Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У вересні 2025 року АТ «Таскомбанк» (далі Банк) звернулось до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Заявою-договором №002/14541231-СК_SB від 18.02.2022 в розмірі 52413,27 грн, а також просило стягнути судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Позов мотивований тим, що 18.02.2022 Банк та [PERSON] підписали Заяву-договір №002/14541231-СК_SB на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту «izibank». Заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування від 18.02.2022 слід розуміти як кредитний договір №002/14541231-СК_SB від 18.02.2022. Відповідно до Заяви-договору №002/14541231-СК_SB та Публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкт «izibank» позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200000 грн), а саме надані кредитні кошти в сумі 46000,00 грн, процентна ставка за користування кредитом - 59 %; строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач не виконав умови кредитного договору, кредитні кошти у встановлений договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на 01.07.2025 заборгованість за договором №002/14541231-СК_SB від 18.02.2022 становить 52413,27 грн, з яких: 40325,34 грн - сума заборгованості за тілом кредиту (в т. ч. прострочена), 12087,93 грн - заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена). Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 28.10.2025 за його зареєстрованим місцем проживання, що відповідає місцю проживання, вказаним у витязі з Єдиного державного демографічного реєстру. Поштовий конверт повернувся на адресу суду з відміткою відділення АТ «Укрпошта» від 06.11.2025, що адресат відсутній за цією адресою, при цьому відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області 08.09.2025. 09.09.2025 ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу передану за підсудністю до Полонського районного суду Хмельницької області (а.с. 163). Згідно з протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Полонського районного суду Хмельницької області від 09.10.2025 головуючим суддею по справі визначено суддю Іллюка С.В. (а.с. 167). Ухвалою суду від 27.10.2025 відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами (а.с. 169). Копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем цінним листом 10.06.2025 (а.с. 103). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно зст.280 ЦПК України, за згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 18.02.2022 [PERSON] підписав Заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту «izibank», Згоду та запевнення клієнта до Договору та Заяву-договір на відкриття банківського вкладу на вимогу для фізичних осіб «zanachka». Заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування від 18.02.2022 (а.с. 6) разом із Публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифами Банку, Таблицею обчислення загальної вартості кредитного ліміту та Паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті АТ «Таскомбанк», складають Договір про комплексне банківське обслуговування в мобільному додатку izibank. Позичальник просив Банк відкрити поточний рахунок у гривні [NUMBER] та оформити на його ім`я платіжну картку Master Card World. Підписання заяви відповідач підтвердив генерацію ключової пари Удосконаленого Електронного Підпису (УЕП) з особистим ключем та відповідним відкритим ключем, що буде використовуватися ним в Мобільному застосунку izibank для вчинення правочинів (у вигляді електронного документа), розрахунково-касовому обслуговуванні та/або при отриманні банківських, платіжних та інших фінансових послуг. Визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису, його накладення має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Відповідно до п. 1 Згоди та запевнення клієнта до Договору, що є невід`ємною частиною Заяви-договору, позичальник підтверджує, що до укладення договору ознайомлений з умовами Договору, у тому числі з Тарифами, Правилами користування електронними платіжними засобами емітованими АТ «ТАСКОМБАНК» з умовами відкриття та обслуговування рахунків, з мовами розміщення вкладу отримання споживчого кредиту, надання та/або змін умов надання банківських платіжних та інших фінансових послуг Банку. Зобов`язався проводити оплату банківських, платіжних послуг в строки та в розмірах передбачених Тарифами Банку (а.с. 7-8). Згідно із заяви-договору на відкриття банківського вкладу для фізичних осіб «zanachka» (розділ 2), шляхом підписання цієї Заяви-договору, позичальник просить Банк відкрити вкладний (депозитний) рахунок згідно з інформації наведеної вище у п.п. 1.1.-1.1.4. розділу 1 даної Заяви-договору на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, в редакції, яка на день підписання цієї Заяви договору розміщена на сайті Банку за адресою https://tascombank.ua та на сайті www.izibank.com.ua і беззастережно приєднується до його умов. Відповідач підтверджує, що дана Заява-договір, а також Тарифи Банку є невід`ємною частиною ДКБО. Нарахування процентів за Вкладом на вимогу здійснюється на фактичний залишок коштів на вкладному(депозитному) рахунку за кожний календарний день зберігання коштів в межах строку залучення вкладу, починаючи з дня наступного за днем зарахування вкладу на вкладний (депозитний) рахунок, до дня який передує фактичному його поверненню. При нарахуванні процентів використовується метод факт/факт, який передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році (а.с. 8 зворот -9). Відповідач ідентифікований позивачем на підставі паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 23.01.2003 Полонським РВ УМВС України в Хмельницькій області (а.с. 12-17). Відповідно до довідки АТ «ТАСКОМБАНК», відповідач [PERSON] з 18.02.2022 є власником поточного рахунку у валюті гривня № [NUMBER] , який відкритий до Заяви-анкети на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером кредитного договору №002/14541231-СК_SB від 18.02.2022, картка № [NUMBER] (а.с. 11). Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача за кредитним договором №002/14541231-СК_SB від 18.02.2022, станом на 12.05.2025 становить 52413,27 грн, з яких: 40325,34 грн заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена), 12087,93 грн заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) (а.с. 105-106). З виписки за по особовим рахункам кредитного договору №002/14541231-СК_SB за період з 18.02.2022 по 12.05.2025 вбачається, що АТ «ТАСКОМБАНК» відкрило, на ім`я [PERSON] рахунок, на який банком були перераховані кредитні кошти, а також видав йому платіжну картку для проведення розрахунків, а відповідач користувався кредитними коштами (а.с. 111-157). 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання цього засобу усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі ст. 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час. Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції. При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015, а у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що АТ «Таскомбанк» свої зобовязання за укладеним кредитним договором виконало в повному обсязі та надало для [PERSON] кредит у визначеній договором сумі. Вказана обставина підтверджується підписаною сторонами заявою-довором на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, згодою та запевненням клієнта до договору та заявою-договору на відкриття банківського вкладу на вимогу фізичних осіб «zanachka». Однак відповідач взяті за договором зобов`язання не виконав, суму кредиту у строки, визначені кредитним договором, не повернув, відсотки за користування ним не сплатив, внаслідок чого виникла заборгованість, яка на момент звернення до суду не погашена. Відповідач відзив на позов не подав, викладені в позовній заяві обставини належними, достатніми та допустимими доказами не спростував, доказів сплати заборгованості та власного розрахунку такої заборгованості суду не надав. Зважаючи на невиконання відповідачем умов договору та не погашення кредиту Банк має право вимагати повернення кредиту в сумі 40325,34 грн та сплати процентів в розмірі 12087,93 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Банку підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved