Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник заявника, адвокат Чобанюк М.М., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Дану заяву мотивує тим, що з 08 серпня 2019 року по 07 листопада 2022 року заявниця [PERSON] , та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказує, що під час спільного проживання [PERSON] , неодноразово вчиняв щодо заявниці акти домашнього насильства, зокрема: - підіймав на неї руку; - завдавав тілесних ушкоджень; - здійснював психологічний тиск, приниження та переслідування. Вказує, що у зв`язку з цим заявниця неодноразово зверталася до поліції, всі звернення були зафіксовані відповідними посадовими особами. Вказує, що факт нанесення [PERSON] , тілесних ушкоджень заявниці також підтверджується вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2022 року, у справі № 938/546/22, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Вказує, що постійні побиття та психологічний тиск стали підставою припинення сімейних відносин. Вказує, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 07 листопада 2022 року, шлюб між сторонами було розірвано. Вказує, що від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Вказує, що дитина проживає із матір`ю, що підтверджується довідкою № 269 про реєстрацію місця проживання особи. Вказує, що під час спільного проживання дитина неодноразово була свідком насильства, бачила конфлікти, крики, агресію, нанесення побоїв її матері. Це має вкрай негативний психологічний вплив на дитину, викликає страх та тривогу, порушує емоційний стан, створює загрозу її психічному здоров`ю та формує небезпечні моделі поведінки. Вказує, що навіть після розірвання шлюбу [PERSON] , продовжує вчиняти фізичне насильство, завдаючи заявниці нових побоїв, що підтверджується повторними зверненнями до поліції. Вказує, що згідно з відповідей Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області на адвокатські запити, звернення [PERSON] , щодо неправомірних дій колишнього чоловіка [PERSON] , було зареєстровано 29 листопада 2025 року за № 26123 у журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події. Вказує, що при цьому, як вбачається з відповіді поліції від 05 грудня 2025, відомості за вказаними матеріалами до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилося, а рішення в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян", було прийнято не було. Вказує, що у подальшому, згідно з відповіддю від 02 січня 2026 року Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, за результатами проведених перевірок встановлено, що [PERSON] , за місцем проживання відсутній, на виклики правоохоронних органів не реагує. Вказує, що на теперішній час звернення заявниці до правоохоронних органів не дали результату та не забезпечили врегулювання конфліктної ситуації між сторонами. Представник заявника просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , на строк 6 місяців, визначивши такі тимчасові обмеження: - заборонити [PERSON] , наближатися на відстань менше двадцяти метрів до місця перебування [PERSON] ; - заборонити [PERSON] , особисто і через третіх осіб, розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити [PERSON] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник в судове засіданні не з`явилася, попередньо подала до суду заяву, в якій зазначила, що просить задовольнити подану заяву про видачу обмежувального припису, розгляд справи просить проводити за її відсутності. Представник заявника, адвокат Чобанюк М.М., подав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести за відсутності сторони заявника, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, у встановленому законом порядку. Представник заінтересованої особи, адвокат Дикун І.В., попередньо подав пояснення в яких просив відмовити в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, розгляд заяви просив провести без його участі та без участі заінтересованої особи. Дані пояснення мотивує тим, що жодних дій відносно заявниці, заінтересована особа не вчиняв і не вчиняє, належно забезпечує дитину. Вказує, що саме по собі звернення в поліцію не є підставою для видачі обмежувального припису. Також вказує, що жодних протиправних дій, після проголошеного вироку долученого стороною заявника, заінтересована особа відносно заявниці не вчиняв. Представник заінтересованої особи також подав характеристику на [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2022 року, у справі № 938/546/22, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України (а.с.10-11). Встановлено й те, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 07 листопада 2022 року, шлюб між заявником та заінтересованою особою було розірвано (а.с.12-15). Встановлено, що сторони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.16). Згідно відповідді Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області на адвокатські запити, встановлено, що звернення [PERSON] , щодо неправомірних дій колишнього чоловіка [PERSON] , було зареєстровано 29 листопада 2025 року за № 26123 у журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, як вбачається з відповіді поліції від 05 грудня 2025, відомості за вказаними матеріалами до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилося, а рішення в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян", станом на зазначену дату не прийнято (а.с. 18). Згідно з відповідді від 02 січня 2026 року Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, за результатами проведених перевірок встановлено, що [PERSON] , за місцем проживання відсутній, на виклики правоохоронних органів не реагує (а.с. 19). Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи - [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 4,5,6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Outcome: approved