Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з вказаною позовною заявою, у якій просить надати дозвіл на зняття із місця проживання та реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюб між сторонами було розірвано заочним рішенням Бердичівськогоміськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2023, крім того стягнуто з [PERSON] на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача. 13.07.2024 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , в період шлюбу сторони придбали земельну ділянку та будинок в якому вона проживає на даний момент , її чоловік та неповнолітній син [PERSON] . Бажаючи зареєструвати дитину за її фактичним місцем проживання, позивачка зверталась до відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради з відповідною письмовою заявою, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю згоди батька. У зв`язку з неможливістю встановити місце знаходження відповідача, позивачка просить суд надати дозвіл на зняття та реєстрацію місця проживання сина за адресою його фактичного проживання. Ухвалою суду від 09.10.2025 відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання. 30.10.2025 року до суду надійшли письмові пояснення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області в яких просять розглянути дану справу за відсутності представника та при вирішенні питання покладаються на розсуд судду. Ухвалою суду від 27.11.2025 було зобов`язано орган опіки та піклування в особі Бердичівської міської ради надати висновок щодо надання дозволу на зняття та реєстрацію місця проживання дитини. 09.12.2025 до суду надійшла заява від позивачки, у якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали , встановив таке. 03.10.2020 між сторонами по справі був укладений шлюб, який розірвано згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.04.2023 та з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] ( копія а.с.12, 13-15). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання та витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( копія а.с. 16-17). Згідно заяви поданої до відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 04.07.2025 позивачці повідомлено про те, що здійснити процедуру зняття із зареєстрованого місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , неможливо, так як відсутня згода на це батька ( копія а.с. 20) Копією договору купівлі-продажу (а.с.22-26) підтверджено, що у позивачки дійсно наявне майно, де можливо зареєструвати малолітню дитину. Рішенням органу опіки та піклування в особі Бердичівської міської ради затверджений висновок органу опіки та піклування про доцільність надання дозволу на зняття та реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] ( а.с. 83-84) Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. В судовому засіданні встановлено, що такої згоди між батьками дитини не досягнуто. Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) визначено Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 (надалі за текстом Порядок). Відповідно до п. 16,17 Порядку №265 місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. У разі ненадання одним із батьків згоди реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Останній в свою чергу передбачає, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Пунктом 51 вказаного Порядку встановлено, що подання заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років здійснюється одним із батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників. Як встановлено судом, за відсутності письмової згоди батька на реєстрацію, позивач позбавлена можливості зареєструвати малолітню дитину. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, відповідач, який є батьком спільної дитини сторін, однією сім`єю з позивачем та дитиною не проживає, заперечень проти реєстрації дитини за іншою адресою не надав, відзиву на позов не направив. Також встановлено, що дитина постійно проживає разом з матір`ю, згоду батька позивачка не може отримати, тому суд вважає, що в інтересах дитини необхідно надати дозвіл [PERSON] на реєстрацію її сина, [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] . Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved