Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

27.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст капітал») звернулися до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 41 220,00 грн, з яких: 6 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 32 220,00 грн заборгованість за відсотками; 3 000,00 грн заборгованість за штрафними санкціями; стягнути з відповідача 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 10 000,00 на відшкодування професійної правничої допомоги. В обґрунтування позову зазначають, що між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] 27.04.2024 укладено договір № 1580174 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав від товариства грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 6000,00 грн на строк 360 днів до 22.04.2025 із сплатою відсотків у розмірі 1,5 % у день за користування кредитними коштами. Отримавши кошти від фінансової компанії, останній своїх зобов`язань не виконав і тому утворилась заборгованість зі сплати основної суми боргу, відсотків, штрафів. Загальна сума заборгованості становить 41 220,00 грн, з яких: 6 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 32 220,00 грн заборгованість за відсотками; 3 000,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. Відповідно до договору факторингу ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором. У добровільному порядку відповідач не погашає заборгованість, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом. 28.11.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 28.11.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів у АТ Універсал банк щодо належності відповідачу платіжної картки та проведення ним фінансових операцій. Відповідач у строк, встановлений судом, відзиву, заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні не надав. Сторони в судові засідання 06.01.2026, 26.01.2026 не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи, що представник позивача просив розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позову, суд згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи викладене вище відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне. Між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] 27.04.2024 укладено договір № 1580174 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», відповідно до умов якого останній отримав від товариства грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 6 000,00 грн зі сплатою 1,5 % у день за користування кредитними коштами, на строк 360 днів, тобто до 22.04.2025. Кошти надані відповідачу у безготівковій формі на банківський рахунок клієнта з реквізитами [NUMBER] (а.с. 22-26). Вказаний договір укладений у електронній формі шляхом проставлення одноразового електронного підпису з одноразовим ідентифікатором з боку відповідача. Також накладанням електронного підпису відповідач підтвердив ознайомлення із Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки. Відповідно до повідомлення ТОВ «Пейтек» від 02.07.2025 на виконання договору про переказ коштів від 06.06.2022 № 06062022-1, укладеного між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Пейтек», останнім 27.04.2024 о 08:07:13 успішно перераховано кошти у розмірі 6 000,00 грн на платіжну картку клієнта номер [NUMBER] (а. с. 16). АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів надав інформацію, що банківська картка № [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а також 27.04.2023 на вказану картку здійснено переказ коштів у сумі 6 000,00 грн, зазначено фінансовий номер телефону (а. с. 93-95). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Слон кредит», станом на 22.04.2025 заборгованість [PERSON] за договором № 1580174 становить 41 220,00 грн, з яких: 6 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 32 220,00 грн заборгованість за відсотками; 3 000,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (а. с. 32). Також 27.06.2025 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» укладено договір факторингу № 27062025, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст капітал», яка приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 73-82). До договору долучено витяг з реєстру боржників, де зазначено, що заборгованість [PERSON] за договором № 1580174 становить 41 220,00 грн, копію платіжної інструкції про перерахування коштів ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» на користь ТОВ «Слон кредит» на виконання договору факторингу № 27062025 від 27.06.2025 (а. с. 14-15, 49). При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить до висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір № 1580174 від 27.04.2024 укладений між первісним позикодавцем та [PERSON] у електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договорів як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Позивачем доведено набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, що підтверджується як копією договору факторингу від 27.06.2025, так і витягом із реєстру права вимоги, платіжними інструкціями щодо виконання договору факторингу учасниками угоди. Також позивачем доведено факт отримання відповідачем суми кредиту у розмірі 6 000,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек» від 02.07.2025 та інформацією від АТ «Універсал банк», отриманої в порядку витребування доказів по справі, щодо належності банківської картки відповідачу, її точного номеру та випискою про рух коштів за вказаним рахунком на час видачі кредиту, фінансового номеру відповідача. На підтвердження розміру заборгованості за договором № 1580174 за відсотками позивачем надано розрахунок ТОВ «Слон кредит», проте зазначений розрахунок не у повній мірі відповідає вимогам Закону України Про споживче кредитування (далі Закону). Частиною 5 ст. 8 Закону України Про споживче кредитування встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті не може перевищувати 1 %. Згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Оскільки Закон набрав чинності 24.12.2023, тому за період з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, за період з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року - 1,5 %, а за період з 20 серпня 2024 року - 1 %. Тому за період з 27.04.2024 до 19.08.2024 з урахуванням денної процентної ставки 1,5 % за 114 календарних днів належить стягнути 10 260,00 грн (6000 х 1,5% х114); за період з 20.08.2024 до 22.04.2025 за 246 календарних днів за денною процентною ставкою 1 % - 14 760,00 грн (6000 х 1% х 246). Тому судом встановлено підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитним договором № 1580174 у розмірі 24 840,00 грн (10260+14760-180), з урахуванням списаних відсотків у розмірі 180 грн (а. с. 32). Крім того, не підлягає стягненню із відповідача заборгованість за штрафом у сумі 3000,00 грн, оскільки вказане прямо суперечить вимогам п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1814,16 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд виснує наступне. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію ордеру від 10.12.2024; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копію договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між адвокатом Столітнім М. М. та ТОВ «ФК «Кредит капітал»; заявку від 21.10.2025 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024; акт прийому-передачі виконаних робіт з детальним описом наданих послуг та рахунок на оплату від 19.11.2025 на суму 10 000,00 грн (а. с. 18-19, 27, 33, 46-47, 51). Виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та зважаючи на фінансовий стан обох сторін, враховуючи, що справа є малозначною, розглянута судом у спрощеному позовному провадженні, без присутності учасників справи, кількість процесуальних документів, виготовлених представником при поданні позову, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про доцільність і необхідність відшкодування вартості професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: partial