Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом про припинення права власності на частку в майні, що перебуває у спільній частковій власності та визнання права власності на частку майна, посилаючись на те, що на підставі договору дарування частина будинку по [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності, йому належить 1/4 частки, відповідачу 1/4. Відповідач у будинку тривалий час не проживає, ним не користується та не цікавиться, поточні ремонти не робить, за комунальні послуги не сплачує. Відповідач проживає в російській федерації. Спільне проживання є неможливим, оскільки вони не є членами однієї сім"ї. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи поділити частину будинку технічно неможливо. Вартість 1/4 частки становить 87725 гривень, яку позивач бажає виплатити відповідачу як компенсацію вартості його незначної частки у спільному майні, та яку вніс на депозитний рахунок суду. Враховуючи те, що частка 1/4 є незначною і не може бути виділена в натурі, частка є неподільною, спільне володіння та користування власністю є неможливим, припинення права спільної часткової власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, яка має інше житло, просив припинити право спільної власності відповідача на 1/4 частки будинку [ADDRESS] , присудивши на користь останньої грошову компенсацію вартості частки, виплативши відповідачу з депозитного рахунку суду 87725 грн; визнати за позивачем право власності на частки будинку [ADDRESS] . Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з?явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.07.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 24.07.2025, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 17.09.2025. Ухвалою суду від 17.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 16.10.2025. За клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 06.11.2025. У зв?язку з повідомленням про замінування суду судове засідання відкладено на 26.11.2025. За клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 18.12.2025. У зв?язку із зайнятістю судді в кримінальному провадженні судове засідання відкладено на 20.01.2026. Ухвалою суду від 20.01.2026 постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, не повідомила про причини неявки, відзив не подала, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення права спільної часткової власності, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини будинку з надвірними будівлями від 17.03.2008 року сторони є співвласниками частини будинку [ADDRESS] , загальною площею 47,3 кв.м, в рівних долях кожному по . Позивач зареєстрував своє право спільної часткової власності на частку будинку [ADDRESS] в установленому законом порядку. 21.10.2014 позивач отримав свідоцтво про право власності на частку земельної ділянки що по [ADDRESS] , площею 0,0973 га, кадастровий номер 6810700000:01:007:0977. Отже, на час розгляду справи співвласниками будинку по [ADDRESS] є позивач (1/4) та відповідач (1/4). У будинку сторони зареєстровані та не проживають. Відповідач у 2019 році виїхала на постійне місце проживання до російської федерації, у будинку тривалий час не проживає, ним не користується та не цікавиться, поточні ремонти не робить, за комунальні послуги не сплачує. Вказані обставини також підтвердила у судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] , яка є власником іншої частини спірного будинку. Спільне проживання в частині будинку загальною площею 47,3 кв.м, а житловою 25,2 кв.м., та користування ним, з огляду на те, що сторони не є членами сім?ї, є неможливим. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 01.07.2025 № 12-179/25 ринкова вартість частки будинковолодіння становить 87725 грн. Поділити вказану частину будинку з виділенням приміщень, які б відповідали нормам ДБН, технічно неможливо, а тому ця частина будинку є неподільною, що підтверджується повідомленням експерта Куті В.П. від 15.10.2025. 22.07.2025 [PERSON] вніс на депозитний рахунок ТУ ДСА в Хмельницькій області 87725 грн як грошову компенсацію вартості частки відповідача у спільному майні. 4. Норми права, які застосував суд. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року№ 6-2784цс15. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. 5. Оцінка суду. Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши письмові докази та висновок експерта у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Як встановлено судом і підтверджується договором дарування частини будинку з надвірними будівлями від 17.03.2008 року, співвласниками будинку по [ADDRESS] є позивач [PERSON] (1/4) та відповідач [PERSON] (1/4). Відповідно до висновку експерта 1/2 частина будинку по [ADDRESS] є неподільною, 1/4 частки будинку є незначною і не може бути виділена в натурі. Ринкова вартість 1/4 частки будинку становить 87725 грн. Вказані кошти внесені позивачем на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області. Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ (п. 42 рішення ЄСПЛ в справі «Андрій Руденко проти України») слідує, що внесення вартості частки у власності на депозитний рахунок суду першої інстанції було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення, адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Висновок експерта є належним та допустимим доказом у справі і на його спростування стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів. Позивач підтвердив, що вони не є родичами або членами однієї сім`ї, між ними відсутні будь-які відносини, внаслідок чого спільне володіння і користування житловим приміщенням є неможливим. Вирішуючи питання, чи припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім`ї, суд бере до уваги таке. Встановлено, що відповідач тривалий час постійно проживає у російській федерації. Отже, відповідачка забезпечена іншим житлом, яким володіє та користується. Крім того, відповідач не мав наміру постійно користуватися своєю часткою у будинку, зважаючи на те, що остання впродовж багатьох років не робила спроб вселитися у це житло, витрати на утримання цього майна не здійснювала. За таких обставин припинення права власності відповідача на частку у будинку не завдасть шкоди йому та членам його сім`ї. Отже, за наявної сукупності обставин, за якої відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене, вказаний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. 6. Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн, а також 14 000 грн витрат за проведення експертизи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що 01.10.2025 між ТОВ «Амадео Право» та позивачем укладено договір про надання правової допомоги. Згідно копій актів приймання-передачі за договором від 22.12.2025, 01.10.2025 адвокатом Бешлегою А.В. надані відповідні послуги, вартість яких становить 13 000 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих особою послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності витрат на правову допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved