Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до суду та просить припинити спільну часткову власність [PERSON] (ін. [NUMBER] ) на 19/1000 ідеальних частин від будинку, що розташований по [ADDRESS] та визнати за [PERSON] (ін. [NUMBER] ) право власності на окреме нежитлове приміщення №41, загальною площею 47,1м.кв., що знаходиться в будинку по [ADDRESS] . На обґрунтування вимог зазначив, що йому належить 19/1000 частин вказаної будівлі. В нього існують перешкоди в здійсненні права власності на вказане майно, оскільки таке не виділено в окреме приміщення. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 04.12.2024 року йому виділено в окреме нежитлове приміщення №41, яке становить 19/1000 ідеальних частин будинку [ADDRESS] , загальною площею 47,1кв.м. Проте, позивач не може зареєструвати право власності через те, що не припинено його право спільної часткової власності, у зв`язку із цим не може користуватись приміщенням в повному обсязі. Представник позивача адвокат Огорілко Ю.В. в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позов підтримав. Представник відповідача Сокальської міської ради Львівської області в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Позивачу [PERSON] належить 19/1000 частин будинку (магазин, прим.41) по [ADDRESS] , що є нежитловим приміщенням загальною площею 47,1кв.м, яке складається з магазину площею 39,7кв.м, кладової площею 2,6кв.м, кладової площею 4,8кв.м. Дані обставини встановлено з свідоцтва про право власності, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, інформації з державного реєстру речових прав, довідки №4460 від 22.11.2022р., технічного паспорта. З висновку №5802 від 19.12.2023р. встановлено, що належні позивачу 19/1000 ідеальних частин будинку по [ADDRESS] , загальною площею 47,1кв.м, які складаються з: магазину площею 39,7кв.м, кладової площею 2,6кв.м, кладової площею 4,8кв.м, можуть бути виділені в натурі в окреме приміщення №41. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 04.12.2024 року [PERSON] виділено в окреме нежитлове приміщення №41, яке становить 19/1000 ідеальних частин будинку [ADDRESS] , загальною площею 47,1кв.м. Згідно ст.317 ЦК України, зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. В силу ст.356 ЦК України, Учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно, а не на конкретно визначену частку в майні. Згідно з нормою ст. 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками у праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а якщо це неможливо вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Виходячи з аналізу даних норм, суд дійшов висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під не співмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу може бути виділено відокремлену частину нежитлових приміщень без завдання шкоди будівлі в цілому, припинено право спільної часткової власності, а тому суд визнає позов таким. що підлягає задоволенню.

Outcome: approved