Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна житлового будинку, що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право спадщини за законом від 28.09.2020 року, видане державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Алпеєвою Т.В. та зареєстрованим в реєстрі за №872, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: номер запису про обтяження № 38380545 від 06.07.2006 року; реєстратор: Алпеєва Таісія Володимирівна Білозерська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення б/н, 21.06.1986, Радгосп «Світанок». Додаткові дані: реєстраційний номер обтяження 3424710 від 06.0.2006р. архівна справа № реєстра 120704, внутр. № 9101452F29F149303C4A. В обґрунтування позову вказала, що 19.08.2024 року, близько 6-00 години ранку, військові рф, з невстановленого виду та типу озброєння здійснили обстріл, внаслідок чого, було пошкоджено та зруйновано приватні житлові будинку в с.Токарівка Білозерського району Херсонської області. Житловий будинок [ADDRESS] , який належить їй на праві власності знищено. У березні 2025 року, вона подала заяву та наявні документи на право власності до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України" від 23.02.2023 N 2923-IX (надалі Закон). Однак, державним реєстратором центру надання адміністративних послуг м.Херсона, усно відмовлено, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, існує обтяження на заборону її нерухомого майна внесеного державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Алпеєвою Т.В. на підставі повідомлення Радгоспу «Світанок» №б/н від 21.06.1986 року , архівний запис № 120704. Так, відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, 21.06.1986 року повідомленням Радгоспу «Світанок» без номеру, накладено заборону відчуження житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 418959351 від 21.03.2025 року у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначено тип обтяження: заборона (архівний запис). Реєстраційний номер 38380545,зареєстровано 06.07.2006 12:51:42 реєстратором: Білозерська. Підстава обтяження: повідомлення, б/н, 21.06.1986р., видавник Радгосп «Світанок». Об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] . Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер 9101452F29F149303C4A, Додаткові відомості про обтяження: Архівна справа: № реєстру: В 1986 році спірний житловий будинок був отриманий її чоловіком [PERSON] , який був працівником Радгоспу «Світанок» (с.Токарівка), з наданням розстрочки у виплаті вартості даного житлового будинку керівництвом Радгоспу «Світанок». Кредит нею та чоловіком був виплачений, відповідно, був укладений договір купівлі продажу, посвідчений Білозерською державною нотаріальною конторою Херсонської області від 21.06.1986 року за реєстровим номером 1155, та зареєстрованим в Херсонському БТІ за реєстровим №345 книзі №2 та електронним реєстраційним номером в реєстрі прав власності на нерухоме майно №14426763. Однак, радгосп «Світанок» заборону на кладену в зв`язку із існуванням ссуди, не зняв, про що ані [PERSON] , ані вона не знали. З огляду на вказані обставини змушена звернутися до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, представником подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомляв, відзив не подано. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, в матеріалах справи наявна заява представника про розгляд справи у відсутність. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №418959351 від 21.03.2025 року, право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 28.09.2020 р. Білозерською державною нотаріальною конторою Херсонської області. У вказаному вище витягу наявна інформація про обтяження, а саме 06.07.2006 року, номер запису про обтяження №38380545 державним нотаріусом Білозерської районної державної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєвою Т.В. внесено запис про обтяження на підставі листа б/н виданого 21.06.1986 року Р-п «Світанок»; особа, майно якої обтяжуються [PERSON] . З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024231030001098 від 19.08.2024 р. вбачається, що 19.08.2024 року надійшло повідомлення про те, що 19.08.2024 року близько 06.00 год. військовими рф із невстановленого виду та типу озброєння здійснено обстріл смт. Антонівка м. Херсон, внаслідок чого було пошкоджено приватні будинки та інше майно громадян [ADDRESS] . Листом Державний нотаріальний архів Херсонської області від 24.04.2025 р. за вих. №01-21 на адвокатський запит надало копію з Реєстра для реєстрації заборон жилих будинків та квартир Білозерської державної нотаріальної контори за 1986 рік стосовно заборони на ім`я [PERSON] від 21.06.1986 року, з якого вбачається, що 21.06.1986 року с-з «Рассвет» (мовою оригіналу) подавались документи щодо [PERSON] . Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, наведені позивачем обставини не спростував. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999р. № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою, реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 відповідно до ст.8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор, нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Згідно зі ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернень органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1 п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки з рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; в інших випадках, передбачених законом. Однак нотаріус, як реєстратор у цьому випадку не має визначених законодавством підстав для зняття заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, оскільки відсутні будь-які повідомлення і документи про накладення вказаної заборони. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На цей час відсутні будь-які відомості про наявність, як у попереднього власника [PERSON] , як і у його спадкоємця позивачки [PERSON] будь-яких боргів, що були б підставою для звернення до нотаріальної контори з повідомленням про накладення заборони на відчуження майна. Оскільки реєстрація заборони відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна перешкоджає позивачці вільно володіти та розпоряджатися власним нерухомим майном, звернутися задля отримання відшкодування за знищене майно, створені в такий спосіб перешкоди підлягають усуненню судом шляхом скасування вказаної заборони. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 21 січня 2026 року. Відповідно до ст. 12-19, 141, 265-268, 354 ЦПК України,

Outcome: approved