Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

20.08.2025 [PERSON] (далі Позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,третя особа Бахмацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Третя особа). Позов мотивований тим, що Відповідач є біологічним батьком її сина [PERSON] , який народився [INFO] і в актовому записі про народження якого відомості про батька були вчинені за заявою Позивачки, як матері. При цьому, Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, сина не визнає, що змусило Позивачку звернутися до суду з даним позовом, у якому вона просить визнати Відповідача батьком дитини та стягнути з нього аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову. Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21.08.2025 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 18.09.2025. Згідно з ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18.09.2025 за клопотанням представником Позивачки була призначена судова біологічна (генетична) експертиза, у зв`язку з чим провадження у справі було зупинено до отримання висновку експерта. Після отримання висновку експерта, відповідно до ухвали від 09.12.2025 було поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 25.12.2025. Згідно з ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25.12.2025 підготовче провадження у справі було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 22.01.2026. Сторони у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому, у вказаних заявах представник Позивачки позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити та стягнути з Відповідача понесені Позивачкою судові витрати; представник Відповідача просила стягнути з Відповідача на користь Позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також зменшити розмір судових витрат, які підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивачки. Також, представником Відповідача був поданий відзиву на позов, доводи, якого зводяться до того, що заявлений Позивачкою розмір аліментів суттєво порушить права та інтереси двох інших малолітніх дітей Відповідача, яких він утримує, поставить за межу бідності матір молодшої дитини Відповідача, яка також перебуває на утриманні останнього; у даному випадку на утримання дитини на користь Позивачки з Відповідача буде достатнім стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову; судові витрати Позивачки на правничу допомогу вважає її вільним вибором, за який Відповідач не повинен нести юридичної відповідальності. Представник Третьої особи у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, письмових пояснень щодо позову не подав, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. [INFO] народилася [PERSON] , яка після укладення шлюбу з [PERSON] у 2015 році змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.5, 8, 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] в с.Бандурове Гайворонського району Кіровоградської області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , про що 17.08.2012 Бандурівською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області складено відповідний актовий запис №13 (а.с.6). Відомості про батька [PERSON] внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.7). Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 12.08.2025 та довідкою від 14.08.2025 №141, виданою Митченківським старостинським округом Батуринської міської ради, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , однак без реєстрації проживає в [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні матері (а.с.11,12). Згідно з висновком експерта №103-150-2025 від 26.11.2025, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Вірогідність підтвердження біологічного батьківства складає величину не менш ніж 99,9% (а.с.71-74). Також, згідно з витягами у виді актових записів про народження із застосунку «Дія», [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.41-42). При цьому, виходячи з наявного у Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.08.2019 у справі №728/930/19, батьківство [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] було встановлено у судовому порядку. Також, згідно з вказаним рішенням з [PERSON] були стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 25.04.2019 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.43-45). За результатами пошуку в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що на даний час на примусовому виконанні у Бахмацькому ВДВС СМРУ МІН`ЮСТУ перебуває виконавче провадження ВП №60134646, яке відкрите 25.09.2019 і боржником у якому є [PERSON] , а стягувачем [PERSON] (а.с.102). З відповіді №2256041 від 20.01.2026 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, отриманої судом у відношенні Відповідача вбачається, що останній за період з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2025 року отримував доходи у виді заробітної плати від ТОВ «АНАНТА МЕДІКЕАР УКРАЇНА», у виді страхових виплат від ПрАТ СК «УНІВЕРСАЛЬНА» та у виді виграшів та призів від ТОВ «СЛОТС Ю.ЕЙ» (а.с.100-101). Згідно з відповіддю №2256053 від 20.01.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Відповідач є власником трьох земельних ділянок (а.с.99). Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Виходячи з вимог ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначаються за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з положеннями ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно з положеннями ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно з ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з ч.4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, суд оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отриманий судом висновок експерта №103-150-2025 від 26.11.2025 відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, яке регламентує проведення таких експертиз, є належно вмотивованим, даним на підставі повного вивчення відібраних зразків крові Відповідача та дитини і суд не вбачає підстав сумніватися в його достовірності. Надані Позивачкою докази в частині підтвердження батьківства Відповідача по відношенню до дитини [PERSON] суд вважає належними і допустимими та такими, що повністю доводять позов в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі. Оскільки Позивачкою не заявлено вимогу про внесення змін до актового запису про народження дитини [PERSON] , тому дане питання судом не вирішується. Що стосується позову в частині стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини, то суд звертає увагу на наступне. Згідно з ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що Відповідач так само як і Позивачка повинен забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, враховуючи інтереси дитини та відсутність доказів участі Відповідача в утриманні інших своїх дітей, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача аліментів на користь Позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання даного позову до досягнення дитиною повноліття. При цьому, судом взято до уваги, що наявність у Відповідача двох інших дітей, а також судового рішення про стягнення аліментів на утримання однієї з доньок та відкрите виконавче провадження без доказів фактичної сплати Відповідачем аліментів, не вказують на те, що Відповідач приймає участь в утриманні будь-кого з дітей, тому стягнення з нього аліментів на дитину [PERSON] у вищевказаному розмірі не буде надмірним для Відповідача і таким, що порушить права інших його дітей, їх матерів та самого Відповідача. Також, у судовому засіданні належним чином не доведена участь Відповідача в утриманні матері його молодшої дитини, яка, виходячи із доводів відзиву, у разі стягнення з Відповідача аліментів у заявленому Позивачкою розмірі може опинитися за межею бідності. З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, у зв`язку з чим з Відповідача на користь Позивачки, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню 1211.20 грн. у рахунок відшкодування судового збору, 26277.00 грн. у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи. Також, з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211.20 грн. за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого Позивачка звільнена відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір». Що стосується витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню Позивачці, то суд звертає увагу на наступне. У Постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Представник Позивачки просить стягнути з Відповідача у рахунок відшкодування судових витрат на правничу допомогу 20000.00 грн., у свою чергу, представник Відповідача просить зменшити розмір вказаних витрат. У даному випадку суд враховує, що при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката та конкретні обставини справи, з огляду на обсяг роботи адвоката, беручи до уваги, що справа не є занадто складною і збір та аналіз доказів для подання позовної заяви та ознайомлення із суттю правових питань у даному випадку не вимагає значного часу, оскільки судова практика щодо встановлення батьківства та стягнення аліментів є усталеною, враховуючи заявлене представником Відповідача клопотання, суд приходить до висновку про наявність підстав до зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню Позивачці з 20000.00 грн. до 10000.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved