Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , який народився [INFO] в селі Петрівка Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, який помер [INFO] у місті Ярославль російської федерації та зобов`язати Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити актовий запис цивільного стану про смерть [PERSON] , який народився [INFO] в селі Петрівка, Бобровицького (нині - Ніжинського) району, Чернігівської області, Україна, громадянина України, який помер [INFO] у місті Ярославль російської федерації у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, про що видати відповідне свідоцтво про смерть. Заява мотивована тим, що [PERSON] доводиться дідусем заявниці. Він був зареєстрований та постійно проживав у с. Петрівка Ніжинського (раніше Бобровицького) району Чернігівської області по 2017 рік, потім виїхав на територію російської федерації в м. Ярославль. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть, виданим обласною клінічною лікарнею м. Ярославль російської федерації, отриманим від сестри діда. [PERSON] мав у власності земельний пай, що перебуває в оренді ФГ «Крук-2008», проте заявниця, як єдина спадкоємиця після смерті діда, не має отримати грошові кошти за оренду землі через неможливість отримати свідоцтво про його смерть та прийняття спадщини за законом. Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року відкрито провадження за правилами окремого провадження, судове засідання призначено на 14 год 00 хв 22 грудня 2025 року, яке в подальшому відкладено на 13 год 45 хв 16 січня 2026 року. У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що дід виїхав до росії у зв`язку з хворобою, почав жити там у двоюрідної сестри, але до них приїздив в гості. А вони їздили до нього, коли він уже був прооперований, після карантину він перестав їздити. Після початку повномасштабної війни з родичами вони перестали спілкуватися і їздити, однак з дідом періодично спілкувалися по телефону. Дід помер та похований в росії, можливості витребувати документи про смерть немає. Свідок [PERSON] , який доводиться заявниці чоловіком, у судовому засіданні пояснив, що він мало спілкувався з покійним, оскільки той був дідом дружини, однак вони між собою спілкувалися часто, останнім часом по телефону. Він знає, що дід хворів, їздив до сестри на лікування, через 3 роки приїхав продав хату в селі і поїхав назад туди, де потім помер. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] на території російської федерації в м. Ярославлі, заявниця зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт його смерті відбувся на території російської федерації після розриву дипломатичних відносин. Згідно п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника. Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 4, 7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, статтею 13 передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Петрівка Бобровицького району Чернігівської області, що узгоджується з копією паспорту серії [NUMBER] (а.с. 25). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мали дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.10.1956 року (а.с. 21). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Петрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області від 12.04.2011 року (а.с. 24). Дочка [PERSON] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 13 лютого 1977 року та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.02.1978 року підтверджується, що в шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14.06.2002 року підтверджується, що [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 20). Мати заявниці [PERSON] 12 вересня 1986 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 28.01.1992 року виданого повторн (а.с. 22). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міського управління юстиції від 28.08.2012 року (а.с. 23). Судом встановлено, що [PERSON] є дідом заявниці та його спадкоємицею. У власності померлого [PERSON] перебуває земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7420686000:02:000:0501 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4021 га, яка розташована в Чернігівській області, Бобровицький район (нині Ніжинський), Петрівська сільська рада. Вказана земельна ділянка перебуває в оренді Фермерського господарства «Крук-2008» (а.с. 27), проте, заявниця як єдина спадкоємиця після смерті дідуся не має право отримати грошові кошти за оренду землі через неможливість отримати свідоцтво про його смерть та прийняття спадщини за законом. Згідно з наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №753/04 від 10 березня 2020 року «Про покладення виконання обов`язків» виконання обов`язків по Ніжинського району Чернігівської області покладено на Другу чернігівську нотаріальному обслуговуванню населення державну нотаріальну контору місто Чернігів. Заявниця, як спадкоємиця [PERSON] , звернулася у встановлений шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті свого діда, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16.12.2024 року, відповідно до якого заведена спадкова справа № 73456248 (а.с. 28). Згідно з листом Другої Ніжинська державна нотаріальна контора від 20.12.2024 №1076/02-14 заявницю повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно належне [PERSON] до надання заявницею свідоцтва про смерть або актового запису про смерть на [PERSON] (а.с. 30). Відповідно до листа Ніжинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області від 26.12.2024, витребувати свідоцтво про смерть діда з компетентних органів російської федерації неможливо, оскільки у зв`язку з прийняттям Закону України від 01.12.2022 року № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року» дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до неї у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь зупинено з 27 грудня 2022 року (а.с. 29). Судом було встановлено, що [PERSON] є онукою померлого [PERSON] , оскільки факт смерті відбувся на території рф, а тому отримати видане там свідоцтво наразі неможливо, оскільки за законодавством між державою Україна та державою агресором рф припинено дію Конвенції та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах. Заявниця за таких обставин позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть її діда [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт смерті відбувся в м. Ярославль, на території рф. Отже, заявником обґрунтовано підставу звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті, яка настала, на території іноземної держави. У цьому контексті суд зауважує, що п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд, оцінивши подані заявником докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, підтверджують існування обставин, на які посилається заявниця. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці, а саме: встановлення факту смерті діда заявниці [PERSON] дає змогу [PERSON] реалізувати свої права. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: встановити факт смерті [PERSON] , який помер на території російської федерації в м. Ярославль ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Таким чином, в задоволенні іншої частини заяви слід відмовити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: partial