Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

В Острозький районний суд Рівненської області звернулася [PERSON] з позовом до Острозької міської ради Рівненської області про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Вказує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Зазначає, що на день смерті її батько [PERSON] був зареєстрований та проживавав за адресою: [ADDRESS] , та інші особи зареєстрованими за вказаною адресою не значаться. Вказує, що строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, оскільки вона проживає у іншій області, між нею та батьком склались погані стосунки та вони не спілкувались. Окрім того, зазначає, що 24.02.2022 року в Україні оголошено воєнний стан та вона добросовісно вважала, що строки для прийняття спадщини на даний час зупинено до закінчення воєнного стану, після чого вона зможе оформити свої спадкові права. Вказує, що вищевказані обставини у своїх сукупності створили для неї об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька [PERSON] , що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 28.08.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 25.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі. Представник позивачки - адвокат Божко Т.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Пояснила, що після смерті [INFO] брата позивачки [PERSON] вона звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, де їй стало відомо, що після смерті їх батька [PERSON] ніхто спадщину не прийняв. Вказує, що позивачка після смерті свого батька [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, так як постійно проживає у Вінницькій області та між нею та батьком склались неприязні стосунки в зв`язку з чим вони не спілкувались між собою та вона вважала, що спадщину прийняв її брат, що вказує на те, що у неї існували об`єктивні перешкоди і труднощі для звернення із заявою про прийняття спадщини у встановленому законом порядку за місцем відкриття спадщини у визначений законом термін. Окрім того, позивачка вважала, що в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, строки для прийняття спадщини на даний час зупинено до закінчення воєнного стану. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, а тому для реалізації [PERSON] права на спадкування остання змушена звертатися до суду з проханням визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача Острозької міської ради в судове засідання не з`явився, в поданій на адресу суду заяві не заперечував проти визначення [PERSON] додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Розгляд справи просить здійснювати у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши представника позивачки, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2018 року (актовий запис № 07 від 17.01.2018 року) (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з його права на земельну ділянку площею 0,49 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с.Новомалин Рівненського району (Острозької ТГ) Рівненської області, земельну ділянку площею 0,057 га, що знаходиться в [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,10 га., що розташована в с.Межиріч Рівненського району (Острозької ТГ) Рівненської області, що підтверджується Державними актами на право власності на землю РВ 00623, РВ 01771, свідоцтвом про право на спадщину від 26.02.2010. (а.с.13-20) [PERSON] був батьком позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.12.1974 року, відповідно до якого [PERSON] вказаний батьком позивачки, а [PERSON] її матір`ю (актовий запис № 219 від 13.12.1974р.) та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 24.02.1998 року, відповідно до якого після укладення шлюбу позивачка змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.26, 27). [PERSON] також був батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.08.1971 року. (а.с.26) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.02.2025, [PERSON] помер [INFO] (а.с.25) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.07.2009, [PERSON] померла [INFO] (а.с.24) На день смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються довідкою Острозької міської ради Рівненської області № 424/01-17-22 від 18.02.2025 р. (а.с.12) Згідно довідки Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області №216 від 16.06.2025, витягу з реєстру територіальної громади від 16.06.2025 вбачається, що [PERSON] з 09.02.1998 зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.11, 28) Спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру від 11.06.2025, а відтак заяви про прийняття чи відмову від прийняття спадщини після смерті останнього ніким не подавалися (а.с.30). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживала по сусідству з [PERSON] . Зазначила, що на день смерті [PERSON] проживав в [ADDRESS] . Його дочка [PERSON] проживає у Вінницькій області та дуже рідко приїжджала до батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] . Їй відомо, що на день смерті [PERSON] проживав в [ADDRESS] . [PERSON] проживає у Вінницькій області та дуже рідко спілкувалася з батьком. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За положеннями частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] закінчився 16.07.2018. та позивачка [PERSON] в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини у строк, визначений ст.1270 ЦК України не зверталась, таким чином пропустила строк для її прийняття. Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 26 березня 2020 року у справі №517/82/19 (провадження 61-1340св20). Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5 ст.1268, ст.ст.1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Законом не визначено чіткого переліку обставин, які можуть бути поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Встановлення критерію поважності такої причини відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України віднесено до дискреції суду, який при розгляді конкретної справи повинен врахувати усі обставини в їх сукупності, що не дали можливості або перешкодили спадкоємцеві прийняти спадщину у встановленому законом порядку та строки. Таким чином, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1262 ЦК України та ч.3 ст.1266 ЦК України позивачка є спадкоємцем за законом першої черги. Інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися, заяви про прийняття спадщини іншими особами подані не були, що підтверджується матеріалами справи. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що була позбавлена можливості своєчасно вчинити усі необхідні дії, з якими закон, пов`язує прийняття спадщини, так як її місце проживання є значно віддаленим від місця проживання спадкодавця, вона проживає в іншій області та тривалий час не спілкувалася зі спадкодавцем, окрім того їй не було відомо, що спадщину після його смерті ніхто не прийняв. Також позивачка добросовісно вважала, що в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, строки для прийняття спадщини на даний час зупинено до закінчення воєнного стану. Зазначені обставини у своїх сукупності створили для неї об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 р. «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. В подальшому, на підставі постанови КМУ від 09.05.2023 р. №469 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану", пункт 3 постанови КМУ від 28.02.2022 р. №164 був виключений. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зважаючи на дані обставини, беручи до уваги, що пропуск позивачкою строку для прийняття спадщини був пов`язаний з об`єктивними труднощами для позивачки на вчинення цієї дії, суд визнає поважним пропуск позивачкою строку для прийняття спадщини. Відповідач будь-яких заперечень щодо доводів позивачки суду не надав. Звернення [PERSON] з вищевказаним позовом суд розцінює як передбачений законом спосіб захисту своїх прав та інтересів з метою реалізації свого права на спадкування. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. З урахуванням встановлених судом обставин, право позивачки на прийняття спадщини підлягає захисту шляхом визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved