Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

16 вересня 2025 року директор ТОВ Фінансова компанія Еліт Фінанс Наваренко В.Г., звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ Фінансова компанія Еліт Фінанс заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 145 грн 57 коп. та судові витрати у розмірі 3028,00 грн, та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 200 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 березня 2016 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір № CCNG-630388899, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби з фіксованою ставкою 0,01% за користування кредитом. Загальний розмір кредиту 15 000 грн. На виконання своїх зобов`язань за кредитним договором Банк видав позичальнику кредит, а позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 34 145,57 грн, з яких: тіло кредиту 27 709,54 грн, заборгованість за штрафними санкціями 6 436,03 грн. 22 лютого 2021 року між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладений договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, боржником за яким є у тому числі [PERSON] . Таким чином, ТОВ «ФК ФОРТ» набуло статусу кредитора за кредитним договором № CCNG-630388899 від 25 березня 2016 року. В подальшому 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшли до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2025 року справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Еліт Фінанс до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова за підсудністю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2025 року вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Київського районного суду м. Харкова [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2025 у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді, справу передано судді Колесник С.А. Представник позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» Плачинда К.О. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причин нявки до суду не повідомив. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до протокольної ухвали суду від 26.01.2026 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 25 березня 2016 між АТ «АЛЬФА БАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір № CCNG-630388899, підписаний [PERSON] особисто. У п. 1.1 Договору зазначено, що Банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на таких умовах: загальний розмір кредиту 15 000 грн, строк на який надається кредит визначено графіком платежів, для розрахунку річної бази нарахування процентів використовується фактична кількість днів у календарному місяці та у календарному році, комісія за управління кредитом встановлена щомісячно у розмірі 7% від суми кредиту. Заначено, що сума першого внеску становить 0 грн (розмір власного платежу (фінансової участі) позичальника. У п. 1.2 Договору зазначено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0.01% річних. У розділі 3 Договору зазначено, що Банк встановлює до картки кредитну лінію (безготівковий кредит) в національній валюті на споживчі цілі. Розмір фіксованої процентної ставки становить 7% в місяць, а впродовж пільгового періоду 0,01% річних. Строк дії кредитної лінії 12 календарних місяців з правом продовження. Відповідно до п. 5.3 Договору, кредитний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами (дата кредитного договору/заяви анкети) та всіх додатків до нього/неї і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по кредитному договору в повному обсязі. Умови кредитування, серед іншого, відображені й у паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем електронним підписом. Як вбачається з долучених до матеріалів справи доказів, сторони погодили графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22 лютого 2021 року розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «АЛЬФА БАНК» становить 34 145,57 грн, з яких: 27 709,57 грн. - залишок по тілу кредиту, 6 436,03 грн заборгованість по штрафним санкціям. Суд дійшов висновку, що між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами у письмовій формі та підписаний ними в електронному вигляді. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у АТ «АЛЬФА БАНК» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. 22 лютого 2021 року між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладений договір факторингу № 1, за умовами якого клієнт (первісний фактор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості згідно з реєстром боржників. В подальшому 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01-23-02/21, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшли до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». З акту приймання - передачі реєстру боржників до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 року вбачається що цей акт сторони уклали про таке: клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 року реєстр боржників № 1. Кількість боржників 10 590, загальна сума заборгованості 23 894 743,61 грн. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 року вбачається що до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № CCNG-630388899 від 25 березня 2021 року у розмірі 34 145,57 грн, з яких: 27 709,57 грн. - залишок по тілу кредиту, 6 436,03 грн заборгованість по штрафним санкціям. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджений факт відступлення права грошової вимоги ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» до боржника [PERSON] за кредитним договором № CCNG-630388899 від 25 березня 2021 року. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № CCNG-630388899 від 25 березня 2016 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав його звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Виходячи з того, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження тих обставин, що він належним чином виконував умови вказаного вище кредитного договору, а також з огляду на встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про наявність порушення відповідачем прав позивача за вказаним вище кредитним договором, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № CCNG-630388899 від 25 березня 201 6року у розмірі 34 145,57 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» суд задовольняє у повному обсязі, тому сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 3028 грн підлягає стягненню з відповідача. При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03 липня 2024 року, акт № 4 приймання-передачі наданих послуг від 02 липня 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Зі змісту акту № 4 приймання-передачі наданих послуг від 02 липня 2025 року вбачається, що адвокат Литвиненко О.І. надала ТОВ Фінансова компанія Еліт Фінанс послуги з надання первинної консультації, правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, підготовка та подання позовної заяви, вартість послуг 9 200 грн. Суд враховує, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному провадженні, сторони у судове засідання не з`явилися, тобто, надання правничої допомоги у цій справі зводилося до складання позовної заяви. Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до 5 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved