Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 23.03.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 78279553 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 2500,00грн. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансовій компанії «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №10 від 21.09.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22000,00грн., з яких: - 5500,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; - 16500,00 грн. загальна заборгованість по відсоткам; - 0,00 грн. за пенею. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач має заборгованість за кредитним договором №78279553 в сумі 22000,00грн., яку добровільно не погашає. У зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині позову просить провести розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, представник відповідача надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що позивач не надав жодних доказів з яких можливо було б встановити виконання з боку ТОВ Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» своїх зобов`язань по кредитному договору, зокрема щодо перерахунку кредитних коштів на рахунок [PERSON] . Розрахунки заборгованості є внутрішніми документами фінансових установ та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. В свою чергу, сторона відповідача не підтверджує факт отримання грошових коштів за договором позики №78279553 від 23.03.2023 р. від ТОВ ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». В свою чергу, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у ТОВ ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідача виникли права і обов`язки згідно умов Договору позики, оскільки відомостей про зарахування кредитних коштів матеріали справи не містять, в зв`язку з чим просимо суд відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. 23.03.2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та відповідачем укладено додаткову угоду №78279553 до договору позики №78279553 від 23.03.2023 року, згідно п.1, 2 якої на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно телекомунікаційної системи, позикодавець збільшує суму наданої позичальнику позики 2550,00 грн. на 2950,00 грн. Загальний розмір наданої позики становить 5500 грн. У зв`язку з цим сторони домовилися викласти в новій редакції стовбець 7 Таблиці п. 2 Договору, а саме «Орієнтовна загальна вартість позики 9625,00 грн.». За договором позики №78279553 від 23.03.2023 року сторони погодили сплату відсотків за користування кредитом з 23.03.2023 року до 22.04.2023 року включно. Таким чином, у межах строку кредитування за договором позики, відповідач мав, зокрема, повертати позивачу кредит і сплачувати проценти періодичними платежами. Починаючи з вказаних вище дат, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договорами, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. В даному випадку, загальна вартість кредиту за договором позики №78279553 від 23.03.2023 року на час закінчення строку дії кредиту становить 9625, 00 грн. Проте, не зважаючи на вказане вище, позивач прохає стягнути з відповідача, заборгованість за договором позики №78279553, в розмірі 22 000, 00 грн., з яких тільки сума заборгованості за відсотками складає 16 500, 00 грн. Вказане чітко свідчить про те, що позивачем нарахована заборгованість по процентах після спливу визначеного договором строку кредитування. Нарахування відсотків за договором позики від 23.03.2023 року, значно перевищує суму загальної вартості кредиту. Зважаючи на відсутність конкретизованого розрахунку заборгованості, вимога позивача про стягнення заборгованості по процентам за договором позики від 23.03.2023 року не може бути задоволена, у зв`язку із тим, що остання нарахована поза межами строку дії кредитного договору. Наголошую на тому, що позивач просить стягнути з відповідача, проценти в сумі за період, який виходить за межі строку кредитування. Просить відмовити в задоволенні позовних вимогах в повному обсязі. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 23.03.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 78279553 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 2500,00грн., строком на 30 днів до 22.04.2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% річних, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70% за день, процентна ставка пені на день 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 90465,53%, орієнтовна загальна вартість позики складає 4462,50грн. Відповідно до п. 20 договору позики цей договір укладений у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з п. 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 23.03.2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду №78279553 до договору позики №78279553 від 23.03.2023 року. Згідно п.1 додаткової угоди на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно телекомунікаційної системи, позикодавець збільшує суму наданої позичальнику позики 2550,00 грн. на 2950,00 грн. Таким чином, загальний розмір наданої позики становить 5 500,00 грн. Згідно п. 2.1 сторони домовилися викласти в новій редакції стовбець 7 Таблиці п. 2 Договору, а саме «Орієнтовна загальна вартість позики у грн.» 9625,00 грн. Додаткова угода є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з дати її підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором та цією додатковою угодою. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансовій компанії «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до п.1.1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до п.1.2 Договору факторингу, Сторони погодили, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.3.7 Договору факторингу, у разі отримання коштів від Боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання відповідного Реєстру Боржників, Клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. 28.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики Фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. 13.06.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №7 до договору факторингу № 14/06/21, згідно якої даний договір вважається укладений і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплюється печаткою сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік. 21.09.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 11 до договору факторингу № 14/06/21, згідно якої загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників № 10 від 21.09.2023 року становить 104964020,98грн. Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників № 10 від 21.09.2023 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв реєстр боржників № 10 кількістю 6170. Відповідно до Реєстру боржників №10 від 21.09.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22000,00грн., з яких: - 5500,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; - 16500,00 грн. загальна заборгованість по відсоткам; - 0,00 грн. за пенею. Згідно п. 3.7 Договору факторингу, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за договорами позики, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до Фактора. Отже, вищенаведені докази підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідача за договором позики № 78279553 від 23.03.2023 року та додатковою угодою № 78279553 від 23.03.2023 року до цього договору. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 78279553 від 23.03.2023 року за період з 23.03.2023 по 21.09.2023 заборгованість за договором позики станом на 21.09.2023 року не погашена, залишок заборгованості складає 22000,00грн., з яких: - 5500,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; - 16500,00 грн. загальна заборгованість по відсоткам. Також із розрахунку вбачається, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювались нарахування жодних штрафних санкцій та відсотків. П. 4 договору позики № 78279553 від 23.03.2023 року передбачено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 78279553 від 23.03.2023 року в розмірі 5500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу. Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано, отже, позивач має право на стягнення заборгованості за основною сумою боргу за договором позики № 78279553 від 23.03.2023 року За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики № 78279553 від 23.03.2023 року в розмірі 5500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так, відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] договір позики був укладений в електронній формі. Як вбачається з умов пунктів 2.1, 2.2, 2.3 договору позики, строк позики (строк дії договору) становить 30 днів, дата надання позики 23.03.2023 року, дата повернення позики 22.04.2023 року. Відповідно до пунктів 6 договору позики позичальник має право продовжити строк (надалі Пролонгація) користування позикою. Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди та підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Відповідно до п. 2.2, 2.3 договору, процентна ставка 2,5% на добу до 22.04.2023 року, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70% на добу. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами договору позики сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Проте, доказів звернення відповідача до позивача та укладення додаткової угоди про продовження строку користування позикою, позивачем суду не надано. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичальнику кредит та проценти за користування кредитом 22.04.2023 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право нараховувати проценти за кредитним договором, то після 22.04.2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені договором позики № 78279553 від 23.03.2023 року. При цьому, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечуються нормою ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 4 ст.263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. За таких обставин, після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинено. Враховуючи, що відповідачем до теперішнього часу кредитні кошті не повернуті, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом за договором позики № 78279553 від 23.03.2023 року, з розрахунку 2,70% на день (як передбачено п. 2.3 договору позики), в межах строку кредитування, який становить 30 днів (з 23.03.2023 року по 22.04.2023 року), тобто у розмірі 4455 грн. (5 500 х 2,70% х 30). За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором №78279553 від 23.03.2023 року підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 9 955,00грн., яка складається з 5500,00грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; - 4455,00 грн. загальна заборгованість по відсоткам. Доводи відповідача щодо неотримання грошових коштів за договором позики №78279553 від 23.03.2023 року не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими в судовому засіданні обставинами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 1 370,17грн. судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогами (9 955,00*3028,00/22000,00).

Outcome: partial