Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 38400 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6000 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 21600 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» за 120 календарних днів 10800 грн. А також, просить в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Окрім того, просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4863770 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який укладено в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «30609». Відповідно до умов договору, сума кредиту складає 6000 грн, строк кредиту 360 днів (з 04.08.2024 по 29.07.2025), періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Свої зобов`язання ТОВ «Лінеура Україна» перед відповідачем виконало. Зазначає, що враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 31.03.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 31/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №4863770 від 04.08.2024. Станом на дату укладення Договору факторингу від 31.03.2025 №31/03/2025, строк дії Договору №4863770 від 04.08.2024 не закінчився, а тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 01.04.2025 по 29.07.2025 (120 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 10800 грн. Зазначає, що нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту. Таким чином, зазначає, що відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4863770 від 04.08.2024 року загальною сумою 38400 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 6000 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 21600 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 120 календарних днів 10800 грн. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзиву на позов від відповідача [PERSON] до суду не надходило. У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та дату розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин, не подав відзиву, а також зважаючи на відсутність заперечень позивача щодо заочного розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. 04.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір №4863770 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.2, 1.3 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 6000 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. У п.1.4 Договору сторони погодили, що тип процентної ставки фіксована, за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Відповідно до п. 2.1 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Договір №4863770 про надання коштів на умовах споживчого кредиту підписано відповідачем [PERSON] 04.08.2024 о 14:20:21 електронним підписом 30609. Також, 04 серпня 2024 року [PERSON] електронним підписом 90592 підписав паспорт споживчого кредиту до договору про споживчий кредит, з якого вбачається, що сума кредиту 6000 грн., строк кредитування 360 днів, реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою 12608,01 %, реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки 12608,01 %. Згідно листа ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250401-1827 від 01.04.2025 року, кредитні кошти в сумі 6000 грн. було успішно перераховано на платіжну карту клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 04.08.2024 о 14:22:11. 31 березня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» був укладений договір факторингу №31/03/2025, відповідно до умов п. 1.1 якого ТОВ «Фінтраст Україна» (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2 та надходження Ціни Продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього Договору, на рахунок Клієнта, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників та повна сума Ціни Продажу, що надійшла на рахунок Клієнта, - підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості. Як вбачається з копії платіжної інструкції № 6743 від 31.03.2025, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» за договором факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 було сплачено загальну суму 2 181 527,71 грн. 31 березня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» був підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №31/03/2025 від 31 березня 2025 року згідно якого, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Як вбачається із долученого до матеріалів справи повідомлення від 01.04.2025 усіх боржників ТОВ «Лінеура Україна» повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». При цьому, рішенням №251124/1 від 25.11.2024 року єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором №4863770 від 04.08.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 31.03.2025 загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Лінеура Україна» становить 30600 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за Договором №4863770 від 04.08.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за 120 календарних днів (01.04.2025 29.07.2025) сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» становить 10800 грн. Суд зауважує, що нарахування позивачем заборгованості по відсотках здійснено в обумовлений Договором 360 денний період із щоденним нарахуванням відсотків за ставкою 1.5%. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Зі змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] неналежно виконував свої обов`язки за кредитним договором, в судове засідання він не з`явився та доказів на спростування доводів позивача не надав. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають до задоволення шляхом стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованості за договором про надання кредиту №4863770 у розмірі 38400 грн. Враховуючи вищенаведене, з урахуванням обставин у даній справі, дії в Україні воєнного стану, суд вважає не застосовувати у даній справі приписи ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18. Позивачем до позовної заяви в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано наступні документи: договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року; заявка № 10817 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; акт № 10817 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року від 22.09.2025 року, згідно якого витрати на правничу допомогу становлять 10000 грн. Зваживши ступінь складності справи та надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги поза судовим засіданням, враховуючи принцип співмірності, суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути суму витрат на правову допомогу в розмірі 10000 гривень. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 551, 610, 612, 616, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України та

Outcome: approved