Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

10 червня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Повалій Олену Василівну звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позиція позивача Позивач посилається на те, що у період з 15 жовтня 2012 року по 25 квітня 2020 року він працював на посаді машиніста гірничих виїмкових машин у ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод», за час роботи отримав хронічне професійне захворювання. Довідкою МСЕК від 24 червня 2021 року позивачу встановлено первинно безстроково 60 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, у тому числі: 45 відсотків вібраційна хвороба, 10 відсотків хронічне обструктивне захворювання легенів, 5 відсотків нейросенсорна приглухуватість. Позивач просить стягнути з ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод»в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 245 000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Заперечення відповідача ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод» згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року відкрито провадження у справі № 185/4300/25 за позовом [PERSON] до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, отже позов подано за тим самим предметом. Також відповідач посилається на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки позивач був обізнаний зі шкідливими та небезпечними умовами праці, мав можливість припинити трудовий договір, але продовжував працювати, свідомо ризикуючи своїм здоров`ям. До позовної заяви не додано жодних документів, які б підтверджували факт заподіяння позивачу моральної шкоди. Позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку суми, заявленої до відшкодування. Встановлення ступеня втрати працездатності не підтверджує факту спричинення потерпілому моральної шкоди. Фактичні обставини, встановлені судом З матеріалів справи судом установлено, що позивач протягом тривалого часу з 15 жовтня 2012 року по 25 квітня 2020 року працював на підприємстві ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод» у шкідливих умовах, що призвело до виникнення професійних захворювань. Позивач був звільнений з підприємства відповідача через невідповідність виконуваній роботі за станом здоров`я. За останнім місцем роботи позивача проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Записами у трудовій книжці позивача підтверджується, що він працював у шкідливих умовах на виробничих структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у період з січня 1987 року по червень 2006 року. У Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року про відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Отже позивач звернувся до двох роботодавців з вимогою про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок роботи у важких та шкідливих умовах. За змістом акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, затвердженого 27 травня 2021 року, у [PERSON] медичним висновком Українського НДІ промислової медицини від 29 квітня 2021 року встановлено наявність професійних захворювань: -вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром полірадикулонейропатії на шийному та попереково-крижовому рівнях на фоні спондилоартрозу шийного відділу хребта з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів, остеоартрозу дрібних суглобів кистей, синдром церебральної ангіодистонії, ускладнений дисциркуляторною енцефалопатією другої стадії, -хронічне обструктивне захворювання легенів першої стадії, легенева недостатність першого-другого ступеня, -нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Професійне захворювання виникло внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм працівника. Причини виникнення хронічного професійного захворювання: перевищення еквівалентного рівня загальної вібрації, запиленість повітря робочої зони, підвищений рівень шуму. Довідкою МСЕК серії 12 ААА № 064855 від 24 червня 2021 року позивачу встановлено первинно безстроково 60 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, в тому числі: 45 відсотків вібраційна хвороба, 10 відсотків ХОЗЛ, 5 відсотків приглухуватість. Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності. Надані позивачем письмові докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог. Норми права, які застосував суд За змістом статті 269 Цивільного кодексу України, фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Відповідно до Конституції України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля. Згідно статті 2 Кодексу законів про працю України до основних трудових прав працівника належить право на здорові та безпечні умови праці. Як передбачено статтею 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Нормою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Таким чином судом встановлено наявність порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до виникнення професійних захворювань та обмеження працездатності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності (первинний), необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з ушкодженням здоров`я, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 120 000 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. Однак при цьому суд має врахувати тривалість роботи позивача у шкідливих умовах на різних підприємствах: у ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» - 19 років, у ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічсний завод» - 8 років. Розмір завданої позивачу моральної шкоди внаслідок роботи на підприємстві відповідача має бути визначений пропорційно тривалості роботи позивача у шкідливих умовах, зважаючи на те, що до іншого підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» позивач також заявив вимогу про стягнення моральної шкоди. Пропорційно до кількості відпрацьованого часу на підприємстві відповідача розмір завданої позивачу моральної шкоди складає 120 000 грн (загальний розмір моральної шкоди) : 27 (загальна кількість відпрацьованих років на двох підприємствах) х 8 (кількість років, відпрацьованих на підприємстві відповідача = 35 555 грн. За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 травня 2025 року у справі № 235/3143/24, обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Отже суд при розгляді цивільної справи не уповноважений вирішувати питання щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначати це в резолютивній частині рішення. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 35 555 грн. Розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою складає пропорційно 1211 грн 20 коп (мінімальний розмір), з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 за подання заяви в електронній формі розмір судового збору складає 968 грн 96 коп. Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою.

Outcome: partial