Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Короткий виклад позицій сторін та учасників справи. Позивач ТОВ «Іннова Нова» в особі представника адвоката Андрущенка М.В., скориставшись системою «Електронний суд», звернувся в Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики № 3623280424 від 11.04.2024 в розмірі 55 920,00 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 11.04.2024 ТОВ «Іннова Нова» та [PERSON] уклали договір позики № 3623280424 у вигляді електронного документа, підписаного у порядку, визначеному статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Іннова Нова» свої зобов`язання за договором позики виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної відповідачем [PERSON] під час укладання договору позики. Водночас, відповідач [PERSON] всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором позики виникла заборгованість у розмірі 55 920,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 000,00 грн; заборгованість за відсотками 47 920,00 грн, а тому просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у запропонований судом строк відзив на позовну заяву ТОВ «Іннова Нова» до нього про стягнення заборгованості не подав. Ухвала судді про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 05.11.2025 скеровувалась відповідачу [PERSON] рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за його зареєстрованим місцем проживання та була вручена відповідачу ще 13.11.2025, що згідно з п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України є належним врученням судового рішення. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Інших заяв по суті справи, в яких відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви (клопотання) учасників справи. Одночасно із поданням позовної заяви 31.10.2025 представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк» документи, завірені належним чином, які підтверджують факт перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» за допомогою надавача послуг ТОВ ФК "Контрактовий дім" та отримання [PERSON] грошових коштів у позику відповідно до умов Договору надання грошових коштів у позику № 3623280424 від 11.04.2024 року у розмірі 8 000,00 грн, а саме виписки з карткових рахунків, які перебувають у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) за 11.04.2024 /а.с. 7-8 /. Будь-яких інших заяв та/чи клопотань від учасників справи, зокрема клопотань про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін або про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, не надходило. Процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 головуючим суддею у справі визначено суддю Валовін Ю.В. /а.с. 49/. На виконання вимог ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності відповідача [PERSON] , в результаті чого на запит суду із Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача /а.с. 50/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.11.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Крім того, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк» /а.с. 51-52/. 28.11.2025 на виконання ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.11.2025 АТ КБ «ПриватБанк» надало витребувані судом письмові докази /а.с. 60-62/ Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних, які необхідні для встановлення фактичних обставин справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 11.04.2024 між ТОВ «Іннова Нова» та відповідачем [PERSON] укладено договір позики № 3623280424 в електронній формі, який підписано відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором vnkaki5dq. Відповідно до його умов ТОВ «Іннова Нова» надає відповідачу кредит шляхом безготівкового переказу грошової суми у розмірі 8 000,00 грн на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником [PERSON] реквізитів електронного платіжного засобу у п. 11 договору позики Реквізити та підписи сторін, графа «Позичальник» [NUMBER] , строком на 360 днів з дати його надання. Умовами договору також визначено розмір та порядок сплати процентів за користування грошовими коштами, зокрема, стандартна процентна ставка становить 2,2% за день користування кредитом /а.с. 27-37/. Зазначена інформація підтверджується відомостями, що вказані у паспорті споживчого кредиту, який надавався [PERSON] до укладення договору позики та був підписаний останнім 11.04.2024 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором fc8hqzd0x /а.с. 9-12/. Відповідач [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Іннова Нова» https://finsfera.ua/ заповнив та подав анкету клієнта, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів [NUMBER] та місце реєстрації/проживання /а.с. 25/. Повідомлення АТ КБ «ПриватБанк», яке надійшло на адресу суду 28.11.2025, підтверджує факт, що на ім`я відповідача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Крім того, згідно з виписки по рахунку [PERSON] за період з 11.04.2024 по 17.07.2024 судом встановлено факт отримання 11.04.2024 [PERSON] кредитних коштів в розмірі 8 000,00 грн та користування такими відповідачем /а.с. 60-61/. Водночас, відповідач порушив умови договору позики, не виконав в повному обсязі взяті на себе грошові зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, що відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 23.09.2025 становить 55 920,00 грн з яких: 8 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 47 920,00 грн заборгованість за відсотками /зворотна сторона а.с. 23/. Розмір спірної заборгованості за кредитним договором № 3623280424 від 11.04.2024 відповідачем [PERSON] не спростовано, своїх розрахунків відповідач суду не надав. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закону) якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано докази укладення електронного договору з урахуванням вимог ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», повну інформацію про отримання коштів позичальником та наявності заборгованості в останнього. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач [PERSON] порушив умови договору позики, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 3623280424 від 11.04.2024 у розмірі 55 920,00 грн є підставними та обґрунтованими, а тому позов необхідно задовольнити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у справі, які полягають у сплаті позивачем ТОВ «Іннова Нова» судового збору в розмірі 2 422,40 грн, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved