Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі позивач) звернулося до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 159259835 від 20.04.2021 року у розмірі 51 291,94 грн., понесені витрати на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн. та сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.04.2021 року між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», укладено Кредитний договір № 159259835 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, за умовами якого на рахунок позичальника перераховано 14 420,00 грн. Позичальник зобов`язався одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, виконав, але останнім кредит не погашається. У зв`язку з порушенням умов договору у [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 51 291,94 грн., що складається із 14 420,00 грн. заборгованості по кредиту та 36 871,94 грн. заборгованості по відсоткам. У зв`язку із цим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав. У поясненнях на позовну заяву відповідач вказав, що не визнає позов, адже право вимоги було відступлено до укладення кредитного договору, а право вимоги може бути відступлено лише щодо дійсної вимоги. До того ж, нарахування процентів після закінчення строку кредитування також вважає незаконним. Тому, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У додаткових поясненнях представник позивача посилався на аналогічні обставини, викладені у позовній заяві. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві у разі неявки до суду просив розглядати справу без присутності представника та задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову з підстав невизнання суми боргу та відсутності у позивача права вимоги до нього. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2025 року вищевказану цивільну справу передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025 року дану цивільну справу передано до провадження судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А., а ухвалою судді від 20.10.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 19.11.2025 року витребувано докази у АТ «Сенс Банк», які надійшли до суду 23.12.2025 року. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 20 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір № 159259835 на суму 14 420,00 грн., на 30 днів (п. 1.2. Договору) з можливістю продовження, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,43% в день (дисконтна процентна ставка у межах строку, визначеного п. 1.2. договору), або 1,60% в день (індивідуальна процентна ставка за умови продовження дисконтного періоду) або 1,70% в день (після закінчення дисконтного періоду за кожен день користування кредитом у разі несвоєчасної сплати процентів умови щодо нарахування процентів за дисконтною або індивідуальною процентною ставкою скасовуються) або 2,30% в день з наступного дня після закінчення дисконтного періоду. Також позивачем надано паспорт споживчого кредиту з інформацією про контактні дані кредитодавця, умови кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку, загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту. Вказаний договір та паспорт було підписано сторонами у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію», про що надано довідку. 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 159259835 від 20.04.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 139 від 22.06.2021 року. Позивачем також надано Додаткову угоду №19 до вказаного договору, згідно якої строк дії договору закінчується 31.12.2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором, Додаткову угоду №26 до вказаного договору, якою текст договору викладено у новій редакції, Додаткову угоду №27 до вказаного договору, згідно якої строк дії договору закінчується 31.12.2022 року включно, Додаткову угоду №31 до вказаного договору, згідно якої строк дії договору закінчується 31.12.2023 року та копію Додаткової угоди №32 до вказаного договору, якою текст договору викладено у новій редакції. 05 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 159259835 від 20.04.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року. Стороною позивача додано також копію додаткової угоди №2 до вказаного договору від 03.08.2021 року, де зазначено про продовження строку дії Договору до 31.12.2022 року та копію додаткової угоди №3 до вказаного договору від 30.12.2022 року, де зазначено про продовження строку дії Договору до 31.12.2024 року. В подальшому, 08 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 08.07.2025 року до Договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 51 291,94 грн., що складається із 14 420,00 грн. заборгованості по кредиту та 36 871,94 грн. заборгованості по відсоткам. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За приписами ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статей 626 ,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України, передбачено,що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1ст. 612 ЦК України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України) Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі 14 420,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на карту № [NUMBER] . За розрахунком, наданим позивачем, який є предметом спору у справі, відповідач має борг в розмірі 51 291,94 грн., що складається із 14 420,00 грн. заборгованості по кредиту та 36 871,94 грн. заборгованості по відсоткам, що є аналогічною сумою заборгованості, визначеною первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» станом на 17.08.2021 року. Порядок нарахування відсотків судом перевірено. Протягом перших 30 днів з дня користування кредитом відсотки нараховано за процентною ставкою 0,43% в день, після закінчення дисконтного періоду 2,30% в день. Таким чином, даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач отримав кредитні кошти, але свої зобов`язання по їх поверненню не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу, який набув право вимоги за Договором № 159259835 від 20.04.2021 року, борг в розмірі 51 291,94 грн., що складається із 14 420,00 грн. заборгованості по кредиту та 36 871,94 грн. заборгованості по відсоткам, у зв`язку з чим позов слід задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. що розраховано із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8. Крім того, у позовній заяві позивач зазначив, що понесені ним судові витрати включають в себе, крім судового збору, витрати за правову допомогу, згідно ст. 137 ЦПК України, у розмірі 7 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду надано: Договір про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09 липня 2025 року, Протокол погодження вартості послуг як додаток до вказаного договору, Додаткову угоду №25770528506 до Договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09 липня 2025 року, датовану 09 липня 2025 року, Акт прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025 року на суму 7 000,00 грн., з яких за складання позовної заяви 5 000,00 грн., вивчення матеріалів справи 1 000,00 грн., підготовка адвокатського запиту 500,00 грн., підготовка клопотання про витребування інформації 500,00 грн. За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором носить масовий характер. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 7 000,00 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт. За таких обставин, беручи до уваги задоволення позову, дотримуючись принципів розумності, пропорційності та справедливості, суд прийшов до висновку про можливість зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягнення з відповідача до 3 000,00 грн.

Outcome: approved