Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У березні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Свої вимоги мотивував тим, що наприкiнцi червня 2021 року [PERSON] познайомився з [PERSON] в м. Одеса, вони декiлька разiв зустрiчалися та мали iнтимнi стосунки. Сторони не перебували в шлюбi мiж собою. В травнi 2022 року Вiдповiдач повiдомила Позивачу, що вона народила дiвчинку [PERSON] яка є його донькою. В березнi 2025 року на адресу Позивача надійшла позовна заява за пазовом Управлiння «Служба у справах дiтей» Сумської мiської ради про позбавлення батькiвських прав та стягнення алiментiв. Позивач у цiй справi є Вiдповiдачем. Також Вiдповiдачем у справi про позбавлення батькiвських прав та стягнення алiментiв є мати Нiни, [PERSON] . Позивач зателефонував до Вiдповiдачки, щоб дiзнатися чому Управлiння «Служба у справах дiтей» Сумської мiської ради подало до суду заяву про позбавлення їx батькiвських прав. Вiдповiдач сказала Позивачу про те, що [PERSON] взагалi не йога дитина. Тому позивач просив суд виключити запис про [PERSON] , [INFO] , громадянина України. РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , як батька дитини з актового запису № 1271 вiд 26.05.2022 року про народження [PERSON] , [INFO] , здiйсненого вiддiлом державної реестрації актiв цивiльного стану у мiстi Одесi Південного мiжрегiонального управлiння Мiнiстерства юстиції (м. Одеса). Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07.05.2025 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, до суду від представника позивача надійшла заява, в якій вона просила провести розгляд справи за їх відсутності, позов задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідачка не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У судове засідання третя особа - [PERSON] не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву, де просив розгляд справи проводити за його відсутності, вирішення справи залишити на розгляд суду. Представник Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,у судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву, де просив розгляд справи проводити без його участі. Отже, за вищевказаних обставин у відповідності до ст. 130 ЦПК України відповідач про час та місце розгляду у справі повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України: суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди представника позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно дост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що наприкiнцi червня 2021 року [PERSON] познайомився з [PERSON] в м. Одеса, вони декiлька разiв зустрiчалися та мали iнтимнi стосунки. Сторони не перебували в шлюбi мiж собою. В травнi 2022 року Вiдповiдач повiдомила Позивачу, що вона народила дiвчинку [PERSON] яка є його донькою. Походження дитини вiд батька визначаєтъся за заявою жiнки та чоловiка, якi не перебувають у шлюбi мiж собою. Така заява може бути подана як до, так i пiсля народження дитини до органу державної реєстрації актiв цивiльного стану (ч. 1 ст. 126 Сiмейного кодексу України). Отже, Вiдповiдач Попросила Позивача приїхати до вiддiлу державної ресстрації актiв цивiльного стану у мiстi Одесi Південного мiжрегiонального управлiння Мiнiстерства юстиції (м. Одеса) щоб зарееструвати дитину. В момент реєстрації Позивач вважав доньку [PERSON] своєю дитиною. Але так як Позивач з Вiдповiдачем не перебували в шлюбi то 26 травня 2022 року Позивач написав заяву про визнання батькiвства, тому державна реєстрація народження була проведена вiдповiдно до статтi 126 Сiмейного кодексу Украши. 3 того часу сторони не бачилися, лише Позивач переводив кошти для дитини на рахунок Вiдповiдача . В березнi 2025 року на адресу Позивача надійшла позовна заява за пазовом Управлiння «Служба у справах дiтей» Сумської мiської ради про позбавлення батькiвських прав та стягнення алiментiв. Позивач у цiй справi є Вiдповiдачем. Також Вiдповiдачем у справi про позбавлення батькiвських прав та стягнення алiментiв є мати Нiни, [PERSON] . Позивач зателефонував до Вiдповiдачки, щоб дiзнатися чому Управлiння «Служба у справах дiтей» Сумської мiської ради подало до суду заяву про позбавлення їx батькiвських прав. Вiдповiдач сказала Позивачу про те, що [PERSON] взагалi не йога дитина. 3 позовної заяви про позбавлення їx батькiвських прав Позивач дiзнався про те, що Вiдповiдач покинула дитину в ciм`ї свекрухи. 26.01.2024 року дiвчинку було влаштовано до КНП «Дитяча клiнiчна лiкарня Святої Зінаїди» Сумської мiської ради для медичного обстеження. Так як Вiдповiдач не забрала дитину, то розпорядженням Сумської мiської вiйськової адмiнiстрацiї вiд 14.02.2024 року № 47-ВКВА [PERSON] , [INFO] було надано статус, дитина позбавлена батькiвського пiклування. Розпорядженням Сумської мiської вiйськової адмiнiстрацiї вiд 21.02.2024 року № 54-ВКВА «Про створення прийомної ciм`ї [PERSON] та влаштування малолітньої дитини [PERSON] ». Дiвчинку передали на виховання i спiльне проживания в прийомну родину. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (частина друга статті 125 СК України). Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що Судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Згідно ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для встановлення чи оспорювання батьківства проводиться експертиза ДНК. Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається з метою формування належної, допустимої та достатньої за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (при наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. В результаті проведення ДНК-аналізу на предмет встановлення батьківства ймовірність похибки позитивного висновку становить 0,000001%. Негативний факт батьківства встановлюється із 100% ймовірністю. Згідно з висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-120-2025 біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] виключається. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Верховний суд у постановах від 23.10.19, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутнє кровне споріднення між батьком [PERSON] та дитиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-120-2025. На підставі викладеного та

Outcome: approved