Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Савко В.В. звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що з 2015 по 2019 рік, [PERSON] та [PERSON] , перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Під час відносин у них народилося двоє спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . При народженні запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень проводився за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дітей записувалися у відповідності до статті 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. З початку 2019 року відносини між позивачем та відповідачем погіршились і вони розірвали свої стосунки, відповідач припинив будь-яке спілкування зі своїми синами та припинив надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2020 року визнано [PERSON] , [INFO] , громадянина Федеративної Республіки Нігерія, батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] та батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . [INFO] у позивача та відповідача народилася ще одна дитина [PERSON] . Розпорядженням Голови Лівобережної адміністрації Дніпропетровської міської ради від 11.06.2024 року було визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 22.09.2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Відповідач, в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив до суду не подав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Дніпропетровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; виданого повторно Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) 29 травня 2020 року. - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Дніпропетровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; виданого повторно Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) 29 травня 2020 року. - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро). Згідно Розпорядження Голови Лівобережної адміністрації Дніпропетровської міської ради від 11.06.2024 року №218-р визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1989 року й ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XІІ від 27 лютого 1991 року, Конституції України, прийнятої 28 червня 1996 року Законом № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), Закону України «Про міжнародне приватне право» № 2709-IV від 23 червня 2005 року (зі змінами та доповненнями) та Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10 січня 2002 року (із змінами та доповненнями). Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Суд зважає, що спільні діти сторін мають статус громадян України та проживають на території Україні, відповідно особистим законом позивача є українське законодавство, а отже суд дійшов висновку, що права та обов`язки їх батьків, в частині обов`язку щодо утримання їхніх дітей, також визначаються українським законодавством. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Наведені норми закону дають підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості, той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька або за заявою одержувача аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд також встановив, що між сторонами відсутня домовленість щодо порядку, способу та розміру сплати аліментів на утримання їхніх трьох неповнолітніх дітей. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, відсутність даних про незадовільний стан його здоров`я та про наявність у нього інших утриманців, матеріальне становище дітей сторін та стан їх здоров`я, а також те, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і на батька, та доходить висновку, що вимоги позивачки належить задовольнити повністю та стягувати з відповідача аліменти на утримання його трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 18.08.2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду згідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору в сумі 1211,20 грн., зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладено та

Outcome: approved