Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Через систему «Електронний суд» ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №2381534 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.09.2021 року в розмірі 16 995,00 грн та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №2381534 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 500,00 грн, строком на 20 днів, тобто до 10.10.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі від 0,95% в день (знижена процентна ставка) до 1,90% в день (стандартна процентна ставка). 15.07.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») був укладений договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС»)перейшло право вимоги до відповідача за договором №2381534 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.09.2021 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 995,00 грн, з яких: 5 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 11 495,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема , електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). 20.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №2381534 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За умовами договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 5 500,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит в строк 20 днів, тобто до 10.10.2021 року, зі сплатою відсотків в розмірі 0,95% в день за зниженою процентною ставкою та 1,90% в день за стандартною процентною ставкою. Крім того, відповідачем було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором графік платежів, який є додатком №1 до кредитного договору та паспорт споживчого кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується довідкою від 04.03.2024 року. 15.07.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №2-15072022, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022 року, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №2381534 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.09.2021року. Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» №1 від 25.03.2024 року, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за договором №2381534 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.09.2021року. За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку утворилась заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 16 995,00 грн, з яких: 5 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 11 495,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 20 днів, тобто з 20.09.2021 року до 10.10.2021 року. За змістом п.п. 4.2.1. 4.2.5. п 4.2. кредитного договору, якщо на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, то здійснюється автопролонгація строку кредитування ще на 15 днів, але не більше ніж 120 календарних днів. Крім того, відповідно до п. 1.4., п.п. 4.2.3. п. 4.2. кредитного договору передбачено, що знижена процентна ставка в розмірі 0,95% в день застосовується у випадку, якщо позичальник здійснює повне погашення заборгованості в межах строку кредитування, визначеного п. 1.3 кредитного договору (протягом 20 днів, тобто до 10.10.2021 року). Якщо ж таке погашення не відбувається, то здійснюється перерахунок процентів за стандартною процентною ставкою (1,9% в день) та подальше нарахування відсотків відбувається за стандартною процентною ставкою (1,90% в день). Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не здійснив повне погашення заборгованості в межах строку кредитування, тобто до 10.10.2021 року, а відтак відповідно до п. 1.4., п.п. 4.2.1. 4.2.5. п 4.2. кредитного договору кожні 15 календарних днів здійснювалась автопролонгація строку кредитування, але не більше ніж 120 календарних днів.За таких обставин, кінцевим терміном повернення кредиту є 18.01.2022 року. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховувались за стандартною процентною ставкою (1,90% в день) за період з 20.09.2021 року до 08.01.2022 року (110 днів), що відповідає умовам кредитного договору, а сам розрахунок заборгованості є математично правильним (5 500,00 грн (тіло кредиту) + (5 500,00 грн х 1,9% : 100% х 110 днів) (відсотки за користування кредитом) = 16 995,00 грн). Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені договорами і законом зобов`язання ні перед первісним кредитором, ні перед новим кредитором позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно дост. 141 ЦПК Україниу зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved