Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У грудні 2025 до суду надійшла вказана позовна заява, на обґрунтування якої зазначено, що 08.08.2015 сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. За цей час ними було придбано: житловий будинок з господарськими і побутовим будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0,0551 га, кадастровий номер 1414100000:01:006:0845, що розташовані по [ADDRESS] , автомобіль марки HYUNDAI SONATA, державний номер [NUMBER] . Право власності на все майно обуло зареєстровано за відповідачем, а придбано було за спільні кошти, оскільки позивач працювала та отримувала доходи. Згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто, тому позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. Просить визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] спірне майно; виділити у власність [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку, виділити у власність [PERSON] автомобіль. Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягала на задоволені позову. Відповідач до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив проводити розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2015, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . 24.04.2020 [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими і побутовим будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та розміщується на земельній ділянці площею 0,0551 га, на якій розташовані А-1 житловий будинок, загальною площею 60,1 кв.м, житловою площею 28,2 кв.м., та господарські будівлі: два сараї, гараж, колодязь та огорожа, що видно з копії договору купівлі продажу від 24.04.2020, посвідченого приватним нотаріусом Словяснького мічького нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 258 та з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 207193334 від 24.04.2020. 24.04.2020 [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,0551 га, кадастровий номер 1414100000:01:006:0845, яка розташована по [ADDRESS] , що видно з відповідного договору купівлі- продажу від 24.04.2020, посвідченого приватним нотаріусом Словяснького мічького нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 261 та з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 207494285 від 24.04.2020. [PERSON] є власником автомобіля марки HYUNDAI SONATA, 2016 року випуску, державний номер [NUMBER] , який зареєстрований за ним 20.02.2024, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя. За приписами ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. На підставі досліджених доказів суд прийшов до переконання, що спірне майно набуте сторонами в період шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя та в цій частині підлягає задоволенню. В добровільному порядку між сторонами спір не врегульовано, не встановлено порядок права власності на кожен об`єкт спільного майна, проте відповідач визнав позовні вимоги, що не суперечить Закону та є підставою для задоволення позову. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 13 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ціна позову складає 614940 грн. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору - 3074,70 грн та іншу частину віднести на рахунок держави.

Outcome: approved