Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Левченко Н.В. від імені позивачки пред`явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 2003 року. В обґрунтування позовних вимог представник посилалася на те, що сторони 14 лютого 2003 року зареєстрували шлюб та на даний час неповнолітніх дітей у них немає. Протягом останнього часу стосунки між позивачкою та відповідачем розладились через різні погляди на життя, цінності, ведення спільного господарства і побуту. Протягом тривалого часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. На даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спроби примиритися між подружжям свого результату не принесли, останне спілкування з відповідачем виявилося безрезультатним, сімейні стосунки вони не відновили, шлюб остаточно припинив своє існування, у зв`язку із чим позивачка звертається до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Левченко Н.В. у судове засідання не з`явилися, представник подав заяву про розгляд справи за їх з позивачкою відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення йому поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з таких підстав. Із копії паспортів та свідоцтва про одруження видно, що сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2003 року (а. с. 6 - 11, 18). Із заяви по суті справи, видно, що сторони припинили подружні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть та на даний час неповнолітніх дітей у них немає (а. с. 2 - 4). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю, необхідно із відповідача у користь позивачки стягнути судові витрати в сумі 1 211,20 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 14).

Outcome: approved