Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У листопаді 2025 року до Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1011233437 від 13.02.2023, за яким відповідач отримала кредит у сумі 79 310,3 грн. Внаслідок неналежного виконання умов вказаних кредитних договорів у відповідача перед позивачем виникла кредитна заборгованість, яка станом на 04.08.2025 склала у загальному розмірі 81 724,22 грн, з яких 65 667,42 грн заборгованість за кредитом, 10,7 грн заборгованість по процентам, 16 046,1 грн заборгованість за комісією. Враховуючи викладене, просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у загальній сумі 81 724,22 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача у справі. Представник позивача до суду не прибула, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.02.2023 на підставі Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1011233437 від 13.02.2023, за яким відповідач отримав кредит у сумі 79 310,3 грн на загальні споживчі цілі, який надається строком на 48 місяців. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості склав 1,4%, розмір процентної ставки 0,01% річних. Кредитний договір був підписаний за допомогою електронного підпису відповідачем [PERSON] 13.02.2023. (а.с.14-15) Також відповідачем [PERSON] 13.02.2023 був підписаний Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладання кредитного договору. (а.с. 16 зворот) Надання відповідачу грошових коштів у сумі 79 310,3 грн підтверджується платіжною інструкцією від 13 лютого 2023 року. (а.с. 26 зворот) Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним Договором №1011233437 від 13.02.2023, сума заборгованості відповідача за кредитом станом на 04.08.2025 становить 81 724,22 грн, з яких: 65 667,42 грн заборгованість за кредитом; 10,7 грн заборгованість за процентами; 16 046,1 грн заборгованість по комісії. (а.с. 27-28) Позивач з метою досудового регулювання спору надіслав на поштову адресу відповідача [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) про необхідність сплати заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка залишились останнім без належного реагування. (а.с. 24) За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. В розумінні Закону України «Про споживче кредитування» (далі - Закон), в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин, споживче кредитування це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту. За положеннями ч. 2 ст. 8 Закону, для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, підписавши заяву від 13.02.2023 №1011233437 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, як а є складовою частиною кредитного договору, [PERSON] добровільно погодив умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання. Внаслідок неналежного виконання умов вказаного кредитного договору у відповідача перед позивачем виникла кредитна заборгованість, яка станом на 04.08.2025 становить 81 724,22 грн, з яких: 65 667,42 грн заборгованість за кредитом; 10,7 грн заборгованість за процентами; 16 046,1 грн заборгованість по комісії, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, дослідженим у судовому засіданні. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач до суду не надала. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договорам у розмірі 81 724,22 гривень. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved