Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 162 889 гривень 88 копійок, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач, уклавши з ТОВ «Бізнес Позика» кредитний договір №456814-КС-003 від 31.01.2023, отримав грошові кошти шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] в розмірі 75 000,00 грн. Кредитодавець свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. У свою чергу, Відповідач частково виконав умови договору на загальну суму 40 000 грн, в іншій частині зобов`язання за кредитом та відсотками є не виконаними, що має відображення у виписці по рахунку. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору. Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за вказаним договором станом на момент подання позовної заяви у відповідача виникла заборгованість, яка становить 162 889, 88 грн, що складається з: 61 908, 20 грн заборгованість по тілу кредиту, 100 981,68 грн заборгованість по прострочених платежах по процентах. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] вказану заборгованість за Договором № 456814-КС-003 про надання кредиту від 31 січня 2023 року, а також судові витрати у справі. Ухвалою суду від 06.08.2025 відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. 04.11.2024 та 14.11.2024 на адресу суду від представника Відповідача адвоката Ходіної Н.В. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких Сторона відповідача частково визнала позовні вимоги, а саме в сумі 106 270, 00 грн. Зокрема, представник відповідача вказує, що згідно з пунктом 3.2.3 Договору про надання кредиту № 456814-КС-003 від 31.01.2023 року (Графік платежів), Відповідач повинен сплатити кошти у сумі: проценти за користування кредитом 71 270, 00 грн, частковий платіж основної суми 75 000, 00 грн, комісія за надання кредиту 11 250, 00 грн, тобто загальний платіж 157 520, 00 грн. Це є фіксована сума до погашення боргу. Відповідачем сплачено на погашення заборгованості за кредитним договором 40 000,00 грн, з яких на погашення тіла кредиту 13 091, 80 грн, на погашення процентів 15 658, 20 грн, на погашення комісії 11 250,00 грн. Разом з тим, умова кредитного договору щодо сплати комісії в розмірі 11 250, 00 грн за надання кредиту є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». А тому, кошти в сумі 11 250 грн, 00 коп, які були сплачені в якості комісії підлягають зарахуванню на погашення заборгованості по тілу кредиту. Відтак, 157 520, 00 грн 11 250, 00 грн = 146 270, 00 грн загальний розмір, який повинен бути повернений Позивачу за кредитним договором. Оскільки у кредитному договорі встановлено фіксовану суму до погашення боргу, то розмір заборгованості повинен становити: 146 270, 00 грн 40 000, 00 грн (загальний розмір коштів, внесених Позичальником) = 106 270, 00 грн. А тому з Відповідача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 106 270, 00 грн. Також у поясненнях вказується на відсутність доказів перерахування коштів Відповідачу. Просить позов задовольнити частково у розмірі 106 270, 00 грн. 06.11.2024 року до суду надійши пояснення від Представника позивача, у яких зазначається про те, що факт перерахування коштів Відповідачу підтверджується трьома довідками, сформованими ТОВ «ФК «Елаєнс», АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Платежі Онлайн» з яких вбачається, що Відповідачу на його картку № [NUMBER] було здійснено перерахування коштів трьома платежами від трьох посередників ТОВ «Бізнес Позика» по 25 000, 00 грн (разом 75 000, 00 грн). Довідка від ТОВ «ФК «Елаєнс», що надає посередницькі послуги Позивачу з кредитування клієнтів за допомогою платіжної системи «Fondy» була надана Позивачу на підтвердження успішності проведених операцій. Також у поясненнях зазначається, що розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору. Платіж Відповідача у сумі 40 000 грн врахований у розрахунок заборгованості. Відповідач погодився з мовами договору щодо комісії та процентів. Встановлення в кредитному договорі процентів, які нараховуються на залишок заборгованості та обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту відповідає принципу свободи договору. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що 31 січня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 456814-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.9-13). Відповідно до пункту 2.1 Договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 75 000 гривень строком на 16 тижнів на умовах сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,15986460% в день (знижена процентна ставка, фіксована ставка), сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 11 250,00 гривень (п.2.5 договору). Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених зазначеним Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Відповідно до пункту 2.8. Договору орієнтовна загальна вартість наданого кредиту складає 157 520, 00 грн. Пунктом 3.2.3 Договору встановлено Графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. Відповідно до вказаного Графіку платежів проценти за користування кредитом складають 71 270, 00 грн, основна сума боргу 75 000, 00 грн, комісія за надання кредиту 11 250, 00 грн, і загальна сума складає 157 520, 00 грн. Останній платіж слід було внести 23.05.2023 року. ТзОВ «Бізнес Позика» виконало зобов`язання за договором № 456814-КС-003 про надання кредиту, перерахувавши 31 січня 2023 року трьома платежами на картковий рахунок [PERSON] по 25 000 гривень, що підтверджується відповідними довідками ТзОВ ФК «Елаєнс», ТОВ «Платежі Онлайн», АТ «ТАСКОМБАНК» (а. с. 16, 17, 18). Часткове визнання позову відповідачем свідчить, що [PERSON] підтверджує факт укладення ним 31 січня 2023 року договору № 456814-КС-003 про надання кредиту, факт отримання ним кредитних коштів в розмірі 75 000 гривень. Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Бізнес Позика» зазначає, що заборгованість відповідача станом на 28 червня 2024 року становить 162 889,88 гривень, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 61 908, 20 гривень, суми прострочених платежів по процентах 100 981, 68 грн. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач 17.02.2023 року частково повернув кредитні кошти в розмірі 40 000 гривень: з яких 13 091, 8 зараховано на погашення тіла кредиту, 15 658, 20 грн на відсотки за користування кредитом та 11 250, 00 грн - комісія. В подальшому [PERSON] погашення кредиту не здійснював, що свідчить про неналежне виконання ним умов укладеного Договору. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в частині першій статті 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Суд вважає слушними заперечення відповідача про нарахування відсотків в розмірі, що перевищує обумовлений сторонами в договорі розмір відсотків. Згідно дослідженого Договору, як уже зазначалося вище, строк кредитування становить 16 тижні. Тип процентної ставки фіксована. Розділами 3 та 4 Договору обумовлений та узгоджений сторонами порядок повернення кредиту. У пункті 3.2.3. Договору визначено Графік платежів, відповідно до якого загальна сума процентів за користування Кредитом складає 71 270, 00 грн, тіло Кредиту 75 000, 00 грн та комісія 11 250, 00 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 157 520, 00 грн (пункт 3.2.3 Договору). Таким чином, Суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» в сумі 100 981, 68 грн, не підлягають задоволенню, оскільки не враховані у графік погашення, не узгоджені сторонами та не включені в орієнтовну вартість кредиту. В ході розгляду справи встановлено, та підтверджується долученим до справи Розрахунком заборгованості (а. с. 30), що Відповідач вніс 40 000, 00 грн на погашення заборгованості. Вказані кошти були розприділені наступним чином: 13 091,80 грн на погашення Кредиту, 15 658, 20 грн на погашення відсотків за користування кредитом та 11 250, 00 грн на комісію за надання Кредиту. Відтак, виходячи із загальних сум платежів, які мав сплатити Відповідач, що визначені у Графіку платежів та зазначеного погашення, залишок заборгованості за тілом Кредиту у Відповідача складає: 61 908, 20 грн (75 000, 00 грн 13 091,80 грн); за процентами: 55 611, 80 грн (71 270, 00 грн -15 658, 20 грн). Відтак, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з Відповідача, що і обумовлена Графіком платежів складає: 117 520, 00 грн (55 611, 80 грн +61 908, 20 грн). Щодо стягнення заборгованості за комісією. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку. На виконання вимог, зокрема, пункту 4 частини першої статті 1та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом. Пунктом 2.5 Договору № 456814-КС-003 від 31 січня 2023 року передбачено сплату комісії за надання кредиту в розмірі 11 250,00 гривень, розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку договору, встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28). Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25). Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Згідно Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31). з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору № 456814-КС-003 від 31 січня 2023 року щодо сплати комісії в розмірі 11 250,00 гривень за надання кредиту є нікчемними. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Такий висновок сформульовано Верховний Судом в постанові від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц. Враховуючи наведене, сплачена Відповідачем сума комісії 11 250,00 гривень має бути зарахована на погашення заборгованості за Кредитом. Таким чином, заборгованість [PERSON] за Договором кредиту становить 106 270, 00 грн (117 520, 00 грн (загальна сума заборгованості) - 11 250,00 грн (сплачена комісія за надання Кредиту). Зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача. А тому позов ТОВ «Бізнес позика» до [PERSON] підлягає до часткового задоволення За правилами частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (на 65,24 % від ціни позову), то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1580, 40 гривень судового збору.

Outcome: partial