Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» 02.12.2024 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01.05.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] в електронній формі укладений кредитний договір №555187881020, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» надало [PERSON] кредит в сумі 6 300 грн на строк 60 днів, а він зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором. Проте, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував. Надалі, між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» 18.12.2023 укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» належні йому права вимоги, в тому числі і за кредитним договором №555187881020 від 01.05.2023 в сумі 16 552 грн 80 коп, з яких: 6 300 грн заборгованість за тілом кредиту, 10 252 грн 80 коп заборгованість за процентами. Оскільки [PERSON] продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 16 552 грн 80 коп та судові витрати по справі. Відповідач подав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, обгрунтовуючи тим, що позивачем не підтверджено факт надання йому кредитних коштів та факт невиконання умов кредитного договору. Представник позивача подала відповідь на відзив, в якому, відхиляючи заперечення відповідача, позовні вимоги просила задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах 1, 3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Загальні правила щодо форми договору визначено у ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону). За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимог). Положеннями ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимог) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб ), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Судом встановлено, що 01.05.2023 між [PERSON] та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» в електронній формі укладено договір кредитної лінії №555187881020, який підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8684. Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.6, 3.8 кредитного договору сторони домовилися про відкриття позичальнику кредитної лінії, у межах якої кредитодавець надає позичальнику кредит з лімітом у розмірі не більше 6 300 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається позичальнику в день укладення цього договору або протягом 3 днів з моменту укладання цього договору, але в будь-якому разі не раніше дати розміщення в особистому кабінеті позичальника підписаного договору з усіма додатками до нього, шляхом перерахування грошової суми, визначеної у п.3.1 договору на банківський рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу (банківської платіжної картки) позичальника № [NUMBER] . Датою повернення кредиту є 29.06.2023. Строк кредитування складає 60 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, відповідно до п.3.2 цього договору. Строк дії договору є рівним строку кредитування. Заявлений строк кредитування складає 30 календарних днів з 01.05.2023 до 30.05.2023. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму кредиту якою фактично користується позичальник, таке нарахування здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах. Стандартна процентна ставка 990.00% річних (2.71% на день) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за Зниженою та або Пільговою процентною ставкою). Знижена процентна ставка 511.00% річних (1.40% на день) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п.5.4.2 цього Договору). Також електронним підписом [PERSON] підписані Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», [PERSON] , з яким укладено договір №555187881020 від 01.05.2023, ідентифікований ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія». Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 8684, дата відправки ідентифікатора позичальнику 01.05.2023, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор [NUMBER] . Перерахування [PERSON] на банківську картку № [NUMBER] грошових (кредитних) коштів в сумі 6 300 грн підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (номер транзакції в системі іPAY 231387003), а також відомостями, наданими АТ КБ «Приватбанк» за ухвалою суду, в яких також підтверджено факт належності вказаної картки відповідачу. Надалі, між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» 18.12.2023 укладено договір факторингу №18/12-2023, згідно з яким до ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг Партнерс» відійшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до розрахунку первісного кредитора, Реєстру боржників до договору факторингу №18/12-2023 від 22.12.2023 та Акту приймання-передачі цього Реєстру від 22.12.2023, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №555187881020 від 01.05.2023 в сумі 16 552 грн 80 коп, з яких: 6 300 грн заборгованість за тілом кредиту, 10 252 грн 80 коп заборгованість за процентами. Згідно із здійсненим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №555187881020 від 01.05.2023 заборгованість [PERSON] не погашена та складає 16 552 грн 80 коп, з яких: 6 300 грн заборгованість за тілом кредиту, 10 252 грн 80 коп заборгованість за процентами. Отже, матеріалами справи встановлено, що укладений кредитний договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який власноручно введений ним для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що він ознайомився та погодився з усіма умовами договору, тобто сторони погодили усі істотні умови та уклали договір в належній формі. На умовах, визначених у вказаному договорі, [PERSON] надавалися кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування ними, а також зі встановленим строком їх повернення, про що [PERSON] також підписаний Паспорт споживчого кредиту. Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося в межах строку дії кредитного договору, підстав для нарахування іншого розміру відсотків судом не встановлено. Доводи відповідача, викладені у відзиві, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Доказів належного виконання [PERSON] умов кредитного договору ним суду не надано, як і не надано свого розрахунку заборгованості на спростування доводів позивача щодо розміру його заборгованості. Таким чином, оскільки доказів належного виконання [PERSON] кредитних зобов`язань матеріали справи не містять, натомість належними доказами у справі підтверджується факт передання прав дійсної вимоги за спірним кредитним договором, суд вважає встановленими обставини щодо наявності у позивача права вимоги до відповідача. Оскільки в порушення зазначених умов договору [PERSON] зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. Представник позивача просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 9 000 грн. Відповідач, у свою чергу, у відзиві просив відмовити у стягненні таких витрат. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем до матеріалів справи долучені належні докази. Водночас, визначаючись з розміром правничої допомоги, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд враховує, що в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо

Outcome: approved