Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за вищевказаним позовом. Згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2026 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину - відмовлено. Судом при цьому не вирішувалося питання понесених сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу при ухваленні рішення у справі. 12.01.2026 року представник відповідачки адвокат Чернілевська Р.В. подала до суду заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., та надала на їх підтвердження докази. У свою чергу, 14.01.2026 року від представника позивача адвоката Власюка І.Т. надійшла заява, в якій він зазначив, що позивач визнає витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 гривень, оскільки сума, яку просить стягнути інша сторона є завищеною. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника відповідачки, з наступних підстав. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Склад та розмір витрат пов`язаних із оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження судових витрат відповідачки на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правничої допомоги від 07.03.2025, додаткова угода №1 від 30.12.2025 року до договору про надання правничої допомоги від 07.03.2025 року, акт виконаних робіт від 09.01.2026 року, квитанція до прибуткового касового ордера №01-01/26 від 09.01.2026 року. Судом встановлено, що 07.03.2025 року між адвокатом Чернілевською Р.В. та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги. Згідно п. 4 договору про надання правничої допомоги від 07.03.2025 року сторони дійшли домовленості, що гонорар за роботу адвоката встановлюється у фіксованому розмірі і складає 5 000 (п`ять тисяч) гривень. Сума гонорару складається з підготовки відзиву на позовну заяву у справі №127/3733/25, здійснення адвокатських запитів, збирання доказів та подання клопотання про приєднання таких доказів до справи, прийняття участі у судових засіданнях з розгляду справи по суті, згідно акту виконаних робіт. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження виконання адвокатом Чернілевською Р.В. умов вищевказаного договору суду надано акт виконаних робіт згідно договору про надання правничої допомоги від 07.03.2025 року. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру; - погодинної оплати. Як вбачається із умов договору про надання правничої допомоги від 07.03.2025, сторони даного правочину досягли домовленості, що за результатами надання послуг сторони складають акт виконаних робіт, в якому визначається перелік послуг, їх деталізація (за необхідності) та вартість. У відповідності до акту виконаних робіт згідно договору про надання правничої допомоги від 07.03.2025 року та додаткової угоди №1 до нього від 30.12.2025 року, вартість наданих адвокатом Чернілевською Р.В. в межах даної цивільної справи послуг, а саме підготовки відзиву на позовну заяву у справі №127/3733/25, здійснення адвокатських запитів, збирання доказів та подання клопотання про приєднання таких доказів до справи, прийняття участі у судових засіданнях з розгляду справи по суті. Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу клієнта, складення процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, який визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначає, що у додатковій постанові Касаційного господарського суду ВС від 13.02.2024 року №910/12155/22 колегія суддів вказала, що у справі, що розглядалася, було встановлено фіксований розмір гонорару. В цьому випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Разом з тим, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial