Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач ОСББ «200-річчя Кривого Рогу,34» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] та просить суд зобов`язати відповідачку власними силами та за власні кошти відновити первісний стан незаконно реконструйованої квартири [ADDRESS] , стягнувши з [PERSON] у рахунок відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту будинку суму 49 273,96 грн., посилаючись на незаконність проведення відповідачкою перепланування своєї квартири. В обґрунтування вимог позивачем зазначено про наявність протоколу № 6 засідання правління ОСББ «200-річчя Кривого Рогу, 34» від 20 листопада 2021 року, який зафіксовано факт незаконної реконструкції у квартирі [ADDRESS] (знесення несучої стіни) та зобов`язано власника вказаної квартири надати документи з дозволом на початок виконання робіт з відділу питань архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради. 05 січня 2022 року мешканцями будинку [ADDRESS] зафіксовано факт утворення тріщин у зовнішніх стінах будинку [ADDRESS] після реконструкції в квартирі [ADDRESS] . Протоколом № 11 засідання правління ОСББ від 14 травня 2023 року після зафіксованого факту незаконної реконструкції у квартирі [ADDRESS] (знесення несучої стіни) та виявлених тріщин у зовнішніх стінах будинку, зобов`язано власницю квартири [ADDRESS] [PERSON] надати документи з дозволом на початок виконання робіт з відділу з питань архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради. Аналогічне рішення ухвалено протоколом правління № 12 від 18 липня 2023 року. За відомостями з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, відділ з питань архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради неодноразово відмовляв [PERSON] у наданні дозволу на реконструкцію квартири [ADDRESS] , всі пакети документів були повернуті їй для доопрацювання. На неодноразові звернення [PERSON] не реагує та не розуміє, що для відновлення несучої спроможності вказаного будинку потрібно не лише відновити квартиру [ADDRESS] до її первісного стану, але й витратити майже 50 000,00 грн. для виконання ремонту зовнішніх та внутрішніх стін сходової клітини 1-го під`їзду житлового будинку. Вартість проведення відновлювального ремонту будинку станом на 22.07.2024 складає 49 273,96 грн., тому беручи до уваги відсутність дозволів, необхідних для проведення перепланування квартири відповідачкою, оскільки внаслідок проти правних дій [PERSON] спричинено душевні страждання співвласникам ОСББ, які протягом останніх двох років перебувають у страху через можливе руйнування будинку внаслідок послаблення несучої спроможності конструкції будинку, що є більш ймовірним під час систематичних обстрілів країною агресором, позивач просить вимоги задовольнити. У ході розгляду справи позовні вимоги уточнено, в редакції позову від 20.11.2024 зазначено, що незважаючи на проведене 19.06.2024 технічне обстеження квартири [ADDRESS] та встановлені нові розміри загальної та житлової площі квартири, договір укладено та нотаріально посвідчено з приховуванням інформації щодо перепланування квартири. Стороною позивача зазначено, що у разі знесення перегородки між житловою кімнатою та кухнею, утворюється кухня-їдальня, площа якої належить до допоміжної площі квартири, а не житлової. У квартирі, розташованої вище квартири [ADDRESS] , також було проведено реконструкцію, але в долучених плаха квартири чітко видно план квартири до та після проведення реконструкції та зменшення житлової площі за рахунок створення столової, чого не вбачається з плану технічної інвентаризації квартири [PERSON] . Тому наполягають на задоволенні вимог. Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 13 січня 2025 року прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «200-річчя Кривого Рогу, 34» до [PERSON] про відновлення первісного стану житлового приміщення, відшкодування витрат на відновлювальний ремонт будинку. Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацка Віктора Ярославовича належним чином завірену копію договору дарування квартири [ADDRESS] , серія та номер 2386, посвідченого 26.06.2024 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дацко В.Я. Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залишення позову без розгляду. Ухвалою суду від 13 травня 2025 року провадження у справі зупинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 251 ЦПК України до залучення до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року поновлено провадження, витребувано з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відомості про коло зареєстрованих осіб станом на 18 січня 2025 року за адресою: [ADDRESS] ; витребувано із Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Криворізького районного нотаріального округу інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] померлого [INFO] ; витребувано з Відділу ДРАЦСу по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), повні витяги з Державних реєстрів актів цивільного стану громадян відносно [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року витребувано у Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіди Євгенія Михайловича належним чином засвідчену копію спадкової справи № 20/2025 заведеної до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] померлого [INFO] [PERSON] , як законного представника малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Саксаганської районної в місті ради, як орган опіки та піклування. У судовому засіданні представники позивача адвокат Чепурнов В.І. та керівник ОСББ Зайковських-Матвієнко І.В. на задоволені вимог наполягали з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Касьян М.С. вимоги позову не визнав, зазначивши про відсутність доказів на підтвердження заявлених вимог. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, згідно поданої до суду копії статуту, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "200-річчя Кривого Рогу, 34" створпене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , та створене для забезпечення і захисту прав співвласників будинку, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. На підставі договору дарування від 26 червня 2024 року, власником квартири [ADDRESS] , був [PERSON] (том 1 а.с. 141-142 копія договору). [INFO] [PERSON] помер, із заявами про прийняття спадщини звернулась законний представник малолітніх доньок померлого [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на ім`я яких 28 липня 2025 року Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М. видано свідоцтва про право на спадщину за законом (том 1 а.с. 222 зворот, 225 зворот копії свідоцтв).. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Частиною другою статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та статтю 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Згідно з частинами першою-другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Верховний Суд у постановах від 18 липня 2018 року у справі № 916/2069/17, від 22 січня 2020 року у справі № 461/4181/18 (провадження № 61-15919св19) зазначив, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. У постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 915/1096/18, від 18 липня 2018 року у справі № 916/2069/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 904/1040/18, від 15 травня 2019 року у справі № 906/1169/17, від 06 серпня 2019 року у справі № 914/843/17 зроблено висновок, що допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень. Таким чином, на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку поширюється правовий режим як спільної сумісної, так і спільної часткової власності, який передбачає особливий порядок здійснення правомочностей власника щодо володіння, користування і розпорядження. При цьому в законодавчому порядку не виокремлюються суб`єкти права спільної власності залежно від підстав набуття права власності на квартиру. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У статті 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Право власності особи може бути захищено лише у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи невизнання. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників (частина друга статті 369 ЦК України). Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2025 року у справі № 523/6665/22 (провадження № 61-10349св24) не погодився із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, який скасував рішення суду першої інстанції з тих підстав, що відповідач не вчиняв неправомірних дій, тобто не зводив стіни чи інших перегородок у загальному коридорі, оскільки придбав квартиру з вже існуючими міжтамбурними дверима, оскільки суд апеляційної інстанції не врахував, що новий власник набуває усі права та обов`язки щодо придбаного майна, які мав первісний його власник. Зазначені роз`яснення надані судам у пунктах 33, 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5. До подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19 березня 2024 року у справі № 915/1439/21 (пункти 43, 53). Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду наразі також дотримується усталеної правової позиції в питанні визначення належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва не забудовника, а саме останнього набувача такого об`єкта, який зареєстрував за собою право власності на самочинне будівництво (див. постанови від 02 червня 2021 року у справі № 509/11/17, від 30 вересня 2022 року у справі № 201/2471/20, від 15 березня 2023 року у справі № 205/213/22, від 05 квітня 2023 року у справі № 199/6251/18, від 31 травня 2023 року у справі № 201/4483/20). Таким чином, малолітні [PERSON] та [PERSON] , як нові власники житлового приміщення по [ADDRESS] , в інтересах яких виступає їх законний представник [PERSON] , набули усі права та обов`язки щодо успадкованого майна, які мав первісний його власник. Разом з тим, в якості доказів на підтвердження заявлених вимог, стороною позивача надано: - протоколи засідань правління ОСББ «200-річчя Кривого Рогу,34» щодо проведення мешканцями будинку перевірки квартири [ADDRESS] на предмет законності проведення ремонтних робіт, зобов`язання власниці квартири [ADDRESS] вказаного будинку надати дозвільні документи на перепланування; тощо; - акт мешканців будинку від 05.01.2022, які засвідчили, що після гучного ремонту у квартирі [ADDRESS] у листопаді-грудні 2021 року, коли з гуркотом, які чули всі сусіди, падали великі шматки бетону, з`явилися тріщини між двома стінами з першого по дев`ятий поверх; - витяг з протоколу Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради від 22 грудня 2023 року, на якому вирішено визнати обґрунтованою позаплановою перевірку, для проведення якої відділу звернутися до Мінінфраструктури для отримання дозволу на позаплановий захід (державного нагляду (контролю) у сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва «Реконструкція квартири [ADDRESS] , власник [PERSON] » (том 1 а.с. 21); - повідомлення Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради від 21.05.2024, відповідно до якого листом від 02.02.2024 2028/30/10-24 Міністерство зазначило, що документи направлені до Державної інспекції архітектури та містобудування України, яке повідомило, що дані матеріали не свідчать про наявність загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього середовища та забезпечення безпеки держави та необхідність проведення відповідного позапланового контрольного заходу вищезазначеного об`єкту. Зазначено про неодноразове звернення [PERSON] до Відділу, але повідомлення про початок виконання будівельних робіт були повернуті їй на доопрацювання (том 1 а.с. 24); - витяг з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва щодо наявності повідомлень [PERSON] та причин повернення їх на доопрацювання; - копія техпаспорту 4 поверху (без зазначення повної адреси приміщення); - копія довідки голови правління ОСББ «200-річчя Кривого Рогу,34» Зайковських-Матвієнко І.В., відповідно до якої у «2019-2020 р.р. ФОП [PERSON] здійснено частковий ремонт між панельних швів ОСББ «200-річчя Кривого Рогу,34», у 2021 році після руйнування несучої стіни у квартирі [ADDRESS] у першому під`їзді будинку [ADDRESS] пішли тріщини всередині під`їзду, а також посипався зовнішній між панельний шов, який проходить між кухнею кв. [ADDRESS] та під`їздом і який був відремонтований у 2020 році, тому цей шов довелося переробляти вдруге. У 2023 році під час закінчення ремонту швів у будинку, цей шов було ще раз відремонтовано іншим виконавцем ФОП [PERSON] , вартість робіт була включена до загального кошторису, тому визначити суму робіт окремо по цій частині неможливо». Нижче друкованим текстом за підписом ФОП [PERSON] зазначено «Підтверджуємо, що у травні 2023 року [PERSON] відповідно до договору № 1/10-05 від 10.05.2023 були виконані роботи з поточного ремонту між панельних швів житлового будинку по [ADDRESS] . Вартість робіт згідно кошторису склала 44 885,89 грн. В ході виконання робіт здійснено перероблення між панельного шву у 1 підїзді будинку [ADDRESS] між кухнею кв. [ADDRESS] і стіною під`їзду. Вартість робіт була включена до загального кошторису» (том 1 а.с. 40); - комерційну пропозицію ФОП [PERSON] на виконання вказаних робіт з калькуляцією на ремонт зовнішніх та внутрішніх стін (том 1 а.с. 41). Первісним відповідачем [PERSON] , на обґрунтування заперечень проти вимог станом на 14.11.2024, надано до суду: копію технічного паспорта квартири [ADDRESS] виготовленого 19 червня 2024 року та відомості про технічний стан майна, складеного ФОП [PERSON] станом на 19.06.2024, відповідно до якого за рахунок перепланування, виконаного без втручання в огороджувальні та несучі конструкції, загальну площу приміщень квартири змінено з 57,8 кв.м. на 58,6 кв.м., житлову з 37,1 кв.м. на 34,9 кв.м. Зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна відбулися без проведення будівельних робіт, не потребують отримання дозволу на їх проведення та не підлягають прийняттю в експлуатацію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 за № 406 (том 1 а.с. 78-80). Указане твердження стороною позивача не спростовано, як і не доведено шляхом заявлення клопотань щодо проведення експертиз, досліджень, оглядів спеціалістами спірної квартири на предмет підтвердження факту незаконної реконструкції у квартирі [ADDRESS] , а саме знесення несучої стіни квартири, з огляду на надану первісним відповідачем технічну документацію, як і не доведено взаємопов`язаність виявлених тріщин у зовнішніх стінах указаного будинку внаслідок ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] з огляду також на той факт, що у травні 2023 року були виконані роботи з поточного ремонту між панельних швів будинку, в ході яких було виконано в тому числі перероблення між панельного шву між кухнею квартири [ADDRESS] та стіною під`їзду. Однак причини виконання таких робіт у травні 2023 року, які і докази на підтвердження факту причинного зв`язку між ремонтними роботами квартири [ADDRESS] та наявністю тріщин у стіні першого під`їзду, матеріали справи не містять. Надані до суду письмові докази містять лише твердження (припущення) співвласників багатоквартирного будинку, викладені у протоколах правління ОСББ та довідках голови правління ОСББ, які не являються фахівцями (спеціалістами) в галузі будівництва, не оглядали спірне житлове приміщення на предмет наявності виконаних будівельних робіт щодо знесення несучої стіни квартири, а отже матеріали справи не містять достатніх та достовірних доказів, в розумінні статей 79-80 ЦПК України, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (части на 6 статті 81 ЦПК України). Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (постанова Верховного Суду від 18 березня 2019 року по справі № 450/2488/16-ц). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У зв`язку із відмовою у задоволенні вимог, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed