Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

13.03.2025 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в особі адвоката Гуменюка О. В., звернулися до суду з позовом, у якому просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за кожним по 1/3 частині, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] . Короткий виклад доводів позову На обґрунтування позову [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вказали, що вони є спадкоємцями за заповітом після матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину вони прийняли, проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок за померлою [PERSON] їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на цей будинок. Від представника відповідача - сільського голови Швайківської сільської ради Мкртчана Г. надійшла заява від 28.03.2025 про визнання позову. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 18.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 26.08.2025 закрито підготовче провадження. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивачів, адвокат Гуменюк О.В., відповідно до поданої письмової, просив справу слухати за його відсутності, підтримав позов. Представник відповідача у адресованій суду заяві просив справу слухати за його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] у с. Малосілка Бердичівського р-ну померла [PERSON] , мати позивачів, що доводиться свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , свідовами про народження, свідоцтвом про шлюб (а.с. 12, 13, 14, 119, 120). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт від 26.05.2021, відповідно до якого належний їй житловий будинок за адресою: [ADDRESS] вона заповіла дітям: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожному (а.с. 15). Згідно із матеріалами спадкової справи № 78/2022, спадкоємцями до майна померлої [INFO] [PERSON] , які у шестимісячний строк із дня відкриття спадщини подали заяви про прийняття спадщини, є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27). Відповідно до довідки старости Малосілківського старостинського округу від 28.10.2022 [PERSON] з 1848 року до дня смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок за адресою: [ADDRESS] за померлою приватний нотаріус Бердичівської районного нотаріального округу постановою від 10.10.2024 відмовив спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 16). Згідно з довідкою КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 28.10.2024 № 180, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 не оформлено, правовстановлюючий документ не зареєстрований (а.с. 19). Відповідно до довідки Малосілківського старостинського округу Швайківської сільської ради від 05.10.2023 № 189 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] згідно з погосподарським обліком належав [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 20). Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.03.2025 вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 26). На вказане будинковолодіння виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] (літера A за планом) збудовано 1969 року. До будинку належать будівлі та споруди: веранда «а1», сарай «Б», сарай «В», погріб «Г», вбиральня «Д», колодязь № 1 (а.с. 23-25). Згідно з довідкою в.о. начальника відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин від 23.09.2025 станом на 1 січня 2013 року державний акт не земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] на ім?я [PERSON] не видавався (а.с. 25). Згідно з висновком про визначення ринкової вартості майна від 17.10.2024, оціночна вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] складає 130 650,00 гривень (а.с. 28). Застосовані норми права, позиція суду Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). На час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок, та за життя спадкодавці, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виникнення права власності на будинки, що побудовані до 1992 року регулювалось положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за книги місцевих рад. Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом від 24.06.2011 року № 91, з наступними змінами зазначено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Стаття 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в реєстрі прав. Державному Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За положеннями частин третьої та четвертої статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. Аналізуючи наведені вище нормативні акти, слід дійти висновку, зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Як вбачається із матеріалів справи право власності спадкодавця на спірний житловий будинок не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Разом із тим, зазначена обставина не свідчить про те, що спадкодавець не була власником цього житлового будинку і що будинок не увійшов до спадкової маси, оскільки право власності спадкодавцем було набуто у порядку, який існував на час будівництва житлового будинку, яке не пов`язувалося із здійсненням державної реєстрації права власності на нього, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією сформульованою у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі №207/2386/16-ц. Тому, оскільки позивачі позбавлені можливості у нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину на будинку, а судом встановлено, що згідно з погосподарського обліку будинок рахувався за спадкодавцем, - за позивачами в порядку спадкування за законом слід визнати право власності за кожним по 1/3 частці житлового будинку та господарських споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved