Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

02.01.2026 позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила: - змінити спосіб та розмір стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі - 15 000 грн щомісячно на утримання дитини, яка продовжує навчання, до досягнення нею 23 років або припинення навчання. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що на підставі рішення Рокитнянського районного суду Київської області від «10» жовтня 2017 р. у справі № 375/1341/17 з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини до досягнення нею 18-річного віку. На даний час істотно змінилися обставини, що впливають на матеріальне забезпечення дитини та можливість її належного утримання, а саме: відповідач з липня 2024 року перераховував дитині грошові кошти у розмірі близько 4 000,00 грн, поза межами виконання судового рішення про аліменти. Такі перекази носили добровільний характер, які не покривали фактичних витрат на навчання, проживання та лікування дитини, а тому не можуть вважатися належним виконанням обов`язку з утримання дитини. Дитина ще не досягла 18-річного віку та навчається на денній формі навчання у Київському національному економічному університеті ім. Вадима Гетьмана (КНЕУ). Дитина проживає у гуртожитку, за який здійснюється оплата. Дитина має проблеми зі здоров`ям, потребує регулярного медичного обстеження та лікування, у зв`язку з чим ми змушені здавати платні аналізи та нести додаткові витрати, що підтверджується консультативними висновками та замовленнями з особистого кабінету [PERSON] . Мати дитини, позивачка, є особою з інвалідністю II групи, яка виникла внаслідок перенесеної операції на серці. Після операції вона потребує постійного медичного нагляду, лікування, прийому лікарських засобів та додаткових витрат на відновлення здоров`я, що істотно обмежує її працездатність та фінансову можливість самостійно забезпечувати дитину. Відповідач у листопаді 2021 року виїхав за межі України та постійно перебуває за кордоном. На території Республіки Польщі працює водієм міжнародних вантажних перевезень. З огляду на реальні потреби дитини, витрати на навчання, проживання, лікування, а також матеріальні можливості відповідача, посилаючись на приписи ст. 192, 199 СК України позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів. Ухвалою суду від 02.01.2026 відкрито провадження по справі, постановлено справу слухати у порядку спрощеного позовного провадження. 16.01.2026 представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на позов, у якому частково визнав позовні вимоги, а саме стягнення із відповідача аліментів на навчання доньки у сумі 8000 грн. Інші позовні вимоги відповідач заперечив, вказуючи на те, що посилання на те, що дитина має проблеми зі здоров`ям, потребує регулярного медичного обстеження та лікування, у зв`язку з чим Позивачка змушена здавати платні аналізи та нести додаткові витрати, що підтверджується консультативними висновками та замовленнями з особистого кабінету Сінево, жодного значення не мають для правильного вирішення справи та не входять до предмету доказування (обставини (факти), які мають значення для правильного вирішення справи, тобто факти, що обґрунтовують вимоги позивачки і підлягають встановленню судом при ухваленні рішення, включаючи матеріально-правові (обставини справи) аспекти). Представник відповідача також вказував на докази перерахування аліментів відповідачем за рахунок кредитних коштів у сумі 4000,00 грн. позивачці за грудень 2025 року та 4000,00 грн. - допомоги своїй дочці за грудень 2025 року за рахунок кредитних коштів відповідача. Сторона відповідача також вказує на те, що з часу ухвалення рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10.10.2017 у справі № 375/1341/17 про стягнення аліментів матеріальне становище відповідача не покращилося, а навпаки, -погіршилося, з огляду на ту обставину, що, згідно повідомлення відповідача, він офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід та наявна суттєва кредитна заборгованість. Додоатково представник відповідача вказував на те, що кошти у сумі 72 000,00 грн. (18 місяців (з 01.07.2024 по 01.01.2026) х 4000,00 грн.) вважаються переплатою (надмірною сплатою) відповідача станом на 01.01.2026 поряд з визначеним розміром аліментів згідно рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10.10.2017 у справі № 375/1341/17. Представник відповідача просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 8 000 гривень щомісячно на утримання дитини ( [PERSON] , [INFO] ), яка продовжує навчання, до досягнення нею 23 років або припинення навчання. 20.01.2026 представник позивача подав відповідь на відзив, у якому повністю заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов. Свої заперечення представник мотивував тим, що навчання дитини на денній формі об`єктивно потребує значних і регулярних витрат, зокрема на оплату навчання, проживання в гуртожитку, харчування, навчальні матеріали, проїзд, одяг, побутові витрати та інші витрати, безпосередньо пов`язані з освітнім процесом. Зазначені витрати не є разовими чи факультативними, а мають постійний характер і є необхідними для забезпечення нормального розвитку дитини та реалізації її права на освіту. Позивачка вказує на те, що відповідач не звернув уваги при написав відзиву, що вона є інвалідом 2 групи. У зв`язку з захворюванням серцево-судинної системи у 2025 році їй була зроблена операція, а саме імплантовано кардіовертер-дефібрилятор-медичний пристрій, встановлення якого здійснюється виключно за життєвими показаннями. Наявність такого імплантованого пристрою свідчить про серйозні та постійні ризики для здоров`я і життя, потребу у безперервному медичному контролі, регулярних кардіологічних оглядах, контролі роботи пристрою, медикаментозному лікуванні, обстеженні та супутніх медичних послуг та дотриманні обмежень у трудовій та повсякденній діяльності. Позивачка вказує на те, що вона не може нести основне фінансове навантаження та навіть нарівні з працездатним відповідачем, який працює за кордоном. Позивачка вказує, що вказівка відповідача на те, що він є офіційно не працевлаштованим, є намаганням відповідача використати цю обставину як підставу для зменшення розміру аліментів. Але такі доводи є безпідставними, оскільки відсутність офіційного працевлаштування не звільняє особу від обов`язку утримувати власну дитину та не є підставою для зменшення аліментів. Ухвалою суду від 02.01.2026 провадження по справі було відкрито. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх повністю задовольнити. Пояснила, що відповідач виконує свої аліментні зобов`язання згідно рішення суду, перераховує 4000 грн, деколи додатково доньці також перераховує ще 4000 грн. Але цих коштів не вистачає на утримання дитини, яка хворіє та навчається на контрактній формі навчання. На даний час позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, отримує біля 6000 грн пенсії. Позивачка зазначає також про те, що відповідач працює водієм у країнах ЄС, отримує заробітну плату та може надавати більше коштів на утримання доньки. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив частково. Вказав на те, що відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у сумі 8000 грн. Також представник погодився із тим, що відповідач працює водієм та вказував на те, що заробіток становить біля 3000 злотих. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 10.10.2017, було ухвалено змінити розмір стягуваних з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаціний номер [NUMBER] , аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати останні в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 21.09.2017, до досягнення дитиною повноліття . Підставою для зміни рішення про стягнення аліментів було те, що у відповідача після винесення судом 16.09.2014 рішення про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини матеріальне становище на час вирішення спору судом покращилося. Звертаючись до суду із вказаним позовом у 2017 році, позивачка також вказувала на те, що наразі, їх донька часто хворіє, більше трьох років стоїть на обліку у лікаря-ендокринолога. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 20.08.2014, шлюб між сторонами спору розірвано. Дитину залишено проживати із матір`ю, [PERSON] , яка після укладення шлюбу 12.12.2025 змінила своє прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідач, [PERSON] та позивачка, [PERSON] . Відповідно до консультативних висновків спеціалістів, дитина, [PERSON] , хворіє на різні захворювання, (дискінезія жовчовивідних шляхів, дисбактеріоз, АІТ, гіпотиреоз. Протягом 2024-2025 років проходила різноманітні лабораторні обстеження. Відповідно до довідки № 0787 від 24.11.2025, [PERSON] є студенткою денної форми навчання Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана. Час закінчення університету 30.06.2029. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 25/2466/10 від 09.08.2025, вартість навчання [PERSON] всього складає 192000,00 грн. Освітні послуги дитини частково (48000 грн) оплачені позивачкою. Крім того, позивачкою оплачено вартість проживання [PERSON] у гуртожитку (8000,00 грн). Судом також встановлено, що відповідачка є особою з інвалідністю ІІ групи, відповідно до пенсійного посвідчення від 21.05.2025. Із електронного листування, наданого представником відповідача, вбачається факт листування з приводу сплати аліментів та перерахування коштів на утримання дитини та лікування її матері. Про дані факти також вказує і позивачка у позові. Позивачка вважає, що визначений судом спосіб та розмір аліментів, який стягується на утримання її неповнолітньої доньки підлягають зміні, оскільки у зв`язку із поганим станом здоров`я дитини, лікування якої потребує фінансових витрат, а також її навчання. У зв`язку із цим між сторонами виник спір, з метою вирішення якого позивач звернувся до суду. Вирішуючи даний спір судом застосовано норми права, які регулюють порядок визначення розміру аліментів та підстави для його зміни. Згідно із ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно вимог статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Стаття 192 СК України встановлює перелік підстав для звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів. До таких підстав відносяться: -зміна матеріального або сімейного стану платника чи отримувача аліментів; -погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Інших випадків, які б передбачали можливість звернення позивача до суду із таким позовом, СК України не передбачає. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. На думку позивачки підставою для зміни розміру аліментів є погіршення її стану здоров`я та дитини, необхідність здійснення витрат на їх лікування, а також витрат на навчання дитини. Водночас, судом встановлено, що при ухваленні рішення про зміну розміру аліментів 10.10.2017, судом вже був врахований той факт, що дитина сторін спору хворіє, а також те, що відповідач працевлаштувався та має самостійний заробіток. Тобто, хвороба дитини та працевлаштування відповідача є тими обставинами, які були враховані судом при ухваленні рішення у 2017 році та не змінилися станом на дату подання позову у 2026 році. Водночас, факт набуття позивачкою інвалідності ІІ групи свідчить про нові обставини, які виникли після ухвалення судового рішення у 2017 році, та є підставою для зміни розміру (способу) стягнення аліментів, яка передбачена ст. 192 СК України. Суд зазначає, що у своїй сукупності, надані позивачкою докази витрат на лікування та навчання дитини і водночас наявність у позивачки ІІ групи інвалідності, дозволяють дійти переконливого висновку, що така підстава для зміни розміру аліментів, як погіршення стану здоров`я другого з подружжя, впливає і на погіршення матеріального стану отримувача аліментів. А тому вказана позовна вимога у цій частині є обгрунтованою та такою, що відповідає закону. Водночас, суд не може погодитися із терміном, протягом якого позивачка просить стягувати аліменти із відповідача, не дивлячись на те, що відповідачем у цій частині визнана позовна вимога. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 10.10.2017 було ухвалено стягувати аліменти до досягнення дитиною повноліття, що відповідає приписам ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зміна ж періоду стягнення аліментів, (понад дату досягнення дитиною 18-ти років), який встановлений попереднім судовим рішенням, буде суперечити приписам ст. 180 СК України. У постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року в справі № 638/13860/16-ц зазначено, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовної вимоги про стягнення додаткових витрат, оскільки навчання дитини у вищому навчальному закладі для здобуття відповідної освіти не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат згідно зі статтею 185 Сімейного кодексу України. Отже, витрати на навчання доньки до досягнення нею повноліття (18-ти років) не є аліментними зобов`язаннями, які слід поширити і на період навчання дитини, (до досягнення нею віку 23-х років). Крім того, ст. 192 СК України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, а не зміну періоду їх стягнення. А тому позовна вимога у частині зміни періоду стягнення аліментів, задоволенню не підлягає. Твердження представника відповідача про переплату суми аліментів у розмірі 72000 грн. суд до уваги не приймає, оскільки предметом спору по даній справі є вимога про зміну розміру (встановлення суми у фіксованому розмірі) щомісячно стягуваних аліментів, а не спір про заборгованість по аліментах. Тому і посилання представника відповідача на правову позицію ВС, викладену у постанові від 13 червня 2024 року по справі №760/17498/22, не є релевантним до спірних правовідносин. Визначаючи суму, яку необхідно стягнути із відповідача, судом враховано факти добровільного перерахування відповідачем коштів на потреби доньки, понад суму, встановлену рішенням суду, що не заперечувалося самими сторонами. Доказів того, що відповідач, знаходячись у Республіці Польща, ніде не працює та не отримує доходів, матеріали справи не містять, крім того даний факт було спростовано сторонами та підтверджено, що відповідач дійсно працює водієм та отримує заробіток. Отже, враховуючи факт встановлення інвалідності позивачці, факти добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дитини понад суму, визначену судовим рішенням, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі - 10000 грн. щомісячно на утримання дитини, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial