Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 18.10.2014 позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1767. Від шлюбу спільних дітей та спільно нажитого майна не мають. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивачка з відповідачем спільного господарства не веде. Вже тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб має лише формальний характер. Крім того, місце перебування відповідача невідомо з 2020 року. На підставі викладеного позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 27.11.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України, відзив, будь-які клопотання чи заяви до суду від відповідача не надходили. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. 18.10.2014 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1767, на підтвердження чого до матеріалів справи додано оригінал свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 18.10.2014. Згідно витягу з реєстру Решетилівської територіальної громади від 13.11.2025 адреса місця проживання позивачки [PERSON] : [ADDRESS] . Згідно довідки Виконавчого комітету Решетилівської міської ради № 01.7-03/86 від 12.06.2024 відповідач [PERSON] , [INFO] , фактично проживав без реєстрації місця проживання з 2007 року по 2014 рік за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 СК України також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивачки та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено, спільних дітей та майна не мають, розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. В позовній заяві позивачка зазначає, що понесені нею витрати становлять оплату судового збору, вимог про стягнення з відповідача судових витрат не заявляє, тому питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved