Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

15 вересня 2025 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Беніцький А.С., до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття, та стягнення додаткових витрат в розмірі 7300 грн щомісяця за оплату відвідування донькою дитячого садочку ОЦС та Молоді «Вінні-Пух». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася донька, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, то шлюб між ними було розірвано, позивачка з дитиною проживає окремо. Відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки перебуває на військовій службі за контрактом. Позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною. Крім того, вона несе додаткові витрати пов`язані із відвідуванням донькою дитячого садочка, вартість якого складає 7300 грн щомісячно, за період з 24 червня до 28 серпня 2025 року вона сплатила 22300 грн. Відповідач, діючи через свого представника [PERSON] , подав відзив на позов в якому просив відмовити в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат та аліментів на утримання позивачки. В обгрунтування своєї позиції відповідач вказує на те, що з моменту окремого проживання він добровільно сплачував кошти на утримання дитини та колишньої дружини, в середньому 12000-15000 грн. щомісячно. Відповідач готовий продовжувати сплачувати аліменти на дитину в добровільному порядку або за рішенням суду і наголошує, що спір по цій вимозі відсутній. Витрати на відвідування приватного дитячого садка не викликані особливими обставинами і не входять до додаткових витрат на утримання дитини. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, то в цій частині відповідач звертав увагу на відсутність доказів про неотримання позивачкою доходів, отримує щомісячну виплати у розмірі 860 грн, тому в силу ст.75 СК України не є непрацездатною, за чинним законодавством така вимога не передбачена. Крім того, він звертав увагу на те, що добровільно надає допомогу в розмірі, що значно перевищує визначенні чинним законодавством показники розміру аліментів в Україні. 09 жовтня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване та фактичне місце проживання відповідача відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. 09 жовтня 2025 року у справі відкрито провадження та визначено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Беніцький А.С. підтримав позов з підстав зазначених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через свого представника, що відповідає вимогам ч.5 ст.130 ЦПК України, причини своєї неявки представник та відповідач суду не повідомили, із клопотаннями до суду не зверталися. Враховуючи наявність відзиву та вказану норму, неявка відповідача та його представника не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшо висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01 червня 2023 перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №22, складений виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому Новомосковським відділом реєстрації актів громадянського стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 390, зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Оскільки спільне життя подружжя не склалося, то 18 червня 2025 року рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси шлюб між сторонами розірвано. Батьки дитини та сама дитина мають статус внутрішньо переміщених осіб. З березня 2025 року позивачка з донькою мешкають у орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . На даний час дитина знаходиться на її утриманні, [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною, інших доходів вона не отримує, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на їхнє утримання не надає. Крім того, [PERSON] несе додаткові витрати, пов`язані із відвідуванням донькою дитячого садочка ОЦС та Молоді «Вінні-Пух», вартість якого складає 7300 грн щомісячно, за період з 24 червня до 28 серпня 2025 року вона сплатила 22300 грн. Згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період з січня 2024 року по грудень 2025 року позивачка отримувала соціальні виплати щомісячно у розмірі 860 грн, благодійна допомога на загальну суму 14027,71 грн, виграші на загальну суму -515 грн. З 19.11.2020 р. відповідач перебуває на військовій службі (в/ч [NUMBER] ) за контрактом, що підтверджується довідкою військової частинии від 01.02.2025 року. Як вбачається з наданих відповідачем доказів ним було здійснено в 2025 році перекази 12 лютого на суму 15000 грн, 14 березня- 12000 грн, 12 квітня -15000 грн, 14 травня -14000 грн,12 червня -14000 грн,11 липня -15000 грн, 16 серпня -9000 грн,12 вересня -13000 грн. Факт отримання коштів не заперечувався представником позивача, однак було зазначено, що ці платежі стосувалися майнових питань. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вказаної статті способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Нормами ч. 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Судом встановлено, що дитина виховуються позивачкою і потребує матеріальної допомоги, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та дружини. Оцінивши надані докази в сукупності суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) та на утримання дружини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно забезпечать права та інтереси дитини та дружини і не порушать права та інтереси батька, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, виходячи із вимог ст. 84 СК України позивачка має право на утримання від батька дитини аліменти. Судом при визначені розміру аліментів враховано, що відповідач не заперечував заявленого розміру аліментів та не надавав доказів про розмір отримуваних ним доходів. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що позивачка звернулася до суду з позовом 15 вересня 2025 року, тому і стягнення аліментів необхідно здійснювати саме з вказаної дати. Аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, присуджуються до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Що стосується позовних вимог у частині стягнення додаткових витрат додаткових витрат, пов`язаних з відвідуванням дитячого садочку, то у їх задоволенні слід відмовити, оскільки відвідування дитячого садочку є звичайною потребою дитини і не викликане особливими обставинами, пов`язаними з розвитком її здібностей чи станом здоров`я. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1937,92 грн за дві позовні вимоги із застосуванням коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial