Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Адвокатка Зибінська Г.В. звернулася до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якому просила виділити в натурі у власність [PERSON] 1/10 (одну десяту) частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.1997, посвідченого Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1038, є власницею 1/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходить в [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] , що становить 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями належить [PERSON] Квартира [ADDRESS] в рівних частках належить [PERSON] та [PERSON] . Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . Квартиру [ADDRESS] об`єднано з квартирою [ADDRESS] . Кожен із співвласників самостійно несе витрати по утриманню своєї частки. Сторони окремо користуються внутрішніми приміщеннями житлового будинку (ізольованими частинами), розташованими у відокремлених одна від одної його частинах, які устатковані самостійними системами опалення, газопостачання, водопостачання, а також кожен окремо користується своїми надвірними спорудами. Будинок знаходиться у спільній частковій власності, спору щодо розміру часток та порядку користування приміщеннями у будинку, а також надвірними будівлями між сторонами немає. Оскільки виділення позивачці належної їй частини будинку в натурі захистить її права та інтереси, а також те, що іншого способу захисту порушеного права, окрім виділення частини будинку в судовому порядку немає, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися, проте остання подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала та просила провести розгляд справи без участі сторони позивачки (а.п.40). Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав та просив розгляд справи провести без його участі (а.п.25). Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про місце та час розгляду справи у суді повідомлені належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 18.03.1997, посвідченого Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1038, квартира [ADDRESS] , що складає 1/10 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.п.9). Відповідно до копії висновку КП «Прилуцьке МБТІ» щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна №1012 від 03.07.2025, за технічними показниками квартина [ADDRESS] , що складає 1/10 частку житлового будинку з надвірними будівлями є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділено в натурі (а.п.13). Згідно з копією звіту про незалежну оцінку майна ринкова вартість квартири [ADDRESS] , станом на 04.07.2025 складає 184902,00 грн (а.п.10-12). Згідно з ч.1,3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до положень ч.1, 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно зі ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до п.п.б п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 судам підвідомчі спори, пов`язані з правом приватної власності на жилий будинок, зокрема про виділ частки з будинку (поділ будинку), що є спільною власністю (частковою чи сумісною). Відповідно до абз.1 п.6 вказаної вище Постанови - при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з роз`ясненням в п.7 даної Постанови у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Так, позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.1997 належить 1/10 частка житлового будинку, яка в технічній документації має умовне позначення «квартира [ADDRESS] ». Вказана частина будинку є ізольованою, має окремий вхід з вулиці, складається з житлових і допоміжних приміщень загальною площею 47,2 кв.м, а також надвірних споруд (сарай, вбиральня, огорожа, ворота). Така конфігурація повністю відповідає вимогам для самостійного об`єкта нерухомого майна, що підтверджується висновком КП «Прилуцьке міжміське БТІ» №1012 від 03.07.2025, однак де юре квартира не є окремим об`єктом нерухомості, а є частиною об`єкту, що перебуває у спільній сумісній власності. Згідно з положеннями ст.364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі належної йому частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності. Варто зауважити, що право на виділення не залежить від того, як частина майна названа у технічному паспорті чи правовстановлюючих документах «квартира», «кімната», «частина будинку» тощо. Визначальним для можливості виділення є те, що об`єкт не є цілим (1/1), а є лише частиною (в даному випадку 1/10), також важлива фактична і технічна можливість такого виділу, яка в даній справі підтверджена висновком КП «Прилуцьке міжміське БТІ» № 1012 від 03.07.2025. Отже, в даному випадку, належна позивачці квартира не є окремим і цілим об`єктом нерухомості, натомість є частиною будинку, який належить на праві спільної часткової власності п`ятьом особам. Разом з тим, термін «квартира [ADDRESS] » лише описує конфігурацію частини будинку та підтверджує її фактичну відокремленість, однак юридично квартира все ж є частиною будинку, який знаходиться у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст.183, 358, 364, 380 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності, що має місце в даному конкретному випадку, у зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та ст.183, 358, 364, 370, 380 ЦК України,

Outcome: approved