Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи вимоги даного позову позивачка вказує на те, що, 29.06.1989 року [PERSON] було видано Ордер на жилу площу в гуртожитку, а саме на кімнату (квартиру), що находиться за адресою: [ADDRESS] . Так, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, в результаті чого позивачка змінила прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». В подальшому, 02.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] огли Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 847, в результаті чого позивачка змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». Так, 27.02.2018 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після державної реєстрації розірвання шлюбу позивачці присвоєне прізвище « [PERSON] ». Окрім позивачки у вказаній житловій квартирі є зареєстрованим відповідач [PERSON] , [INFO] , який є колишнім чоловіком позивачки. Однак, [PERSON] не проживає у даному житловому приміщенні із 2018 року. Оскільки факт реєстрації відповідача [PERSON] порушує права позивачки щодо користування та розпорядження майном, зобов`язує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу, просить суд задовольнити позовні вимоги, та ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою (квартирою) за адресою: [ADDRESS] . Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 19.09.2025 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за її відсутності та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за вказаною адресою відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 29.06.1989 року [PERSON] Комбінатом «Одеспромстрой» було видано Ордер № 127 Серії 08 на жилу площу в гуртожитку, а саме на кімнату (квартиру), що находиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищевказаного ордеру. Так, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, в результаті чого позивачка змінила прізвище на дошлюбне « [PERSON] », що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 23.09.1992 року. В подальшому, 02.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] огли Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 847, в результаті чого позивачка змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] », що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 02.07.2014 року. Так, 27.02.2018 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після державної реєстрації розірвання шлюбу позивачці присвоєне прізвище « [PERSON] », що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 27.02.2018 року. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] є зареєстрованими [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю на судовий запит за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Одеській області від 03.09.2025 року. Однак, судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] , понад семи років. Даний факт підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом Акту обстеження на факт не проживання особи за місцем реєстрації від 21.08.2025 року, складеного ЖБК «Укрбуд», з якого вбачається, що при відвідуванні кімнати [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , встановлено, що [PERSON] не проживає в зазначеній кімнаті із 2018 року, будь-яких його особистих речей немає. [PERSON] комунальні послуги не сплачує, ремонт в кімнаті не робить. Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що факт реєстрації відповідача [PERSON] за вказаною вище адресою порушує права [PERSON] , як законного користувача майна щодо користування та розпорядження кімнатою за адресою: [ADDRESS] , зобов`язує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази в підтвердження викладених обставин є належними, допустимими, достовірними, а в своєї сукупності достатніми для задоволення даного позову, а тому слід визнати відповідача таким, що втратив право на користування вказаною вище кімнатою. На підставі наведеного,

Outcome: approved