Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій її представник зазначив, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , у встановленому законом порядку прийняла спадщину. У зв`язку з цим Міжгірською державною нотаріальною конторою їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 червня 1995 року № 32, зареєстроване в реєстрі за № 684. На підставі зазначеного Свідоцтва про право на спадщину за законом Хустським бюро технічної інвентаризації заявниці видано Реєстраційне посвідчення на право особистої власності, записане в реєстраційній книзі № 6 за реєстром № 879 від 01 серпня 1995 року, на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Під час оформлення вказаних правовстановлюючих документів допущено помилки у зазначенні імені заявниці, а саме: у Свідоцтві про право на спадщину за законом та Реєстраційному посвідченні на право особистої власності її ім`я зазначено як « [PERSON] » замість дійсного імені « [PERSON] », що не відповідає даним її свідоцтва про народження. У зв`язку з наявністю зазначених розбіжностей у правовстановлюючих документах та неможливістю їх усунення в позасудовому порядку заявниця просить суд встановити факт належності їй зазначених правовстановлюючих документів. Ухвалою суду від 16 січня 2026 року по справі відкрито провадження. Адвокат Белла В. М. подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності його довірительки. Заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Завідувачка Міжгірської державної нотаріальної контори подала заяву з проханням розглянути справу без її участі. Хустським державним підприємством технічної інвентаризації участь представника у судовому засіданні не забезпечено. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, подані докази та з`ясувавши всі обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факт належності особі документа, зокрема державних актів на право власності, тощо. Судом встановлено, що батьками заявниці [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 11 травня 1956 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 17 жовтня 1987 року (а.с. 13, 14). 15 червня 1995 року Міжгірською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] (а.с. 10-11). На підставі зазначеного свідоцтва Хустським бюро технічної інвентаризації видано Реєстраційне посвідчення на право особистої власності, записане в реєстраційній книзі № 6 за реєстром № 879 від 01 серпня 1995 року, на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , також на ім`я [PERSON] (а.с. 12). Водночас із копій свідоцтва про народження та паспорта громадянина України, наявних у матеріалах справи, убачається, що правильні анкетні дані заявниці [PERSON] (а.с. 8, 13, 14). Порівняння анкетних даних, зазначених у правовстановлюючих документах, із відомостями, що містяться в офіційних документах заявниці, свідчить про наявність технічної (орфографічної) помилки в написанні її імені. Доказів того, що спірні правовстановлюючі документи можуть належати іншій особі з аналогічними анкетними даними, матеріали справи не містять. Таким чином, сукупність досліджених у судовому засіданні доказів достовірно підтверджує, що особа, зазначена у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 15 червня 1995 року № 32 та у Реєстраційному посвідченні на право особистої власності від 01 серпня 1995 року, є заявницею [PERSON] . Встановлення зазначеного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки усуває перешкоди у підтвердженні належності їй правовстановлюючих документів та забезпечує можливість реалізації її права власності. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved