідно до довідки №6 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 24.09.2025, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго», у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають [PERSON] , [PERSON] та неповнолітня [PERSON] . Відповідно до Закону України «Про теплопостачання», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідно до п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води відповідає вимогам ст. 634 ЦК України та з 1 липня 2014 року вважається укладеним між: Львівським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м. Львові для населення згідно норм Закону України «Про житло-комунальні послуги» та споживачем. З 01.12.2021р. з відповідачами укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічним договором приєднання, типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021р. Відповідно до п. 5 Індивідуального договору приєднання виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з постачання теплової енергії було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно надсилалися рахунки за спожиту теплову енергію за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі топового договору, визначено як обов`язок, а не право споживача. Згідно п. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Нормою ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Згідно ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, оскільки він фактично ними користувався. Однак, в порушення вказаних норм Закону та чинного договору, відповідачі не виконували належним чином свого зобов`язання щодо оплати за отриману послугу з постачання теплової енергії, хоча послугою користувалися та від неї не відмовлялися. Таким чином у відповідачів виникла заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, за період з 01.11.2023 по 31.07.2025рр. в розмірі 17964,72 грн. Крім того, 26.02.2024 Шевченківський районний суд м. Львова своєю ухвалою скасував судовий наказ №466/1141/24 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 5 999,52 грн. за період з 01.02.2023 по 01.12.2023; постачання гарячої води у розмірі 1 314,36 грн. за період з 01.06.2023 по 01.12.2023, a також 302,80 грн. судового збору. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені ст. 625 ЦК України. Згідно наданого розрахунку за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2023 по 31.07.2025, інфляційні втрати склали 692,18 грн., а 3% річних відповідно склали 182,48 грн. Всупереч ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуги з постачання теплової енергії, а тому зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. На підставі ст. 625 ЦК України боржник повинен сплатити позивачу на його вимогу інфляційні втрати та 3% річних. Крім того, відповідно до п. 45 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка від суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Таким чином, за відсутності будь-яких обґрунтованих заперечень зі сторони відповідачів, суд погоджується з розрахунком позивача пені у розмірі 624,55 грн., яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов ЛМКП «Львівтеплоенерго» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, пені, інфляційних втрат та 3 % річних підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved