Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 10 жовтня 1997 року між сторонами у справі зареєстровано шлюб. Неповнолітніх дітей сторони у справі не мають. У зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння та постійними сварками шлюбні відносини з відповідачем вже давно фактично припинено. Спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, оскільки вона вже проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить розірвати шлюб з [PERSON] . Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. З поштових довідок на наявних у матеріалах справи рекомендованих листах вбачається, що надіслані судом відповідачу [PERSON] рекомендовані листи з копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позову з копіями доданих до нього документів та повідомленнями про судовий розгляд справи не було вручено [PERSON] у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною зареєстрованою та останньою відомою фактичною адресою місця проживання /а.с. 15, 24, 27, 28/, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається повідомленим про перебування на розгляді у суді судової справи, учасником якої він являється. Крім цього, відповідач [PERSON] був повідомлений про розгляд справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошень на офіційному вебсайті судової влади України, останнє з яких було опубліковано за десять днів до дня ухвалення рішення суду /а.с. 20, 26/. Враховуючи те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі 10 жовтня 1997 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Андріївської сільської ради Диканського району Полтавської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с. 5/. Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння та постійними сварками. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені вже давно, відновлювати їх позивачка наміру та бажання не має, що підтверджується доводами позовної заяви. Спільних неповнолітніх дітей сторони у справі не мають. Спільне господарство сторони не ведуть. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, відзиву на позов, заперечення проти позову, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а тому, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішення судом питання про прізвище, яке бажає мати той з подружжя, який змінював його під час державної реєстрації шлюбу, залежить від зазначення відповідних вимог у поданих до суду заяві або позові. Питання про вибір прізвища не зазначено у позовних вимогах, позивачем будь-яких заяв щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу також не подано, тому воно не було предметом судового розгляду. Враховуючи те, що позов задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені нею судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved