Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , яка постійно проживала в [ADDRESS] . Зазначає, що за спадкодавцем зареєстроване майно, а саме земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки. Вказує, що на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Спадкова справа не заводилась, інші спадкоємці не подавали заяви про прийняття спадщини. Пояснює, що наприкінці травня 2025 року він звернувся до приватного нотаріуса який знаходиться за адресою: м. Чоп, вул. Берег 2, з метою подання заяви про прийняття спадщини. Нотаріус повідомила про неможливість прийняти від нього заяву про прийняття спадщини, так як він пропустив строк для прийняття спадщина і рекомендувала звернутися до суду для продовження сторону прийняття спадщини. 20.11.2025 від представника відповідача Чопської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву вказав, що позивачем жодним чином не обґрунтовано поважність причин для пропущення строків для прийняття спадщини протягом 25 років. Не надано відповідних доказів на підтвердження поважності причин такого пропущення, а лише по тексту позовної заяви зазначено про те, що не зміг скористатися своїм правом, навіть без вказівки на будь-які причини. З огляду на викладене просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 05.11.2025 прийнято до провадження вказану цивільну справу та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.11.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання на визначену судом дату та час позивач не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просить провести судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідачі явку своїх уповноважених представників у судове засідання не забезпечили. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Спадкодавцю на праві власності належала земельна ділянка 0,50 гектарів, що розташована на території Тисаашванської сільської ради, для обслуговування житлового будинку (0,22 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,28 га), що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю 1-ЗК №023638. Відповідно до долученої до матеріалів справи довідки відділу державної реєстрації нерухомості, бізнесу та реєстрації місця проживання Управління Центру надання адміністративних послуг Чопської міської ради №767 від 07.08.2025, на день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом з нею постійно проживали та були зареєстровані в житловому будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Чопської міської ради №01-14/48 від 06.05.2025, відповідно до журналу реєстрації заповітів №1 за 1990-2004 р.р. №2 2005-2020 р.р. від [PERSON] , [INFO] , заповіт в Тисаашванській сільській раді не посвідчувався. Позивач в позовні заяві вказує, що що наприкінці травня 2025 року він звернувся до приватного нотаріуса який знаходиться за адресою: м. Чоп, вул. Берег 2, з метою подання заяви про прийняття спадщини. Нотаріус повідомила про неможливість прийняти від нього заяву про прийняття спадщини, так як пропустив строк для прийняття спадщина і рекомендувала звернутися до суду для продовження сторону прийняття спадщини. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з пропуском позивачем строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, які регулюються нормами Книги шостої Цивільного кодексу України. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Частина 3 статті 1272 ЦК України визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови №7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.06.2019 у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 визначено, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, тривала хвороба спадкоємців. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 681/203/17-ц, зазначив, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що, такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. У постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі №761/794/15-ц зазначено, що у випадку, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 року у справі №6-85цс12 та від 04.11.2015 року у справі № 6-1486цс 15. У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі 717/1796/16-ц та від 06.02.2018 року у справі №180/1163/16-ц, зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Даний правовий висновок був неодноразово підтриманий Верховним Судом у постановах від 26.02.2020 року у справі №286/27/18; від 07.02.2020 року у справі №431/1160/18-ц; від 02.09.2020 року у справі №761/10023/13-ц. Згідно з ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надано доказів, які свідчать про наявність у нього об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подачі такої заяви в межах шестимісячного строку. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із їх недоведеністю.

Outcome: dismissed