Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

28 серпня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором № 4559972 від 12.04.2021 у сумі 27450,00 грн та судові витрати (2422,40 грн - судовий збір та 8000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу). Процесуальні дії/рішення у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено строк на усунення недоліків (а.с. 38). Позивач у встановлений судом строк недоліки усунув. Ухвалою суду від 23 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 26 листопада 2025 року (а.с. 73-75). Цією ж ухвалою суду зобов`язано позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» направити на адресу відповідачки копії доказів, що додавалися до заяви про усунення недоліків, а саме: «Договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02 липня 2021» з додатками та «Акт приймання - передачі реєстру боржників від 02 липня 2021 року до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02 липня 2021», а докази направлення відповідачу - надати суду. 02.10.2025 позивачем через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про долучення доказів (а.с. 80), до яких додано докази направлення відповідачці заяви про усунення недоліків (а.с. 82). 25.11.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.87). 26.11.2025 відповідачкою [PERSON] через канцелярію суду подано клопотання (а.с. 90), в якому вона просила суд відкласти розгляд справи та витребувати від банку інформацію про неналежність їй банківської картки, на яку було перераховано грошові кошти первісним кредитором. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 26.11.2025 витребувано від Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» інформацію. У судовому засіданні оголошено перерву до 20.01.2026 (а.с. 94-95). 08.12.2025 від АТ «Банк Кредит Дніпро» надійшла витребувана ухвалою суду інформація (а.с. 104). Представник позивача Усенко М.Г. у судове засідання 20.01.2026 не з`явився. У клопотанні просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача (а.с. 80). Відповідачка [PERSON] у належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить розписка про вручення повістки про виклик до суду, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 107). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 3-6) 12.04.2021 між позичальницею [PERSON] (надалі - відповідачка) та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 4559972 (надалі - кредитний договір), згідно з умовами якого відповідачка отримала 6000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачкою не було внесено, ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну їй суму, а відповідачка зі свого боку не виконала умов кредитного договору. 02.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 73-МЛ, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги за кредитним договором № 4559972, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Мілоан». Сума заборгованості відповідачки за кредитним договором позивачу була передана первісним кредитором, відповідно до договору про відступлення права вимоги № 73-МЛ, та становить 27450,00 грн., а саме: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 6000,00 грн; - прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 20250,00 грн; - прострочена заборгованість за комісією становить - 1200,00 грн. Також позивач стверджував, що відповідачці було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статті 15-16, 207, 514, 525-527, 530, 610, 615,626, 629, 1054 ЦК України, статті 55, 133, 141175 ЦПК України, статті 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та висновки Верховного Суду у справі № 404/502/18 (постанова суду від 23 березня 2020 року), у справі № 732/670/19 (постанова суду від 09 вересня 2020 року), у справі № 524/5556/19 (постанова суду від 12 січня 2021 року), у справі № 243/6552/20 (постанова суду від 02 листопада 2021 року), у справі № 2-3897/10 (постанова суду від 19 лютого 2020 року). Позиція відповідача (а.с. 90, 107) Відповідачка [PERSON] заперечувала проти позовних вимог. Зазначала, що банківська картка, на яку було перераховано кредит, їй не належить; кошти вона не отримувала, договір кредиту не укладала. Стверджувала, що її даними заволоділи шахраї та використали для отримання кредиту. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до копії договору про споживчий кредит від 12.04.2021 № 4559972 його сторонами є: [PERSON] (позичальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (кредитодавець та/або товариство). За умовами самого договору він укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, про що свідчить п. 6.1 договору (а.с. 7-10). У реквізитах та підписах сторін договору зазначено прізвище, ім`я, по батькові відповідачки « [PERSON] », ідентифікаційний номер відповідачки ( [NUMBER] ); відомості про паспорт; місце реєстрації (проживання) ( [ADDRESS] ); телефон: [NUMBER] . Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Згідно п. 1.2 кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 6000,00 грн у валюті: українські гривні. Кредит надається строком на 15 днів з 12.04.2021 (строк кредитування) (п. 1.3 кредитного договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 27.04.2021 (п. 1.4 кредитного договору). Комісія за надання кредиту: 1200,00 грн, яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 кредитного договору). Проценти за користування кредитом: 22500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 кредитного договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 кредитного договору). Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пп. 2.2, 2.3 цього договору (п. 1.7 кредитного договору). Згідно з п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. У жодному пункті кредитного договору номер карткового рахунку не зазначений. Відповідно до п. 2.2.1 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених у п. 1.5.1 -1.5.2 договору, у термін (дату), вказаний у п. 1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний у п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору (п. 2.2.2 кредитного договору). Відповідно до п. 2.4.1 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Якщо після завершення строку кредитування визначеного згідно з п. 1.3 та 2.3 договору, заборгованість не буде погашена позичальником. Відповідно до п. 3.2.6 договору кредитор має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим договором. Згідно з п. 4.2 договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця. Відповідно до п. 6.1 договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з п. 6.2 договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проєкт цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Відповідно до п. 6.4 укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Згідно з п. 6.5 договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Графіком платежів, що є додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 4559972 від 12.04.2021 (а.с.11), передбачено та зазначено такі умови: дата платежу, сума платежу за розрахунковий період (гривня), в тому числі погашення основної суми кредиту, проценти за користування кредитом та комісія за обслуговування кредиту (а.с. 11). У паспорті споживчого кредиту, що є додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 4559972 від 12.04.2021, наведені умови кредитування, які є ідентичні тим, що викладені у кредитному договорі (а.с. 11 (на звороті)-12). Відповідно до змісту анкети-заяви на кредит (а.с. 13), вона заповнена 12.04.2021 [PERSON] , [INFO] . В анкеті-заяві також зазначено номер мобільного телефону: [NUMBER] ; паспорт: [NUMBER] ; адреса реєстрації: [ADDRESS] ; адреса проживання: [ADDRESS] . Також зазначена ІР-адреса, з якої подано заяву: [NUMBER] та яка, ідентифікується як м. Нікополь, Дніпропетровська область. Відповідно до копії довідки ТОВ «Мілоан» від 12.06.2025 (а.с.12 на звороті) [PERSON] була ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» . Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W78667, направленим 12.04.2021 15:45 на номер телефону: - [NUMBER] . Відповідно до копії платіжного доручення від 12.04.2021 № 43682065 ТОВ «Мілоан» перераховано грошові кошти у сумі 6000,00 грн на рахунок отримувача « [PERSON] » № [NUMBER] , код отримувача: [NUMBER] ; призначення платежу: кошти згідно з договором 4559972 (а.с. 14). Банком емітентом маскованої картки № [NUMBER] є АТ «Банк Кредит Дніпро», що встановлено за допомогою онлайн-сервісу: https://www.bindb.com/. Відповідно до довідки АТ «Банк Кредит Дніпро», наданої на виконання ухвали суду від 26.11.2025, [PERSON] не є клієнтом банку (а.с. 104). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.14 (на звороті)-15), наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором № 4559972 становить 27450,00 грн, яка складається зі: - заборгованості по тілу кредиту - 6000,00 грн; - заборгованості по процентам - 20250,00 грн; - заборгованості по комісії - 1200,00 грн. З цього ж розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом відбувалися відповідно до умов договору, а саме за 15 днів кредитування нараховувалися проценти за ставкою 2,50 % за кожен день та 60 днів користування кредитом (на умовах пролонгації) - 5,00 %. 02 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі - новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги № 73-МЛ (а.с. 48-56). Відповідно до п. 1.1 договору про відступлення прав вимоги на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Згідно з п. 1.2 договору про відступлення прав вимоги внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитним договором. У відповідності до п. 6.2.3 договору про відступлення прав вимоги права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей. При цьому виконання новим кредитором та кредитором умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. Відповідно до акту приймання-передачі права вимоги реєстру боржників від 02.07.2021 до договору про відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02 липня 2021 року ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» прийняло реєстр боржників кредитора кількістю 7547 (а.с. 24). Відповідно до копії платіжної інструкції від 02.07.2021 № 33394 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» здійснило перерахування коштів на рахунок ТОВ «Мілоан» у сумі 4 000 000,00 грн як оплату за відступлення права вимоги за договором №73-МЛ від 02.07.2021 (а.с. 24 на звороті). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором від 12.04.2021 № 4559972 у загальній сумі 27450,00 грн, з яких: тіло кредиту - 6000,00 гривень; залишок по відсотках - 20250,00 грн; залишок за комісією - 1200,00 грн (а.с. 25, 64). Згідно з випискою виписки з особового рахунку за кредитним договором № 4559972 від 12.04.2021 заборгованість за кредитним договором станом на 24.07.2025 становить 27450,00 грн, у тому числі: - заборгованість по тілу кредиту - 6000,00 грн; - заборгованість по процентах - 20250,00 грн; - заборгованість по комісії - 1200,00 грн. Застосовані судом норми права та висновки Верховного Суду Згідно зі ч. 1, 2 статті 207 ЦК України (ЦКУ) (редакція чинна на дату кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 641 ЦКУ пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. За ст. 642 ЦКУ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію». Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (тут та на далі - у редакції, чинній станом на дату укладення кредитного договору) встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 (справа № 404/502/18), від 09.09.2020 (справа № 732/670/19) дійшов такого висновку: «Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням: Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.». У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ). Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК). Обов`язки за договором позики виникають лише для однієї сторони - позичальника. Отримавши у власність передані позикодавцем гроші або речі, визначені родовими ознаками, позичальник зазвичай стає зобов`язаним повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей такого ж роду і якості. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У даній справі позивач стверджував, що він набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором, що був укладений між нею та первісним кредитором в електронній формі, і за цим договором відповідачка отримала на свій банківський рахунок кредитні кошти у сумі 6000,00 грн, які не повернула, проценти за користування кредитом та комісію також не сплатила. На підтвердження своїх вимог позивач надав копію договору про споживчий кредит з додатками; розрахунки заборгованості за договором, докази перерахування первісним кредитором суми кредиту за реквізитами банківської картки, а також докази на підтвердження набуття ним права вимоги за кредитним договором. За ствердженням позивача, викладеним у позовній заяві, надані ним докази підтверджують, що «ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну їй суму. Відповідачка зі свого боку не виконала умови кредитного договору, кредит не повернула. Суд же вважає, що матеріали справи не містять достатніх, належних та достовірних доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів саме на банківський (поточний) рахунок, відкритий на ім`я відповідачки [PERSON] . Перерахування коштів первісним кредитором за певними банківським реквізитами (маска кратки [NUMBER] ), який помилково ним ідентифікований як такий, що належить відповідачці, не є тотожним зарахуванню кредитних коштів на рахунок відповідачки. Адже з матеріалів справи вбачається, що банківська картка, маска якої наведена у копії платіжного доручення, не належить [PERSON] , що підтвердила банківська установа, якою емітовано таку платіжну картку. Належність відповідачці номеру телефону, зазначеного у реквізитах договору, матеріалами справи також не підтверджено. Адреси, зазначені в анкеті-заяві, та ІР-адреса, з якої було подано заяву, не збігаються зі зареєстрованим місцем проживання відповідачки. Інші відомості, що містяться в анкеті-заяві, договорі тощо також не дозволяють достеменно ідентифікувати відповідачку як сторону кредитного договору та отримувача кредитних коштів. Матеріали справи також не містять доказів того, що саме відповідачка будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачкою цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідачки в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, відсутні докази отримання саме відповідачкою кредиту, тому відсутні достатні правові підстави для судового захисту прав та інтересів позивача як другого кредитора. Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного суду у постанові від 29 травня 2024 року у справі № 545/1750/21. Єдиним доказом, який містить посилання на замаскований номер картки, яка нібито належить відповідачці [PERSON] , є копія платіжного доручення про перерахування коштів у сумі 6000,00 грн на рахунок [NUMBER] . Однак банк-емітент такої картки не підтвердив факт того, що така картка видана та емітована на ім`я [PERSON] . Платіжне доручення, складене одноособово первісним кредитором ТОВ "Мілоан", підпису відповідачки не містить. Банківською інформацією не підтверджено факт такої операції. Отже копія платіжного доручення (а.с. 14) не є належним та достовірним доказом видачі кредиту саме [PERSON] . Версія з боку відповідачки про заволодіння її персональними даними іншими невстановленими особами є більш вірогідною та слушною, аніж версія позивача про зарахування кредиту на платіжну картку відповідачки, повідомлену нею при укладенні кредитного договору. Факт видачі кредиту саме відповідачці, а не іншій особі, яка могла скористатися персональними даними відповідачки (прізвищем, ім`ям, по батькові, податковим номером) позивачем не доведено, а первісним кредитором належним чином не верифіковано платіжну картку, на яку мали б бути зараховані кредитні кошти. Отже факт отримання кредиту відповідачкою не знайшов своє підтвердження під час розгляду справи у суді. Договір позики/кредиту передбачає фактичне передання грошових коштів від однієї особи іншій з відповідним документальним оформленням такої кредитної операції. Без доведення позивачем дійсної та реальної видачі первісним кредитором кредиту відповідачці, у останньої обов`язок повертати такий кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, комісії не виникає ані перед первісним кредитором, ані перед позивач як новим кредитором. Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором не є документами первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення однієї зі сторін (фінансової установи), отже самі по собі розрахунки заборгованості не можуть бути беззаперечними доказами наявності заборгованості за кредитним договором та не є достатніми та належними доказами існування боргу. Отже позивач не довів наданими ним доказами своє твердження, що первісний кредитор умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Позивач не надав докази на підтвердження виконання первісним кредитором умов кредитного договору щодо надання кредитних коштів у сумі 6000,00 грн шляхом зарахування таких коштів на банківську карту відповідачки як позичальниці за договором. Підсумовуючи викладене та ураховуючи, що на підтвердження факту передання первісним кредитодавцем визначеної договором суми кредиту позичальникові (відповідачці), позивачем не надано суду належних, достовірних, достатніх доказів - документів, які б беззаперечно підтвердили факт зарахування грошових коштів саме відповідачці визначеної договором про споживчий кредит № 4559972 суми кредиту у розмірі 6000,00 грн, то суд уважає, що у відповідачки не виникло зобов`язання за цим договором щодо повернення суми кредиту, зазначеної в договорі, та процентів, комісії відповідно. Всебічний аналіз перевірених і оцінених доказів, які наявні в матеріалах справи, переконує суд, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» за договором про споживчий кредит від 12 квітня 2021 року № 4559972 є не обґрунтованими та безпідставними, тому позов не підлягає задоволенню. Так як суд уважає, що факт видачі кредиту залишився недоведеним позивачем, то суд не здійснює перевірку наданих позивачем розрахунків заборгованостей за кредитним договором. Розподіл судових витрат У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. З врахуванням того, що позов позивача не підлягає задоволенню, суд на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про віднесення судових витрат у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу на позивача.

Outcome: dismissed