Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

26 червня 2024 року керівник Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури (далі прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України (далі позивач, МВС України), до відповідача [PERSON] про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням виконкому Криворізької міської ради депутатів трудящих Дніпропетровської області від 08.12.1993 № 540 на баланс управлінню житлово-комунального господарства Криворізької міської ради Дніпропетровської області передано нежитлове приміщення, загальною площею 520 кв. м, вбудоване в прибудову до житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Криворізької міської ради депутатів трудящих Дніпропетровської області від 10.07.1996 № 349/3 вказане нежитлове приміщення передано безоплатно окремому батальйону патрульно-постової служби міліції по охороні громадського порядку на станціях і лініях швидкісного трамваю Управління МВС України у Дніпропетровській області. В подальшому уточнено площу та характеристики нежитлового приміщення, яка за даними технічної інвентаризації, проведеної 10.04.20208 становить 659,3 кв.м, включаючи 139,3 кв.м площі підвалу. На підставі рішення виконкому Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради від 18.04.2012 № 203 нежитловому приміщенню, що займало весь перший поверх та підвал в прибудові до житлового будинку присвоєно номер та визначено адресу: [ADDRESS] . Рішенням Криворізького міської ради «Про оформлення прав власності на об`єкти нерухомого майна» від 13.06.2012 №192 державі в особі Міністерства внутрішніх справ України на вказане нежитлове приміщення видано свідоцтво про право власності від 22.06.2012 [NUMBER] . На підставі свідоцтва 02.07.2012 за державою в особі Міністерства внутрішніх справ України проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно площею 659,3 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна 37015654) та внесено запис про право оперативного управління Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області. Відповідно до інформації МВС України власник майна не приймав рішень про приватизацію належного йому приміщення №1, вбудованого в прибудову до житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та продовжує володіти зазначеним нерухомим майном. Разом із цим, 08.01.2019 державним реєстратором КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальовим С.В. проведено державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на приміщення 2, площею 458,5 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1745030012110). Державну реєстрацію права приватної власності проведено на підставі договору купівлі-продажу майна від 31.07.2003 №3107/03/1, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого директором Товарної біржі «Європейська» Журбою І.С. Проте, за даними ЄДРПОУ Товарна біржа «Європейська» (ЄДРПОУ 33581862) зареєстрована з 13.08.2007, а [PERSON] призначена керівником юридичної особи з 02.02.2017. Під час проведення державної реєстрації права власності порушено вимоги ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки відомості про технічну інвентаризацію майна щодо якого проведено реєстрацію права власності за [PERSON] , а також інформація від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав до 2013 року відсутні. Поряд із цим, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] наявне лише одне нежитлове приміщення, площею 659,3 кв.м, що належить до державної власності, а приміщення № 2, площею 458,5 кв.м є складовою частиною приміщення № 1 (за виключенням підвалу та місць загального користування). В подальшому, на підставі договору дарування від 01.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Нянчуром С.М., [PERSON] подарувала «належне їй» приміщення №2 своєму сину - [PERSON] . На підставі договору купівлі-продажу від 20.01.2022, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Нянчуром С.М., нежитлове приміщення відчужено [PERSON] на користь [PERSON] . Поряд із цим, технічна інвентаризація майна (нежитлового приміщення № 2) не проводилась та його дані щодо площі, технічних характеристик та місцерозташування обрані довільно, що мало бути відомо останньому володільцю майна під час укладення договору купівлі-продажу, а відтак спростовує добросовісність володіння останнього власника. Також відсутні дані про прийняті у встановленому законом порядку рішення щодо нумерації вказаного приміщення. Крім того, зазначене нерухоме майно є майном обмеженим в цивільному обороті, та відповідно будь-яке набуття речових прав іншими особами на це майно не відповідає нормам чинного закону. Відповідно відомостей КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 03.02.2023 №127 та Державного реєстру речових прав за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення №2 будинку [ADDRESS] зареєстровано не було. На думку прокурора, наведені обставини підтверджують факт, що договір купівлі-продажу майна від 31.07.2003 № 3107/03/1 між [PERSON] та [PERSON] не укладався та ТОВ «ТБ Європейська» не посвідчувався, тобто право власності на не існуюче приміщення [ADDRESS] не набувалося та не реєструвалося за жодною з вказаних фізичних осіб. Враховуючи, що [PERSON] не набула права власності на приміщення №2, розташованого за адресою: [ADDRESS] під літерою «А» та фактично ним не володіла, вона не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладання щодо цього майна договору дарування, оскільки дарувальник не може передати в дар майно власником якого не являється. Тобто договір дарування нежитлового приміщення укладений між [PERSON] та [PERSON] від 01.09.2020, посвідчений 01.09.2020 приватним нотаріусом Криворізької районної нотаріальної контори Нянчур С.М. за номером №№4073, 4074 є недійсним. В свою чергу [PERSON] на підставі недійсного договору дарування фактично не набув право власності на приміщення №2, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі недійсного договору дарування, та відповідно не міг відчужувати те майно власником якого не був, що свою чергу свідчить також про недійсність договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.01.2022, посвідченого приватним нотаріусом Криворізької районної нотаріальної контори Нянчур С.М. за №245. На даний час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження наявний розділ щодо нежитлового приміщення №1 (реєстраційний номер 37015654) на частину площі, а саме 458,5 кв.м самовільно захоплено та за відсутності правових підстав зареєстровано як приміщення №2 (реєстраційний номер 1745030012110), що призвело до наявності в реєстрі речових прав фактично подвійної реєстрації прав на нерухоме майно, що є порушенням прав дійсного власника цього майна. Таким чином, спірне нерухоме майно вибуло із державної власності поза волею дійсного власника Міністерства внутрішніх справ, із порушенням встановленого чинним законодавством порядку та на підставі підроблених документів, що є безумовною підставою для витребування такого нерухомого майна у останнього набувача на підставі ст. 388 ЦК України. Звернення окружної прокуратури з даним позовом має на меті витребування нерухомого майна нежитлового приміщення №2 будинку [ADDRESS] від [PERSON] . При цьому, звертаючи стягнення на це майно переслідується легітимна мета, а втручання у право на мирне володіння майном є пропорційним визначеним цілям та не створюватиме надмірного тягаря для особи. Ухвалою судді від 19 липня 2024 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13 вересня 2024 року, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 12 серпня 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Фадєєвої Н.І. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає про безпідставність і необґрунтованість позовних вимог і вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Посилається на те, що прокурором не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що приміщення № 2 є складовою частиною приміщення № 1, яке є власністю МВС України. Також, прокурором не обґрунтовано звернення до суду з позовом в інтересах МВС України, а саме не доведено нездійснення чи неналежного здійснення МВС України захисту інтересів держави у спірних правовідносинах. Зазначила, що в березні 2023 року прокурор звертався в інтересах держави в особі МВС України до суду з позовом (справа № 212/2174/23) до [PERSON] , [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу. В задоволенні вказаного позову апеляційною інстанцією було відмовлено у зв`язку з невірно обраним способом захисту. На думку представника відповідача, подання прокурором повторного, аналогічного за доказами позову, свідчить про намагання органу прокуратури в будь-який спосіб позбавити [PERSON] законного права власності. Наголосила на тому, що [PERSON] є добросовісним набувачем об`єкта нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.2022, і витребування нежитлового приміщення з його володіння позбавить відповідача гарантій дотримання прав, закріплених у ст. 388 ЦК України. Просила відмовити в задоволенні позову. 04 вересня 2024 року керівником Криворізької північної окружної прокуратури Карленком Ю.К. подано відповідь на відзив, у якому прокурор не погодився із викладеними представником відповідача доводами, посилаючись на те, що прокурором до позову були надані належні та допустимі докази, якими обґрунтовані позовні вимоги і які доводять факт відсутності існування в натурі нежитлового приміщення №2 будинку [ADDRESS] . Крім того, зазначила, що оскільки інтереси держави у зв`язку із протиправним набуттям права власності на державне майно до цього часу залишаються незахищеними, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства внутрішніх справ України. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Щодо належного способу захисту прокурор зазначив, що, зважаючи на викладені у позові обставини та їх обґрунтування, а також посилаючись на судову практику і законодавче врегулювання спірних правовідносин, з метою поновлення порушеного права власності Міністерства внутрішніх справ України, наявні підстави саме для витребування вказаного нерухомого майна від відповідача, оскільки вирішення такого спору призведе до припинення порушення і повноцінного володіння нерухомим майном і судове рішення про витребування нерухомого майна як такого, право на яке зареєстроване двічі, є підставою для закриття одного з розділів Державного реєстру прав на нерухоме майно. Звернення окружної прокуратури з даним позовом має на меті витребування нерухомого майна від відповідача, і зверненням стягнення на це майно переслідується легітимна мета, а втручання у право на мирне володіння майном є пропорційним визначеним цілям та не створюватиме надмірного тягаря для особи. З матеріалів справи вбачається, що спірне нежитлове приміщення неодноразово відчужувалось, при цьому відповідач не вчинив жодних дій щодо з`ясування підстав здійснення первісної державної реєстрації майна, а також підстав та способів подальшого відчуження нерухомого майна. Пасивна поведінка відповідача демонструє його ставлення щодо отримання нежитлового приміщення у поза легітимний спосіб. З огляду на ці обставини вважає, що відповідач [PERSON] не відповідає критеріям добросовісного набувача. Щодо порушення права держави посилається на те, що МВС України, володіючи спірним нерухомим майном фактично позбавлено права користування та розпорядження вказаним нерухомим майном. Просив відхилити доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 13 вересня 2024 року підготовче засідання було відкладено на 04 жовтня 2024 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні. 20 вересня 2024 року від представника позивача МВС України Сороки В.В. надійшла відповідь на відзив, у якій він категорично не погодився з зазначеними у відзиві запереченнями, посилаючись на те, що у цій справі наявний к державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави. МВС як орган уповноважений державою здійснювати повноваження власника щодо майна, зазначає протиправне втручання у своє право шляхом здійснення фізичними особами незаконної державної реєстрації права власності на частину нежитлового приміщення державної форми власності, та відповідно є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах. Зазначив доводи, аналогічні викладеним прокурором у своїй відповіді на відзив, щодо обґрунтованості належного способу захисту витребування майна від відповідача, і вважає, що вирішення спору саме у такий спосіб призведе до припинення порушення і повноцінного нерухомим майном. Просив відхилити відзив на позовну заяву представника відповідача, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 23 вересня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, поданої МВС України, з якими представник відповідача не погодилася з огляду на те, що прокурором не надано належних та достатніх доказів на підтвердження наявності виключних обставин у цій справі, які б надавали прокурору підстави для представництва. Вважає, що звернення прокурора до суду в інтересах держави було передчасним та МВС України може й повинно самостійно захищати свої права по справі в якості позивача, якщо вважає, що права держави порушеними. Акцентувала, що жодних документів на підтвердження порушення прав власника не надано, як і не надано документів на підтвердження перебування приміщення № 2 в законному володінні МВС. 04 жовтня 2024 року підготовче засідання було відкладено на 15 листопада 2024 року за клопотанням представника позивача про надання часу для залучення третьої особи та представника відповідача про надання часу для складання заяви про витребування доказів. 17 жовтня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшли додаткові письмові пояснення, в яких вона наголошує на тому, що [PERSON] набув право власності на приміщення № 2 на законних підставах, а саме на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.2022, відповідно до умов якого був здійснений розрахунок між продавцем і покупцем, а тому відповідач є добросовісним набувачем об`єкту нерухомості і витребування нежитлового приміщення з його володіння позбавить відповідача гарантій дотримання його прав, закріплених у ст. 388 ЦК України, що, на думку представника відповідача, є неприпустимим. 15 листопада 2024 року підготовче засідання відкладено на 16 грудня 2024 року у зв`язку із залученням до участі у справі третьої особи ліквідаційної комісії Криворізького МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, та витребуванням за клопотанням представника відповідача Страха В.О. доказів. 16 грудня 2024 року, 16 січня 2025 року підготовче засідання було відкладено через неотримання витребуваних судом доказів. 27 лютого 2025 року, 31 березня 2025 року в підготовчому засіданні оголошено перерву за клопотанням прокурора про надання належних доказів в порядку ст. 95 ЦПК України. Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 22 травня 2025 року. 22 травня 2025 року судовий розгляд відкладено на 10 червня 2025 року за клопотанням представників відповідача Страха В.О. та Фадєєвої Н.І. у зв`язку із перебуванням у відпустці та зайнятістю в слідчих діях відповідно. 10 червня 2025 року в судовому засіданні заслухані вступні слова учасників справи, оголошено перерву до 04 липня 2025 року. 04 липня 2025 року, 12 вересня 2025 року в судовому засіданні досліджено письмові докази, оголошено перерву до 10 жовтня 2025 року. 04 серпня 2025 року від представника відповідача Фадєєвої Н.І. надійшли додаткові письмові пояснення, аналогічні поданим 17 жовтня 2024 року. 10 жовтня 2025 року судовий розгляд було відкладено на 07 листопада 2025 року у зв`язку з відсутністю у представника відповідача Фадєєвої Н.І. технічної можливості брати участь у судовому засіданні, а також неявкою представника третьої особи. 07 листопада 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 28 листопада 2025 року за клопотанням сторони відповідача про виклик свідка. 28 листопада 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 15 грудня 2025 року для підготовки учасників справи до судових дебатів. 15 грудня 2025 року судове засідання не відбулося через відсутність у приміщенні суду електроенергії, наступне судове засідання призначено на 12 січня 2026 року. 12 січня 2026 року проведено судові дебати, та постановлено судом про перехід до стадії ухвалення судового рішення, з визначенням дати його проголошення на 20 січня 2026 року. Прокурор Бендас І.С. та представник позивача Ільницька Л.В., кожна окремо, в судовому засіданні підтримали позов та просили задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, відповідях на відзив. Представники відповідача Страх В.О., Фадєєва Н.І., кожен окремо, в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Новікова С.А. в судовому засіданні підтримала позов та позицію прокурора. Суд, заслухавши прокурора, представників сторін, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 10.07.1996 № 349/3 передано безоплатно на баланс окремого батальйону патрульно-постової служби міліції по охороні громадського порядку на станціях і лініях швидкісного трамвая приміщення у споруді на [ADDRESS] , загальною площею 500 кв.м (т. 3, а.с. 60-61). При цьому, вказане приміщення відповідно до реєстраційного посвідчення належало міській Раді народних депутатів та перебувало у комунальній власності на балансі УЖКГ на підставі рішення виконкому № 540 від 08.12.1993 і зазначено як приміщення загальною площею 520,0 кв.м (т. 3, а.с. 21). Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи КП ДОР «Криворізьке БТІ» протягом 1996-2012 років стосовно нежитлового приміщення вбудоване-прибудованого в 9-ти поверховий житловий будинок за адресою: м. Кривий Ріг Жовтневий район, м-н 5-й Зарічний, користувач КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, неодноразово проводилися роботи по оцінці, розрахунку вартості, вимірювання, фіксування змін та складалися відповідні інвентаризаційні документи (т. 2, а.с. 169-201, т. 3, а.с. 1-50). Зокрема, відповідно до Акту поточних змін від 10 квітня 2008 року техніком КП ДОР «КБТІ» виконано обстеження в натурі домоволодіння [ADDRESS] , а саме обстежено прибудована будівля, доміряний підвал, який раніше не був врахований, у зв`язку з чим збільшилася площа на 139,3 кв.м і становить 659,3 кв.м (т. 3, а.с. 36). Згідно цього ж Акту 30 березня 2012 року проведено обстеження нежитлової прибудованої будівлі до житлового будинку, доміряно приміщення, уточнено розміри та відповідно площу приміщення № 4, загальна площа без змін, вартість надано балансову, виписано повідомлення на уточнення поштової адреси. У повідомленні начальника КП ДОР «КБТІ» від 30.03.2012 № 32385-Ю на адресу голови Жовтневої районної у місті ради зазначено, що нежитлова будівля прибудована до 13/14 поверхового житлового будинку, розташований за адресою: мікрорайон 5-й Зарічний, потребує уточнення поштової адреси (т. 3, а.с. 69). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради від 18.04.2012 № 203 уточнено поштову адресу нежитлової будівлі, прибудованої до 13/14 поверхового житлового будинку, балансоутримувачем якої є Криворізьке міське управління ГУМВС України в Дніпропетровській області, існуюча адреса мікрорайон 5-й Зарічний уточнена на мікрорайон [ADDRESS] (т. 3, а.с. 72-74). 22 червня 2012 року на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради від 13.06.2012 № 192 «Про оформлення прав власності» на об`єкти нерухомого майна», на нерухоме майно приміщення 1 будинок [ADDRESS] , загальною площею 659,3 кв.м, вбудоване в прибудову до житлового будинку, видано Свідоцтво про право власності Держави в особі МІС України: право оперативного управління Криворізьке МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (т. 3, а.с. 79). 02 липня 2012 року зареєстровано право власності на нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] , вбудоване в прибудову до житлового будинку, загальною площею 659,3, у тому числі місця загального користування загальною площею 15,5 кв.м, власність державна, власник Держава в особі МВС України, право оперативного управління, Криворізьке МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (т. 1, а.с. 45, 47). Крім того, судом встановлено, що 18 січня 2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальовим С.В. на підставі договору купівлі-продажу майна, 3107/03/1, виданого 31.07.2003 Товарною біржею «Європейська», зареєстровано право власності за [PERSON] на нежитлове приміщення, загальною площею 458,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер 1745030012110). 01.09.2020 речове право припинено (т. 1, а.с. 87-88). 01 вересня 2020 року державним реєстратором приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчуром С.М. на підставі договору купівлі-продажу, 4073, 4074, виданого приватним нотаріусом Нянчуром С.М. зареєстровано право власності за [PERSON] на нежитлове приміщення, загальною площею 458,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер 1745030012110). 20.01.2022 речове право припинено (т. 1, а.с. 87-88). 20 січня 2022 року державним реєстратором приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчуром С.М. на підставі договору купівлі-продажу, 245, виданого приватним нотаріусом Нянчуром С.М. зареєстровано право власності за [PERSON] на нежитлове приміщення, загальною площею 458,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер 1745030012110). 20.01.2022 речове право припинено (т. 1, а.с. 87-88). Відповідно до копії Договору купівлі-продажу майна № 3107/03/1 від 31 липня 2003 року [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), діючи на підставі Протоколу № 4 від 31 липня 2003 року про проведення аукціону на товарній біржі «Європейська» (код ОКПО 35281862), уклали договір про наступне: продавець продав, покупець купив на аукціоні, який відбувся 31.07.2003 на Товарній біржі «Європейська» лот № 1 нежитлове приміщення № 2, загальною площею 458,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Договір підписаний у присутності повноважної посадової особи директора ТБ «Європейська» Журба І.С. (т. 1, а.с. 89). Вказаний Договір не містить відомостей про правовстановлюючі документи, на підставі яких зареєстровано право власності покупці [PERSON] на вказане нежитлове приміщення. Водночас судом встановлено, що ТОВ «ТБ «Європейська» була заснована та зареєстрована 13.08.2007, директором біржі Журбу І.С. призначено 02.02.2017, а отже на ТОВ «ТБ «Європейська» не могли укладатися та реєструватися договори та угоди до дати реєстрації біржі, тобто до 13.08.2007 (т. 1, а.с. 159-167). Крім того, відповідно до копій листів КП «Криворізьке РБТІ» ДОР від 09 серпня 2022 року № 509, від 03 лютого 2023 року № 127, в архіві за адресою нежитлового приміщення № 2 будинку [ADDRESS] , відсутні будь-які дані, тобто державна реєстрація за [PERSON] , державна реєстрація договору купівлі-продажу від 31.07.2003 № 3107/03/1, виданого ТБ «Європейська», підприємством не проводилася, взагалі архівна (інвентаризаційна) справа не заводилася, технічна інвентаризація не проводилася (т. 1, а.с. 96, 115). Також, згідно з листом Державної інспекції архітектури та містобудування України від 09.06.2022 № 4190/05/13-22 у Реєстрі будівельної діяльності, за параметром пошуку «Дозвільні документи за місцезнаходженням об`єкта [ADDRESS] », відомостей не виявлено (т. 1, а.с. 102). Натомість, згідно з листом КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» від 22 лютого 2023 № 200, нежитлове приміщення № 1 будинку [ADDRESS] та нежитлове приміщення № 2 будинку [ADDRESS] є фактично одним і тим самим об`єктом нерухомого майна (т. 1, а.с. 141). Також, суд звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи та встановлених вище обставин станом на 2003 рік нежитлове приміщення не мало конкретної адреси і було зазначено як вбудоване-прибудоване нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] або 81а, і лише в 2012 році йому було присвоєно адресу приміщення № 1 в будинку [ADDRESS] за повідомленням начальника КП ДОР «КБТІ» від 30.03.2012 (т. 3, а.с. 69). Жодних технічних або інвентаризаційних документів на приміщення № 2 будинку [ADDRESS] , на підставі яких були проведені державні реєстрації права власності в 2003, 2019, 2020, 2022 роках на вказане приміщення, а також правовстановлюючі документи на приміщення № 2 на підтвердження виникнення права власності у 2003 році у «продавця» [PERSON] , суду не надано. Щодо представництва прокурором інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі. Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно із ч. 3 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (ч. 5 ст. 56 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома). Урегульовуючи розбіжності у раніше викладених правових позиціях, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року по справі № 912/2385/18 уточнила висновки, зроблені у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 16 квітня 2019 у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17 та 18 квітня 2019 року у справах № 923/560/18 та № 913/299/18 відповідно, від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18; Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18, зазначивши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Звертаючись до суду із даним позовом в інтересах держави в особі Криворізької міської ради прокурор зазначає, що Криворізькою північною окружною прокуратурою Дніпропетровської області, в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Міністерства внутрішніх справ України скеровувались листи від 22.12.2022 № 04/58-10439 вих-22, від 25.01.2023 № 04/58-573 вих-23, від 31.05.2024 №58-4391вих-24 та від 04.06.2024 №58-4496вих-24 з інформацією щодо порушення інтересів держави, що полягають у безпідставному набутті речових прав на нерухоме майно державної власності. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з вищевказаними листами до МВС України, Криворізька північна окружна прокуратура фактично інформувала про наявне порушення інтересів держави та надавала можливість відреагувати на такі порушення згідно із наданими повноваженнями в розумний строк (т. 1, а.с. 131-132, 134-136, 168-171). Міністерство внутрішніх справ України, надаючи відповіді на листи прокуратури, повідомляло, що позов про витребування нежитлового приміщення № 2 будинку [ADDRESS] не подавало, підтримує позицію Криворізької північної окружної прокуратури та забезпечитиме представництво інтересів під час розгляду справи в органах судової влади у разі подання прокурором позову (т. 1, а.с. 133, 138, 172). 25 червня 2024 року керівник Криворізької північної окружної прокуратури, на виконання вимог ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», листом № 58-5094вих-24 повідомив Міністерство внутрішніх справи України про прийняття рішення про звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі МВС України до [PERSON] про витребування майна з незаконного володіння (а.с. 173). На переконання суду, виконуючи приписи частин третьої п`ятої статті 56 ЦПК України і частин третьої, четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави в особі МВС України, посадові особи якого, будучи повідомленими про факт безпідставного проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення № 2, будинку [ADDRESS] , належних заходів, направлених на припинення порушень, що виникли внаслідок неналежної поведінки відповідача, не вжили і з наведеної вище відповіді МВС від 07.06.2024 № 7579-24 вбачається, що вони готові забезпечити представництво під час розгляду справи лише у разі подання прокурором позову. При цьому, суд зважає на те, що, починаючи з грудня 2022 року було достатньо надано часу МВС України для опрацювання матеріалів та вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави та встановлення правомірності/неправомірності набуття права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , чи, принаймні, для повідомлення прокуратури про наміри здійснити такі заходи. По суті позовних вимог. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved