Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

АТ «СЕНС БАНК» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, за якою просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за в сумі 208616,66 грн., з яких: 132808,08 грн. - прострочене тіло кредиту, 75808, 58 грн. - відсотки за користування кредитом та судові витрати: 2503,40 сплаченого судового збору та 16976,41 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позов мотивує тим, що 02.07.2021 року між АТ «Альфа Банк» та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено угоду №61710080 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. За кредитним договором Банк зобов`язувався надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти. Банк взяті відповідно до угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язань належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 208616,66 грн, з з яких: 132808,08 грн. - прострочене тіло кредиту, 75808, 58 грн. - відсотки за користування кредитом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 31.07.2025 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника АТ «СЕНС БАНК», позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до такого висновку суд дійшов виходячи з наступного. Згідно з умовами кредитного договору для клієнта випущена міжнародна платіжна карта MasteCard Debit World, сума встановленої кредитної лінії складає 103300грн., максимальний ліміт кредиту складає 200 000,00 грн., процетна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки - 35,99 %. Обов`язковий мінімальний платіж складає 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Згідно з довідкою про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , ІПН [NUMBER] , підписав Угоду № 631710080 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невідємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», шляхом ОТП-паролю - аналогу ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (7755), який йому було надіслано 02.07.2021 на мобільний номер телефону [NUMBER] /а.с.18/. Факт переказу коштів відповідачу підтверджується копією виписки з рахунку № [NUMBER] /а.с.19-25/. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, АТ «Альфа-Банк» змінило назву на АТ «Сенс Банк». АТ «Сенс Банк» направило [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 631710080 /а.с.26/. Вимога залишилась без задоволення, у зв`язку з чим АТ «Сенс Банк» звернулось до суду. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 27.04.2025 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 208616,66 грн., з яких: 132808,08 грн. - прострочене тіло кредиту, 75808, 58 грн. - відсотки за користування кредитом. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. /а.с.29/. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, позовні вимоги не спростував, суд вважає що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи позивачем в особі представника було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 16976,41 гривень. В обґрунтування вказаної заяви додано договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 16976, 41 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, між Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» 28 січня 2025 року укладено Договір про надання послуг № 1006 з додатками. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 6 000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн., тим самим частково задовольнивши дану вимогу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 2503,40 грн., оскільки позов задоволений у повному обсязі.

Outcome: partial