Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі від його заробітку (доходу) щомісяця до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Позов обґрунтований наступними обставинами. Позивач досягла повноліття та навчається в Одеському національному університеті імені I.I. Мечникова за денною формою навчання та закінчила перший курс за спеціальністю «міжнародні відносини». Термін навчання орієнтовно триватиме до червня 2028 року. Позивач вказує, що є внутрішньо переміщеною особою та проживає разом з матір`ю у м. Одесі. З [PERSON] примусово стягується заборгованість по аліментам, яка утворилась до досягнення її повноліття. Вказує, що її батько [PERSON] добровільно допомоги не надає, участі в її утриманні не приймає, спілкування уникає, з підстав чого вимушена звернутися до суду. Сторони та їх представники у відкрите підготовче судове засідання не з`явились. [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься заява відповідача, в якій позов підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутність. [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечення позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із обов`язком батьків утримувати повнолітню дочку, а тому регулюються Главами 15 СК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.07.2007 року. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси у справі №522/6794/18, 24.10.2018 року було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 грн. з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 17.04.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Головним державним виконавцем Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Мітєвою Л.В. 07.04.2025 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника (ВП №57838324). Встановлено, що [INFO] [PERSON] досягла повноліття. З довідки №18_ВК-138/с від 25.06.2025 року вбачається, що [PERSON] навчається в Одеському національному університеті імені I.I. Мечникова за денною формою навчання на 1 курсі ФМВПС за спеціальністю «міжнародні відносини» за державним замовленням з 01.09.2024 року по теперішній час. Орієнтовний строк закінчення навчання 30.06.2028 року. Як зазначає позивач, її батько [PERSON] добровільно допомоги не надає, участі в її утриманні не приймає, спілкування уникає. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до правової позиції, викладеної до в Постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16-ц, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, не залежить від форми навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу . При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що дочка сторін потребує матеріальної допомоги, а відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження відсутності можливості надавати таку допомогу,суд вважає, що відповідач може платити аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги належить задовольнити. В силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти підлягають стягненню починаючи з 14.07.2025 року, тобто з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 гривень підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved