Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 23.12.2025 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», звернувшись до суду із даною позовною заявою, посилається на те, що 23.10.2020 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» (надалі АТ «ТАСКОМБАНК», Позивач) та [PERSON] (надалі Відповідач) укладено Заяву-договір №8613348_RESTRUCT про надання споживчого кредиту (надалі - Кредитний договір). Відповідно до п. 1. розділу 1 «Предмет та умови кредитування» Кредитного договору Позичальник просив надати споживчий кредит на рефінансування заборгованості в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: п. п. 1.2.1. Загальна сума кредиту: 99 756,33 грн.; п. п. 1.2.5. Строк кредиту: 60 місяців; п. п. 1.2.8. Проценти за користування кредитом: 0,001 % річних; п. п. 1.4. Комісія за обслуговування кредиту: 2,9 % щомісячно. Відповідно до п. 1.10. Кредитного договору Банк на умовах цієї Заявидоговору зобов`язується надати Позичальнику споживчий кредит «Врегулювання кредитної заборгованості», а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі на умовах, встановлених цією Заявою-договором. Кредит надається на рефінансування заборгованості Позичальника в АТ «ТАСКОМБАНК» в сумі 99 756,33 грн., шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідно до п.1.11. Кредитного договору Позичальник доручив Банку проведення дебетового переказу коштів для погашення заборгованості за кредитним договором №811/6186722-СК від 29.09.2019 у сумі 99 756,33 грн., з поточного рахунку № [NUMBER] відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК» на рахунок № [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідно до п. 5.3. при несплаті заборгованості за Кредитом, за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, а також сум комісій, у встановлений Договором термін, Банк нараховує, а Клієнт сплачує Банку штраф у розмірі 300 грн. нараховується на сьомий день виходу на прострочку. Відповідно до п. 5.5.Кредитного договору при достроковому повному погашенні кредитної заборгованості, Клієнт сплачує банку проценти, за обслуговування кредитної заборгованості за фактичну кількість днів користування Кредитом у відповідному розрахунковому періоді, та комісію за обслуговування кредитної заборгованості за поточний розрахунковий період у повному обсязі. Кредитні кошти Відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною Випискою. Отже, Позивач, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. В подальшому Відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни, однак зазначені заходи виявились безрезультатними. Як наслідок, станом на 26.08.2025 року, заборгованість за Заявою - договором №8613348_RESTRUCT про надання кредиту від 23.10.2020 року, становить 139 876,30 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 68 257,27 грн.; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) 0,65 грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 71 618,38 грн. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 24.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі без виклику сторін. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 23.10.2020 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено Заяву-договір №8613348_RESTRUCT про надання споживчого кредиту, відповідно до п. 1. розділу 1 «Предмет та умови кредитування» Кредитного договору Позичальник просив надати споживчий кредит на рефінансування заборгованості в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: п. п. 1.2.1. Загальна сума кредиту: 99 756,33 грн. (а.с. 10). Відповідно до копії Виписки по особовим рахункам кредитного договору №8613348_RESTRUCT про надання кредиту від 23.10.2020 року, в період з 23.10.2025 року по 12.06.2025 року, [PERSON] , надано споживчий кредит на рефінансування заборгованості в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: п. п. 1.2.1. Загальна сума кредиту: 99 756,33 грн. (а.с. 14-40). ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. V. Оцінка суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, вказує на те, що між ним та відповідачем укладено Заяву-договір №8613348_RESTRUCT про надання споживчого кредиту. Вказана обставина підтверджується Заявою-договором № 8613348_RESTRUCT від 23.10.2020 року (а.с. 10). Через невиконання відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка складається з: 68 257 грн. 27 коп. заборгованості по тілу кредиту. Вказана заборгованість підтверджується розрахунком, суд вважає її розмір доведеним та таким, що його слід стягнути з відповідача на користь позивача. Що стосується заборгованості за комісією за надання, в розмірі 71618 грн. 38 коп., то суд доходить таких висновків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Сторона позивача не вказує, які саме послуги за вказану комісію надаються (будуть надаватися) відповідачу. Умови кредитного договору не містять жодних даних про такі послуги за комісією. Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Враховуючи викладене вище та те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не має належного обґрунтування. За вказаних обставин, суд доходить висновку, що в задоволенні вимог про стягнення комісії слід відмовити. VI. Судові витрати. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі з урахуванням мінімальної ставки судового збору. На підставі наведеного та ст. ст. 207, 549, 551, 625, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054,

Outcome: partial