Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, в інтересах [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про відбирання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав. В обґрунтування вимог зазначено, що Відповідач у справі - [PERSON] , [INFO] , має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Матір дитини - [PERSON] померла [INFO] . 12.08.2025року до відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло усне повідомлення від інспектора СЮГІ ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Возіянової Н.В. про малолітнього [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Дитину було виявлено у громадянки [PERSON] , 1992 р.н., за адресою: [ADDRESS] . Жінка повідомила, що батько [PERSON] тривалий час вживає алкоголь, життям та здоров`ям сина не цікавиться, хлопчик був брудний та голодний. Тому того ж дня було складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітнього [PERSON] , [INFO] , доставлено до КНП «Міська дитяча лікарня № 5». Спеціалістами відділу було проведено бесіду з батьком [PERSON] стосовно вирішення подальшої долі його сина. Батько повідомив, що він хворіє, у нього висока температура, наступного дня планує звернутися до лікарні та почати лікування в неврології, оскільки у нього був інсульт. Наразі забирати [PERSON] з лікарні він не планує, а у разі покращення його стану здоров`я, батько планує забрати сина додому на виховання, хоча підтвердив, що син його зовсім не слухається. Старша донька [PERSON] , 2007 р.н., з ним не проживає, її місцезнаходження йому не відоме. Батькові було залишено запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини. У зв`язку з небажанням батька забирати сина додому на виховання, [INFO] малолітнього [PERSON] , [INFO] , було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] та помічника патронатного вихователя [PERSON] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] , де хлопчик перебуває і дотепер. 16.05.2024 малолітнього [PERSON] , [INFO] , було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, по причині проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Родина була взята на облік, оскільки 03.05.2024 року до відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло подання Запорізької гімназії № 36 про те, що учень 3 класу [PERSON] , 2015 р.н., систематично пропускає заняття в школі без поважних причин. Батько дитини - [PERSON] , 1969 р.н., схильний до вживання спиртних напоїв, на контакт з адміністрацією гімназії не іде, на телефонні дзвінки не відповідає, не виконує батьківських обов`язків в частині забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. 10.05.2024 року головними спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з фахівцем із соціальної роботи Запорізького міського центру соціальних служб та інспекторами сектору ювенальної превенції Відділення поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було обстежено умови проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з батьком [PERSON] , 1969 р.н., та старшою сестрою [PERSON] , [INFO] , в трикімнатному будинку, де наявні водо-, та електропостачання, їжу готують на електроплиті, є душ та туалет. [PERSON] займає окрему кімнату, де є ліжко, письмовий стіл, шафа для одягу, другу кімнату займає [PERSON] , в кімнаті наявні два дивани, сервант; в залі є диван, шафа, сервант, тумба, телевізор. Помешкання потребує вологого прибирання та впорядкування речей. Батько повідомив, що він працює неофіційно, іноді допомагає сину з уроками, старша донька його не слухається, часто не повертається додому на ніч, батько був з ознаками алкогольного сп`яніння, спочатку поводив себе агресивно та не хотів впускати членів комісії до будинку, проте потім пішов на контакт та пообіцяв навести порядок в помешканні. Батька [PERSON] було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно дітей, його зобов`язано створити належні умови для проживання та виховання сина і доньки. Відповідно до характеристики Запорізької гімназії № 36, [PERSON] має низький рівень навчальних досягнень, зазнає труднощів при оволодінні програмним матеріалом, потребує постійного контролю з боку дорослих. Рівень розвитку мовлення дитини не відповідає віковій нормі. Відзначається бідність словникового запасу. Режим дня школяра не дотримується, хлопець пропускає заняття без поважної причини. Не достатньо сформовані вміння і навички, необхідні для засвоєння навчального матеріалу. Відповідно до інформації КНП «ІДПМСД № 2» від 10.05.2024 року, [PERSON] та [PERSON] не мають укладених декларацій на медичне обслуговування з лікарем-педіатром підприємства, медична документація відсутня. Відповідно до оцінки потреб сім`ї, складеної фахівцями Запорізького міського центру соціальних служб від 10.05.2024 року, в родині [PERSON] наявні ознаки СЖО, оскільки батько не належно виконує свої батьківські обов`язки відносно двох дітей, зловживає спиртними напоями. 27.05.2024 року до відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло усне повідомлення від інспектора сектору ювенальної превенції ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Абдуллаева Магаррама про дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які мешкають у знайомої жінки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , повертатися до батька не бажають. Було проведено спільний рейд, де встановлено, що діти не бажають мешкати з батьком, бо він зловживає алкоголем, ображає їх, не створює умов для навчання, не годує та виганяє з дому. Тому були складені Акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку на неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , та влаштовано до КНП «Міська дитяча лікарня № 5». Відповідно до інформації ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області батько [PERSON] , 1969 р.н., притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП від 10.05.2024 року. Відповідно до інформації Відділу обслуговування громадян № З Управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області батько [PERSON] не отримує пенсію по втраті годувальника на дітей [PERSON] , 2007 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н., після померлої матері [PERSON] . Відповідно до пояснень неповнолітньої [PERSON] , 2007 р.н., вона не бажає повертатися додому, тому що батько вживає алкоголь, кричить, не дає можливості навчатися, всі хатні справи поклав на її плечі, допускає фізичне насильство по відношенню до неї та брата [PERSON] , наказує ходити до магазину та купляти йому алкоголь та цигарки. Після смерті матері поведінка батька стала ще жахливіша, він заробляє гроші і одразу їх пропиває, підіймає руку частіше ніж раніше. Це призвело до того, що [PERSON] пішла з дому та проживала в родині її однокласника, через деякий час туди прийшов і [PERSON] , батько їх не розшукував. Після того як діти опинились у лікарні батько їх не відвідував і нічого не приносив. Начальником відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Ольгою Романенко в приміщенні Міської дитячої лікарні № 5 було проведено бесіду з [PERSON] та [PERSON] . Діти категорично відмовились повертатися до батька додому. Внаслідок чого, 02.07.2024 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя було подано позовну заяву про позбавлення батька [PERSON] батьківських прав відносно двох дітей [PERSON] , 2007 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н. Під час розгляду справи в суді, діти спочатку виховувались в родині колишнього чоловіка матері [PERSON] , 1975 р.н., а 24.12.2024 року були передані на виховання до патронатної родини [PERSON] . 14.10.2024 Заводським районним судом м. Запоріжжя було винесено заочне рішення про позбавлення батька [PERSON] батьківських прав відносно двох дітей [PERSON] , 2007 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н. 20.11.2024 року батько [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з заявою про перегляд заочного рішення про позбавлення його батьківських прав . На той час батько [PERSON] налагодив відносини з дітьми, регулярно відвідував їх в патронатній родині, мав велике бажання забрати дітей додому та займатися їх вихованням. Тому, 21.02.2025 року згідно з рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування щодо позбавлення батька батьківських прав було відмовлено. 31.03.2025 року діти [PERSON] , 2007 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н., вибули з родини патронатного вихователя [PERSON] та були передані на виховання батьку [PERSON] . Під час обстеження умов проживання родини [PERSON] в травні 2025 року, діти повідомили, що батько з ними не розмовляє, став дуже нервовий, часто сварить їх, тому що вони пізно повертаються з прогулянок, відносини стали напруженими. Батько [PERSON] повідомив, що він не справляється з дітьми, йому важко і він не знає на скільки у нього вистачить нервів та сил на виховання дітей. Батькові було роз`яснено права та обов`язки батьків відповідно до чинного законодавства та наголошено на необхідності налагодження стосунків з дітьми. Питання щодо стану виконання батьком [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] , 2015 р.н., було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту нрав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району 18.09.2025 року (протокол № 28). Батько [PERSON] на засідання комісії не з`явився, хоча належним чином був повідомлений. Комісією було одноголосно вирішено подати до суду позовну заяву про відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району просить суд відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення його батьківських прав та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (але не менше 50% прожиткового мінімуму) на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , на користь особи або закладу, який буде здійснювати опіку над дитиною, до досягнення повноліття. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2025 закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, в інтересах [PERSON] до [PERSON] про відбирання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, у визначений судом строк відзив на позов або зустрічний позов не подав. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Судом встановлено. [PERSON] , [INFO] , має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.02.2015, серія [NUMBER] . Матір дитини - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.12.2023, серія [NUMBER] . 12.08.2025 року до відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло усне повідомлення від інспектора СЮГІ ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Возіянової Н.В. про малолітнього [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Дитину було виявлено у громадянки [PERSON] , 1992 р.н., за адресою: [ADDRESS] . Жінка повідомила, що батько [PERSON] тривалий час вживає алкоголь, життям та здоров`ям сина не цікавиться, хлопчик був брудний та голодний. Тому того ж дня було складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітнього [PERSON] , [INFO] , доставлено до КНП «Міська дитяча лікарня № 5». Спеціалістами відділу було проведено бесіду з батьком [PERSON] стосовно вирішення подальшої долі його сина. Батько повідомив, що він хворіє, у нього висока температура, наступного дня планує звернутися до лікарні та почати лікування в неврології, оскільки у нього був інсульт. Наразі забирати [PERSON] з лікарні він не планує, а у разі покращення його стану здоров`я, батько планує забрати сина додому на виховання, хоча підтвердив, що син його зовсім не слухається. Старша донька [PERSON] , 2007 р.н., з ним не проживає, її місцезнаходження йому не відоме. Батькові було залишено запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини. У зв`язку з небажанням батька забирати сина додому на виховання, [INFO] малолітнього [PERSON] , [INFO] , було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] та помічника патронатного вихователя [PERSON] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] , де хлопчик перебуває і дотепер. 16.05.2024 малолітнього [PERSON] , [INFO] , було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, по причині проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Родина була взята на облік, оскільки 03.05.2024 року до відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло подання Запорізької гімназії № 36 про те, що учень 3 класу [PERSON] , 2015 р.н., систематично пропускає заняття в школі без поважних причин. Батько дитини - [PERSON] , 1969 р.н., схильний до вживання спиртних напоїв, на контакт з адміністрацією гімназії не іде, на телефонні дзвінки не відповідає, не виконує батьківських обов`язків в частині забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. 10.05.2024 року головними спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з фахівцем із соціальної роботи Запорізького міського центру соціальних служб та інспекторами сектору ювенальної превенції Відділення поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було обстежено умови проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з батьком [PERSON] , 1969 р.н., та старшою сестрою [PERSON] , [INFO] , в трикімнатному будинку, де наявні водо-, та електропостачання, їжу готують на електроплиті, є душ та туалет. [PERSON] займає окрему кімнату, де є ліжко, письмовий стіл, шафа для одягу, другу кімнату займає [PERSON] , в кімнаті наявні два дивани, сервант; в залі є диван, шафа, сервант, тумба, телевізор. Помешкання потребує вологого прибирання та впорядкування речей. Батько повідомив, що він працює неофіційно, іноді допомагає сину з уроками, старша донька його не слухається, часто не повертається додому на ніч, батько був з ознаками алкогольного сп`яніння, спочатку поводив себе агресивно та не хотів впускати членів комісії до будинку, проте потім пішов на контакт та пообіцяв навести порядок в помешканні. Батька [PERSON] було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно дітей, його зобов`язано створити належні умови для проживання та виховання сина і доньки. Відповідно до характеристики Запорізької гімназії № 36, [PERSON] має низький рівень навчальних досягнень, зазнає труднощів при оволодінні програмним матеріалом, потребує постійного контролю з боку дорослих. Рівень розвитку мовлення дитини не відповідає віковій нормі. Відзначається бідність словникового запасу. Режим дня школяра не дотримується, хлопець пропускає заняття без поважної причини. Не достатньо сформовані вміння і навички, необхідні для засвоєння навчального матеріалу. Відповідно до інформації КНП «ІДПМСД № 2» від 10.05.2024 року, [PERSON] та [PERSON] не мають укладених декларацій на медичне обслуговування з лікарем-педіатром підприємства, медична документація відсутня. Відповідно до оцінки потреб сім`ї, складеної фахівцями Запорізького міського центру соціальних служб від 10.05.2024 року, в родині [PERSON] наявні ознаки СЖО, оскільки батько не належно виконує свої батьківські обов`язки відносно двох дітей, зловживає спиртними напоями. 27.05.2024 року до відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло усне повідомлення від інспектора сектору ювенальної превенції ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Абдуллаева Магаррама про дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які мешкають у знайомої жінки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , повертатися до батька не бажають. Було проведено спільний рейд, де встановлено, що діти не бажають мешкати з батьком, бо він зловживає алкоголем, ображає їх, не створює умов для навчання, не годує та виганяє з дому. Тому були складені Акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку на неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , та влаштовано до КНП «Міська дитяча лікарня № 5». Відповідно до інформації ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області батько [PERSON] , 1969 р.н., притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП від 10.05.2024 року. Відповідно до інформації Відділу обслуговування громадян № З Управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області батько [PERSON] не отримує пенсію по втраті годувальника на дітей [PERSON] , 2007 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н., після померлої матері [PERSON] . Відповідно до пояснень неповнолітньої [PERSON] , 2007 р.н., вона не бажає повертатися додому, тому що батько вживає алкоголь, кричить, не дає можливості навчатися, всі хатні справи поклав на її плечі, допускає фізичне насильство по відношенню до неї та брата [PERSON] , наказує ходити до магазину та купляти йому алкоголь та цигарки. Після смерті матері поведінка батька стала ще жахливіша, він заробляє гроші і одразу їх пропиває, підіймає руку частіше ніж раніше. Це призвело до того, що [PERSON] пішла з дому та проживала в родині її однокласника, через деякий час туди прийшов і [PERSON] , батько їх не розшукував. Після того як діти опинились у лікарні батько їх не відвідував і нічого не приносив. Начальником відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Ольгою Романенко в приміщенні Міської дитячої лікарні № 5 було проведено бесіду з [PERSON] та [PERSON] . Діти категорично відмовились повертатися до батька додому. Внаслідок чого, 02.07.2024 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя було подано позовну заяву про позбавлення батька [PERSON] батьківських прав відносно двох дітей [PERSON] , 2007 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н. Під час розгляду справи в суді, діти спочатку виховувались в родині колишнього чоловіка матері [PERSON] , 1975 р.н., а 24.12.2024 року були передані на виховання до патронатної родини [PERSON] . 14.10.2024 Заводським районним судом м. Запоріжжя було винесено заочне рішення про позбавлення батька [PERSON] батьківських прав відносно двох дітей [PERSON] , 2007 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н. 20.11.2024 року батько [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з заявою про перегляд заочного рішення про позбавлення його батьківських прав . На той час батько [PERSON] налагодив відносини з дітьми, регулярно відвідував їх в патронатній родині, мав велике бажання забрати дітей додому та займатися їх вихованням. Тому, 21.02.2025 року згідно з рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування щодо позбавлення батька батьківських прав було відмовлено. 31.03.2025 року діти [PERSON] , 2007 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н., вибули з родини патронатного вихователя [PERSON] та були передані на виховання батьку [PERSON] . Під час обстеження умов проживання родини [PERSON] в травні 2025 року, діти повідомили, що батько з ними не розмовляє, став дуже нервовий, часто сварить їх, тому що вони пізно повертаються з прогулянок, відносини стали напруженими. Батько [PERSON] повідомив, що він не справляється з дітьми, йому важко і він не знає на скільки у нього вистачить нервів та сил на виховання дітей. Батькові було роз`яснено права та обов`язки батьків відповідно до чинного законодавства та наголошено на необхідності налагодження стосунків з дітьми. Питання щодо стану виконання батьком [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] , 2015 р.н., було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту нрав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району 18.09.2025 року (протокол № 28). Батько [PERSON] на засідання комісії не з`явився, хоча належним чином був повідомлений. Комісією було одноголосно вирішено подати до суду позовну заяву про відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Також у справі «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (§ 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. Відповідно до частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. За правилом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно з частиною третьою статті 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються добудь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), 06 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19 (провадження № 61-7357св21). Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідачкою від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини. Враховуючи вищезазначені нормативні приписи у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина, адже він є батьком з низьким виховним потенціалом, неналежним чином виконує батьківські обов`язки, не забезпечує медичного догляду синові, харчування, не отримує ніяких видів соціального допомоги на сина, зловживає спиртними напоями. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання, утримання своєї дитини, не створив належних умов для її розвитку, дитина виховується без догляду, без уваги та любові. З огляду на встановлені судом фактичні обставини, з урахуванням віку дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення в цій частині позовних вимог. Положенням ч. 4 ст.170 СК України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини майнового і сімейного стану відповідачки та бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України, тобто 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач є працездатною, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає справедливим стягнути з відповідача на утримання його дитини аліменти у розмірі 1/4 частини їх доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, суд вважає необхідним зазначити, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Таким чином, при розгляді зазначеної справи об`єктом справляння судового збору є вимога про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав та вимога про стягнення аліментів. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із зазначеними вимогами, тому з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір за кожну позовну вимогу окремо. На підставі викладеного,

Outcome: approved