Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області. Заявник зазначає, що 23 липня 2025 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області з заявою про призначення їй пенсії за віком та додала до неї необхідні особисті документи. У відповідь на свою заяву заявник отримала рішення про відмову в призначенні пенсії за №155150000853 від 28 серпня 2025 року, відповідно до якого їй відмовлено в призначенні пенсії на тій підставі, що до її трудового стажу не зараховано час її роботи з 1977 по 2002 роки в КСП «Майнове» Ананьївського району Одеської області в зв`язку з тим, що її особисті дані в трудовій книжці колгоспника серії [NUMBER] в частині написання її імені та прізвища не відповідають їх написанню за її паспортом. Так, за паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим заявнику Ананьївський РВ УМВС України в Одеській області 25 червня 1996 року її ім`я записане « [PERSON] » як і в свідоцтві про її народження, а прізвище зазначено « [PERSON] », а в трудовій книжці вона записана як « [PERSON] », а прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з зазначеним заявник звернулась до суду та просить задовольнити її заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Ухвалою від 26 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено проведення судового засідання. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та надала пояснення відповідно до обставин, зазначених у її заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явилася, однак 20 січня 2026 року подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника заінтересованої особи (а.с.33). При цьому, у відповідності до положень ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Частиною 1 ст.223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення заінтересованої особи, взявши до уваги заяву представника заінтересованої особи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи та за участі заявника. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши заявника, допитавши свідка, взявши до уваги заяву представника заінтересованої особи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи встановлено: Заявником у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 червня 1996 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.7-8), копією витягу з реєстру територіальної громади №2025/009997357 від 23 липня 2025 року, виданого Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради (а.с.9), відомостями з реєстру територіальної громади про місце проживання особи, виданими Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за №6020 від 15 вересня 2025 року (а.с.20). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає в с. Новогеоргіївка Подільського району Одеської області. З 1967 року вона працювала у колгоспі і на той час працювала в бухгалтерії, вела особові рахунки, заявник завжди була в тих списках. Коли заявник почала працювати у колгоспі, то в неї було дівоче прізвище « [PERSON] ». Заявник працювала у колгоспі приблизно з 1978 року по 2000 рік на різних посадах. Свідок пояснила, що їй відомо про наявні розбіжності в трудовій книжці та паспорті заявника. Пояснила, що в той час заповнювали документи на російській мові, не дуже грамотні були. Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованій в [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 25 червня 1996 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] , виданої 13 липня 1978 року на ім`я « [PERSON] » (так у документі мовою оригіналу), 1960 року народження. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі; прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 23 липня 2025 року заявник звернулася до Пенсійного фонду України, Одеська область, з заявою про призначення їй пенсії за віком, що також підтверджується розпискою-повідомленням з переліком документів, доданих до заяви (а.с.10-13). Рішенням Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №155150000853 від 28 серпня 2025 року заявнику відмолено в призначенні пенсії. Підставами відмови у призначенні заявнику пенсії за віком у рішення зазначено те, що не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 13 липня 1978 року, оскільки зазначено ім`я « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним « [PERSON] ». Згідно архівної довідки №122 від 03 квітня 2019 року період роботи зарахувати неможливо, оскільки зазначено ім`я « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним « [PERSON] ». Неможливо взяти до уваги акт зустрічної перевірки №1500-0903-1/5713 від 30 липня 2025 року, оскільки згідно первинних документів ім`я не відповідає паспорту та прізвище (рос.) не відповідає паспорту ( [PERSON] ). Страховий стаж заявника становить 7 років 2 місяці 18 днів (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про народження заявника, виданого 19 серпня 1960 року Новогеоргіївською сільською радою Ананьївського району Одеської області, прізвище, ім`я та по батькові дитини зазначено: « [PERSON] » (так у документі мовою оригіналу), дата народження [INFO] (а.с.14). 13 липня 1978 року на ім`я заявника було видано трудову книжку колгоспника серії [NUMBER] , відповідно до якої прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено: « [PERSON] » (так у документі мовою оригіналу), дата народження 1960 рік (а.с.5-6). 21 травня 1983 року заявник зареєструвала шлюб з « [PERSON] » (так у документі мовою оригіналу), після чого їй було присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 21 травня 1983 року Новогеоргіївською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.15). Як вбачається з копії вище вказаної трудової книжки, після укладення заявником шлюбу та зміни її прізвища в трудовій книжці поряд з прізвищем заявника до реєстрації шлюбу було записано її шлюбне прізвище « [PERSON] » (так у документі російською мовою), наявні виправлення у даному записі (а.с.5-6). Також в судовому засіданні був досліджений оригінал зазначеної трудової книжки заявника. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно з законом встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме встановлення факту належності вказаного документу дає змогу реалізувати право на призначення пенсії за віком. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених заявником вимог, суд також встановив підтвердження факту належності [PERSON] , трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] , виданої 13 липня 1978 року на ім`я « [PERSON] » (так у документі мовою оригіналу), 1960 року народження, а тому на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, вважає, що заявлені вимоги заявника підлягають задоволенню.

Outcome: approved