Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд зобов`язати Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради ЖЕК № 1 укласти з позивачем договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] суму заборгованості, яка нарахована станом на 23.09.2025 та надати на ім`я позивача квитанцію та/або інший платіжний документ для оплати послуг, наданих КП БМР ЖЕК № 1, з відображенням вартості кожного місячного платежу, починаючи з 23.09.2025, без інформації стосовно інших періодів та споживачів за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 23.09.2025 позивач являється власником квартири [ADDRESS] . Після придбання квартири позивач повідомила Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради ЖЕК № 1, що вона є новим власником вказаної квартири і просила відкрити на її ім`я особовий рахунок та здійснити перерахунок нарахувань за комунальні послуги з 23.09.2025 і нараховувати подальші платежі відповідно до наданих послуг. На вказану заяву, позивач отримала відповідь за № 606 від 26.09.2025р., в якій фактично було відмовлено у відкритті нового особового рахунку та в проведенні відповідного нарахування плати за послуги з 23.09.2025, без боргів попередніх власників. 17.10.2025 [PERSON] повторно звернулась до КП БМР ЖЕК № 1 з заявою, в якій вказала про свою незгоду зі сплатою боргів попередніх власників, а також знову просила відкрити на її ім`я особовий рахунок та здійснити перерахунок нарахувань за комунальні послуги з 23.09.2025. На що отримала відповідь за № 659 від 27.10.2025, в які вказано, що особові рахунки, що відкриті КП БМР ЖЕК №1, є внутрішніми обліковими документами, які мають номерну прив`язку до приміщення, а не до конкретного власника, та у разі зміни власника приміщення відбувається переоформлення вже існуючого особового рахунку на нового власника. Також у відповіді вказано, що списання заборгованості за житлово-комунальні послуги законодавством України не передбачено, тому наявна заборгованість по квартирі підлягає погашенню в установленому порядку, і переоформлення особового рахунку без врегулювання боргу є неможливим. Позивач зазначає, що відповідач безпідставно нарахував позивачу заборгованість попередніх власників квартири, яка виникла до моменту придбання позивачем квартири, а також не укладає з [PERSON] договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, не переоформляє на її ім`я особовий рахунок по квартирі. Позивач не згодна сплачувати борги попередніх власників, оскільки вона до 23.09.2025 не сбула споживачем житлово-комунальних послуг, наданих за адресою: [ADDRESS] . В договорі купівлі-продажу від 23.09.2025, згідно з яким позивач стала власником квартири, не міститься застережень про переведення боргу попереднього власника й відсутня згода кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями ст.520 ЦК України. На підставі викладених обставин, позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Заперечуючи позовні вимоги, директор КП БМР житлово-експлуатаційна контора №1 Ящук О.І. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на квартиру [ADDRESS] в Управителя відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , за яким станом на 01 грудня 2025 року обліковується заборгованість у сумі 26 974 грн. 88 коп. Позивач 24 вересня 2025 року звернулася до Управителя із заявою про відкриття нового особового рахунку на своє ім`я. 26 вересня 2025 року Управителем було надано відповідь (Лист від 26.09.2026 вих. №606), якою [PERSON] була повідомлена, що КП БМР ЖЕК №1 проводить перевірку щодо належності боргу та вчиняє дії щодо врегулювання питання заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] і, що до моменту остаточного врегулювання питання заборгованості по зазначеному особовому рахунку відкриття нового особового рахунку є неможливим. Відповідач вказує, що особові рахунки, відкриті в КП БМР ЖЕК №1 є внутрішніми обліковими документами, які мають номерну прив`язку до приміщення, а не конкретного власника, вони були відкриті під час здачі будинків в експлуатацію, і їхній облік ведеться безперервно, незалежно від зміни власників квартир. Таким чином, при зміні власника квартири чи нежитлового приміщення відбувається переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого власника. А відкриття нового особового рахунку відбувається лише в разі введення в експлуатацію новозбудованого приміщення. Згідно з листом Міністерства з питань ЖКГ України від 17 травня 2007 №12/1-64, чинним законодавством не передбачено списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги. Відкриття нового особового рахунку не призводить до припинення чи анулювання заборгованості, що вже обліковується за відповідним житловим приміщенням. Тому для врегулювання питання заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком по особовому рахунку № [NUMBER] , Управитель надіслав претензію керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 ФІНАНС», так як з договору купівлі-продажу квартири вбачається, що саме воно було попереднім власником зазначеної квартири. Однак, відповіді від ТОВ «2х2 ФІНАНС» на претензію не надійшло. Заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань попередніми власниками квартири та обліковується за об`єктом нерухомого майна, а не персонально за конкретною особою. Відповідач не вчиняє дій щодо покладення на Позивача обов`язку сплачувати борг попередніх власників, однак має право вимагати врегулювання питання наявної заборгованості у порядку, визначеному чинним законодавством України. У відзиві вказано, що послуга з управління багатоквартирним будинком надається не окремому власнику квартири, а багатоквартирному будинку в цілому. Співвласники квартир та нежитлових приміщень зобов`язані брати участь у витратах на управління будинком пропорційно до площі належного їм майна. Відповідач стверджує, що позивачу не було відмовлено у наданні житлово-комунальної послуги, послуги з управління багатоквартирним будинком надаються Управителем у повному обсязі відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України. Враховуючи вищезазначене відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими. У відповіді на відзив, [PERSON] зазначає, що заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] існувала станом на січень 2018 року у розмірі 10 871,35 грн, а на січень 2022 року сума боргу становила 11 353,09 грн. Тобто, ще з вказаного часу Відповідач не вживав заходів щодо стягнення боргу, що свідчить про необґрунтованість претензій. Позивач вказує, що вона не підписувала жодного договору, який би передбачав перенесення боргу, згоди на це не давала. Позивач стверджує, що своєчасно повідомила відповідача про зміну власника, а також неодноразово зверталась до відповідача з письмовими заявами щодо відкриття особового рахунку на своє ім`я та здійснення нарахувань за житлово-комунальні послуги з моменту набуття права власності, без заборгованостей попередніх власників. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 08.12.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. 22.12.2025 директор КП БМР ЖЕК №1 Ящук О.І. через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву. 23.12.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Представник відповідача Золотарчук О.М. позовні вимоги не визнала. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №1 за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким рахується заборгованість за надані послуги по утриманню будинку і прибудинкової території у загальному розмірі 26 974,88 грн, яка обліковується з січня 2018 року. Встановлено, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , що стверджується договором купівлі-продажу квартири, укладеним 23.09.2025 між ТОВ «2х2 Фінанс» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Федорякою О.С. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 444734834 від 23.09.2025 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав 23.09.2025 14:38:17 (номер відомостей про речове право 61602244). Пунктом 3.1.5 Договору купівлі-продажу квартири визначено, що у випадку виникнення спорів чи пред`явлення третіми особами (в тому числі всіма можливими спадкоємцями попередніх власників квартири) фінансових чи інших претензій щодо нерухомого майна до «ПОКУПЦЯ» за зобов`язаннями «ПРОДАВЦЯ», що мали місце до дати нотаріального посвідчення цього договору, «ПРОДАВЕЦЬ» за власні кошти та власними силами бере необхідну участь щодо звільнення «ПОКУПЦЯ від таких претензій та відшкодовує збитки. Встановлено, що [PERSON] зверталась до відповідача КП БМР ЖЕК №1 із заявами про відкриття на її ім`я особового рахунку та здійснення перерахунку нарахувань за комунальні послуги з дати набуття права власності. 26.09.2025 КП БМР ЖЕК №1 надало відповідь за вих. № 606, в якій зазначено, що до моменту остаточного врегулювання питання заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , відкриття нового особового рахунку є неможливим. З відповіді за вих. № 659 від 27.10.2025, на заяву [PERSON] слідує, що особові рахунки, відкриті КП БМР ЖЕК №1, є внутрішніми обліковими документами, які мають номерну прив`язку до приміщення, а не до конкретного власника. Вони були відкриті під час здачі будинків в експлуатацію, і їхній облік ведеться безперервно, незалежно від зміни власників квартир. У разі зміни власника приміщення відбувається переоформлення вже існуючого особового рахунку на нового власника. Відкриття нового особового рахунка можливе лише в разі введення в експлуатацію новозбудованого об`єкта. Списання заборгованості за житлово-комунальні послуги законодавством України не передбачено. Тому наявна заборгованість по квартирі [ADDRESS] підлягає погашенню в установленому порядку, і переоформлення особового рахунку без врегулювання боргу є неможливим. Згідно з договором № 184/У про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеним 01.10.2021 між Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №1 та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в особі [PERSON] уповноваженої зборами співвласників багатоквартирного будинку, що діє на підставі Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 21.09.2021, Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований: за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Встановлено, що КП БМР ЖЕК №1 направило керівнику ТОВ «2х2 Фінанс» претензію щодо сплати заборгованості за період володіння квартирою [ADDRESS] у розмірі 25813,79 грн. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право в т.ч. на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до статті 20 Закону України «Про захист прав споживачів» правила торговельного, побутового та інших видів обслуговування (виконання робіт, надання послуг) затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені правила не можуть суперечити законодавчим актам. А згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно п. 1,6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач комунальних послуг має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Отже, за змістом вказаної норми п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач не має сплачувати заборгованість по сплаті комунальних послуг, які йому фактично не надавались. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. А як було зазначено вище, позивач є власником майна та споживачем послуг з 23.09.2025р. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Стаття 7 Закону Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» присвячена обов`язкам співвласників багатоквартирного будинку. Положеннями цієї статті є встановлення у її частині другій правила, відповідно до якого кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Крім того, частина третя цієї ж статті передбачає, що у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення набуття новим власником усіх обов`язків попереднього власника як співвласника. Тлумачення наведеної норми права у системному зв`язку з вищеприведеними нормами надає можливість дійти висновку про те, що у даному випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачені законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги. Тобто з моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку. Адже згідно з частиною першою статті 2 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Аналогічний правовий висновок був висловлений у постановах КЦС Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-604св20), та від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18 (провадження № 61 - 20547св19). Так, судом встановлено, що заборгованість, яка рахується за особовим рахунком № [NUMBER] , існувала станом на січень 2018 року, коли власником квартири [ADDRESS] , була [PERSON] , на ім`я якої відкрито вказаний особовий рахунок. Матеріалами справи підтверджено, що позивач набула та зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS] 23 вересня 2025 року, та тільки з чого часу фактично стала споживачем послуг, що надаються КП БМР ЖЕК № 1, а тому саме з цього часу у позивача виник обов`язок утримання майна, зокрема сплати вартості послуг наданих комунальними установами. Окрім того договір-купівлі продажу від 23.09.2025, згідно з яким позивач стала власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що підлягає до задоволення позовна вимога про виключення з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] суму заборгованості, яка нарахована по 23.09.2025, та зобов`язання відповідача надати на ім`я позивача квитанцію та/або інший платіжний документ для оплати послуг, наданих КП БМР ЖЕК № 1, з відображенням вартості кожного місячного платежу, починаючи з 23.09.2025, без інформації стосовно інших періодів та споживачів за вказаною адресою. Згідно до ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме: 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Управитель веде окремий облік доходів і витрат (облікову карту) щодо кожного багатоквартирного будинку, який перебуває в його управлінні, та забезпечує співвласникам багатоквартирного будинку вільний доступ до цієї інформації щодо їхнього будинку в порядку, передбаченому договором. Згідно з ч. 1 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. Відповідно до ч. 1,5,6 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк. Так, як вбачається з матеріалів справи, договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, було укладено між КП БМР ЖЕК №1 та співвласниками багатоквартирного будинку. Отже, саме співвласниками будинку [ADDRESS] , було прийнято рішення щодо управління багатоквартирним будинком, шляхом укладення колективного договору, який є чинним. Позивач, як новий власник квартири, відповідно до п. 26 договору №184/У, набула всі права та обов`язки попереднього власника за цим договором та на неї розповсюджується дія вказаного договору. А тому, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання КП БМР ЖЕК № 1 укласти з позивачем індивідуальний договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно ст. 6, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позивач ставить вимогу про стягнення з відповідача судових витрат. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.137 ЦПК України). За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем долучено до матеріалів справи копію угоди № 286 про надання правової допомоги, укладеної 26.11.2025 між [PERSON] та адвокатом Дідич П.В.; копію акту про виконання умов Угоди № 286; копію розрахунку винагороди адвоката ; копію квитанції № 79 про сплату послуг на загальну суму 3 000,00 грн. Дані докази, на переконання суду, є належними та допустимими щодо обґрунтування витрат, пов`язаних із наданням позивачу правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (одна позовна вимога з двох), на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 1500,00 грн (3000,00 грн / 2).

Outcome: partial