Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

08.08.2025 представник позивача Бушко І.М. подав до суду позовну заяву, в якій просить стягнути із [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у сумі 20 000,00 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 10 грудня 2024 року, невідома особа, здійснила злам sim-картки (шляхом її перевипуску) належного [PERSON] номеру телефону оператора мобільного зв?язку та несанкціоновано, від його імені авторизувалась/втрутилась в роботу автоматизованої банківської системи дистанційного обслуговування - мобільного застосунку «ПУМБ», та здійснила несанкціоновані транзакції коштів з рахунку клієнта без його відома та згоди. Неналежна платіжна операція в сумі 20 000,00 грн. здійснена з рахунку без законних підстав на рахунок неналежного отримувача в АТ «ПУМБ» до якого емітовано платіжну картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), а саме: з рахунку в АТ «ПУМБ» IBAN: [NUMBER] було здійснено неналежну платіжну операцію за наступними реквізитами: 10.12.2024 21:21:44 20 000, 980 TD *DEBIT KHO00001 ACCOUNT [NUMBER].UAN TO CARD*1314. Тобто, 10 грудня 2024 року дія по рахунку [PERSON] в АТ «ПУМБ» відбулись без згоди та участі клієнта, та не була ним ініційована. Своїми діями чи бездіяльністю клієнт [PERSON] не надавав доступу до свого рахунку та банківської платіжної картки третім особам, нікому не повідомляв свої персональні данні та данні рахунків/БПК, не сприяв незаконному використанню іншими особами персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно отриманої АТ «ПУМБ» під час проведеної перевірки, у відповідності до ст. 66 Закону України «Про платіжні послуги», Розділу VII Постанови Правління Національного банку України N? 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» та Закону України «Про банки та банківську діяльність», встановлено особу неналежного користувача (який також є клієнтом АТ «ПУМБ»), яким є - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання/реєстрації: [ADDRESS] , засоби зв`язку: [NUMBER] , електронна адреса: [INFO] . Можливість повернення грошових коштів - відсутня, оскільки на рахунку [PERSON] вони не збереглися, були перераховані на інші рахунки. Таким чином, відповідачем здійснено неналежну платіжну операцію, внаслідок чого він безпідставно заволодів коштами, які йому не належать. А тому, такі кошти підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Ухвалою суду від 20.08.2025 справу прийнято до провадження, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 27.01.2026 року подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи здійснювати у відсутності представника позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, однак судові повістки були повернуті на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач надала згоду на такий порядок розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносин. Судом встановлено, що 10 грудня 2024 року з поточного рахунку клієнта АТ «ПУМБ» [PERSON] IBAN: [NUMBER] здійснено одну платіжну операцію з переказу грошових коштів на суму 20 000 грн, наступним способом: невідома особа здійснила злам sim-картки (шляхом її перевипуску) належного [PERSON] номеру телефону оператора мобільного зв?язку та несанкціоновано, від його імені авторизувалась/втрутилась в роботу автоматизованої банківської системи дистанційного обслуговування - мобільного застосунку «ПУМБ», та здійснила несанкціоновані транзакції коштів з рахунку [PERSON] без його відома та згоди. Як встановлено судом з матеріалів справи, поточний рахунок у форматі IBAN: № [NUMBER] у валюті гривня, до якого емітовано платіжну картку № [NUMBER] , номер телефону, на який надходитимуть повідомлення про стан рахунку та здійснені операції: [NUMBER] та на яку 10 грудня 2024 року здійснено неналежну платіжну операцію, відкрито в АТ «ПУМБ» на ім`я користувача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Згідно платіжної інструкції №24679_3 від 27.12.2024 року після повідомлення клієнта [PERSON] на адресу АТ «ПУМБ» про здійснення 10.12.2024 з його дебетового рахунку неналежних платіжних операцій та проведеної Банком перевірки, грошові кошти повернуті на рахунок клієнта. Відповідно до витягу з ЄРДР 11.12.2024 року за заявою [PERSON] внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, застосування положень ст. 1212 ЦК України передбачає встановлення наявності у позивача права власності на безпідставно набуте відповідачем майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньо правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом вказаної норми зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі №922/3412/17, зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Так, як встановлено судом раніше, що грошові кошти, що перераховані на картковий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) у АТ «ПУМБ» на загальну суму 20 000 гривень перебувають у відповідача без достатньої правової підстави, а відтак згідно із ч.1 ст. 1212, ч.1 ст.1213 ЦК України підлягають поверненню Позивачу у повному обсязі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 12, 81, 89 ЦПК України). Отже відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти в у розмірі 20 000,00 грн. Взявши до уваги викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі і стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів розмірі 20 000,00 грн. Одночасно,

Outcome: approved