Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просив шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 05 листопада 1999 року, розірвати. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 05 листопада 1999 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Шлюб між ними виявився невдалим, подружні стосунки не склалися у зв`язку з різними характерами та світоглядами. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 грудня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала відзив на позовну заяву, згідно якого позов визнала, проте категорично не погодилася з мотивами розірвання шлюбу, які навів позивач. Вважає їх суб`єктивними та такими, що не відповідають дійсності, а спроба позивача виправдати свої дії подібними аргументами є безпідставною. Однак, вона має достатньо поваги до себе та до інституту шлюбу, щоб не триматися за стосунки, які фактично припинили існування. Позивач за власною ініціативою фактично залишив сім`ю та відмовився від спільного життя. На сьогоднішній день вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, і вона не бачить сенсу в штучному збереженні союзу, який існує лише на папері. Вона не має наміру заперечувати проти очевидного факту руйнування сім`ї та не бачить потреби у примусовому примиренні, якщо позивач обрав інший шлях. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Справу просила розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 листопада 1999 року сторони зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Лубенського міськвиконкому Полтавської області, зроблено відповідний актовий запис за №348, та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач та відповідач однією сімєю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя. Таким чином, заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного і

Outcome: approved