Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

06 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна про розірвання спадкового договору. 1.Стислий виклад позиції позивача В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 17 грудня 2019 року між нею і [PERSON] було укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світланою Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 1269. Згідно умов спадкового договору, [PERSON] зобов`язується виконувати її, [PERSON] розпорядження, встановлені зазначеним вище договором, а у разі її, [PERSON] смерті, набуває право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору. Предметом спадкового договору є квартира, загальною площею 37,1 кв.м., житловою площею 21,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За договором [PERSON] зобов`язалася виконати такі розпорядження [PERSON] : щомісячно сплачувати 150,00 грн. (сто п`ятдесят грн.) на ліки, забезпечувати при необхідності стаціонарне лікування [PERSON] в будь-якій лікарні за попередньою домовленістю між сторонами. У той же час, після укладення спадкового договору [PERSON] не виконує свої обов`язки, не надає їй щомісячно по 150,00 грн. на ліки. [PERSON] зазначила у позові, що коли вона повідомила [PERSON] про свій намір розірвати спадковий договір, остання сплатила їй гроші за 2020 рік, про що потребувала написання відповідної розписки. В 2021 році [PERSON] жодного разу не сплатила їй щомісячно по 150,00 грн. на ліки, не спілкується з нею, не надає будь-якої допомоги та вимагає повернення грошових коштів. До укладення спадкового договору, вона користувалася допомогою соціального працівника, але у зв`язку з укладенням зазначеного договору вона була позбавлена права на соціальний супровід. [PERSON] в заяві посилається на те, що вона є людиною похилого віку, їй виповнилося 83 роки, вона потребує сторонньої допомоги, яку [PERSON] їй не надає, крім того, грошові кошти по 150,00 грн. на ліки не є рівноцінною допомогою при отриманні у разі її смерті у власність квартири. У зв`язку з наведеним, у позовній заяві [PERSON] , посилаючись на норми ст. 1308 ЦК України, просила суд: -розірвати спадковий договір, укладений 17 грудня 2019 року між нею, [PERSON] і [PERSON] , який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світланою Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 1269. 2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] не зверталася до суду з відзивом на позов. 3. Рух справи та процесуальні дії у справі. 06 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна про розірвання спадкового договору. Ухвалою суду від 18 серпня 2021 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року провадження у справі зупинене до залучення до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року повернуто заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 18 січня 2023 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 18 січня 2023 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлану Іванівну надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 29 травня 2023 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Баку Оксану Василівну надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року до участі у справі у якості правонаступника позивача [PERSON] , померлої [INFO] було залучено [PERSON] . Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна про розірвання спадкового договору, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, яка надійшла до суду 30 жовтня 2024 року повернуто позивачу. Ухвалою суду від 02 червня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] адвоката Медведовської Л.М. про відвід судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Городецького Дмитра Ілліча при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлани Іванівни про розірвання спадкового договору. Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року уточнено анкетні дані відповідача, суд ухвалив: вважати належним відповідачем у справі [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Перещепино, Новомосковського району, Дніпропетровської області, РНОКПП [NUMBER] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] . 4.Судовий розгляд Позивач [PERSON] , яка є правонаступником позивача [PERSON] , померлої [INFO] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце, дату і час судового засідання. Представник позивача [PERSON] адвокат Мироняк Т.С. в судовому засіданні підтримала позов [PERSON] у повному обсязі, посилалася на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце, дату і час судового засідання. Представник відповідача [PERSON] адвокат Маймор А.В. в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні вимог позивача, посилалася на те, що [PERSON] і [PERSON] проживали по сусідству, між ним були гарні стосунки, [PERSON] постійно допомагала [PERSON] . У 2019 році [PERSON] запропонувала [PERSON] укласти спадковий договір, та 17 грудня 2019 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего С.І. Після укладення договору [PERSON] допомагала [PERSON] продуктами харчування, купувала ліки, поповнювала рахунок за телефон. На прохання [PERSON] їй були сплачена вся сума грошових коштів за 2020 рік (із розрахунку щомісячно по 150,00 грн.). Крім того, за 8 (вісім) місяців 2021 року [PERSON] на виконання договору перераховувала на картковий рахунок [PERSON] щомісячно по 150,00 грн., у той же час вона не може надати докази на підтвердження зазначених обставин. У відповідності до ст. 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що спадковий договір є нерозривно пов`язаним зі сторонами цього правочину, а норми ЦК України надають відчужувачу право на звернення до суду з вимогою про його дострокове розірвання у випадку невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків. Так, на обґрунтування вимог позивачка стверджує, що [PERSON] не виконує обов`язків, визначених спадковим договором, не спілкується з нею та не надає допомоги, також посилається на необхідність придбання ліків та необхідність забезпечення стаціонарним лікуванням, у той же час, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наведеного суду не надала, та не надала доказів наявності медичних документів, рецептів, необхідність придбання ліків та проходження стаціонарного лікування. Приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце, дату і час судового засідання. 5.Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 17 грудня 2019 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світланою Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 1269. Згідно умов спадкового договору, [PERSON] зобов`язалася виконувати розпорядження відчужувача [PERSON] , встановлені зазначеним договором, а у разі смерті відчужувача [PERSON] набуває право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору, а саме на квартиру, загальною площею 37,1 кв.м., житловою площею 21,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно до умов спадкового договору, [PERSON] зобов`язалася виконати такі розпорядження [PERSON] : щомісячно сплачувати 150,00 грн. (сто п`ятдесят грн.) на ліки, забезпечувати при необхідності стаціонарне лікування [PERSON] в будь-якій лікарні за попередньою домовленістю між сторонами. Згідно до розписки [PERSON] від січня 2021 року, остання отримала від [PERSON] сплатила їй 1 800,00 грн. за спадковим договором від 17.12.2019 р. у якому обумовлено щомісячні виплати по 150,00 грн., сторони у справі не оспорювали та підтвердили зазначений факт в судовому засіданні. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно до спадкової справи, № 151/2022, яку заведено 20.09.2022 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Бакою О.В., з заявою про прийняття спадщини за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] звернулася [PERSON] . Встановлено, що 07 серпня 2006 року, за життя, [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего С.І., зареєстрований в реєстрі за № 1294, відповідно до якого, на випадок своєї смерті, заповіла [PERSON] квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] . 6.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 6.1 Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 6.2 Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язання є договір. У визначені ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст.3 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За приписами ч.ч.1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 6.3 Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язання є договір. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Ст. 530 ч. 2 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст.ст. 610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 6.4 У відповідності до ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. На підставі ст.. 1303 ЦК України, 1. Відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. 2. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа. Статтею 1304 ЦК України передбачено, що спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно приписів ст.. 1305 ЦК України, набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. У відповідності до ст. 1307 ЦК України, 1. На майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. 2. Заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним. 3. Відчужувач має право призначити особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті. У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини. Статтею 1308 ЦК України визначено, що 1. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. 2. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. 6.5 Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неоохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України, 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вимогами статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 2. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. На підставі статті 1270 ЦК України, 1. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно приписів ст. 1236 ЦК України, 1. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. 2. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. 3. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. 4. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. 7.Висновки суду. Як зазначалося вище, судом встановлено, що 17 грудня 2019 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світланою Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 1269. Згідно умов спадкового договору, [PERSON] зобов`язалася виконувати розпорядження відчужувача [PERSON] , встановлені зазначеним договором, а у разі смерті відчужувача [PERSON] набуває право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору, а саме на квартиру, загальною площею 37,1 кв.м., житловою площею 21,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно до умов спадкового договору, [PERSON] зобов`язалася виконати такі розпорядження [PERSON] : щомісячно сплачувати 150,00 грн. (сто п`ятдесят грн.) на ліки, забезпечувати при необхідності стаціонарне лікування [PERSON] в будь-якій лікарні за попередньою домовленістю між сторонами. Таким чином, у [PERSON] виникло зобов`язання за спадковим договором, у тому числі - щомісячно сплачувати [PERSON] по 150,00 грн. (сто п`ятдесят грн.) на ліки. Суд звертає увагу на те, що згідно до умов договору, виплати зазначеної вище суми повинні бути проведені саме щомісяця. Відповідачкою [PERSON] не надано суду доказів сплати [PERSON] щомісячно по 150,00 грн. (сто п`ятдесят грн.) на ліки, у період з січня 2020 по грудень 2020 року Судом встановлено, що тільки у січні 2021 року [PERSON] сплатила [PERSON] 1 800,00 грн. за спадковим договором від 17.12.2019 р, а у відповідності до пояснень представників сторін це сума виплат за 2020 рік. Зазначене свідчить про систематичне невиконання [PERSON] умов спадкового договору у 2020 році та виконання свого зобов`язання з порушенням строків, встановлених договором. У той же час, суду не надано доказів сплати [PERSON] на користь [PERSON] на виконання умов спадкового договору щомісячних платежів по 150,00 грн. у період з 01.01.2021 р. по 06.08.2021 (дата звернення до суду) та з 06.08.2021 до 17.07.2022 р. (дата смерті [PERSON] ), що свідчить про систематичне невиконання [PERSON] умов спадкового договору. У постанові КЦС ВС від 10.11.2023 р у справі № 643/4873/20 зроблено висновок, що факт смерті відчужувача за спадковим договором до вирішення справи судом допускає правонаступництво Оскільки [PERSON] прийняла спадщину, враховуючи наявність заповіту, останню залучено до участі у справі у якості правонаступника позивача - відчужувача [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] має право підтримати первісний позов [PERSON] та вимагати розірвання спадкового договору. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] систематично не виконувала умови спадкового договору, у зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та спадковий договір підлягає розірванню. 4.Судові витрати Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що [PERSON] була інвалідом 2 групи, у відповідності до приписів Закону України «Про судовий збір» остання була звільнена від сплати судового збору за подання зазначеного позову до суду. У зв`язку з наведеним, враховуючи задоволення судом позовних вимог, з відповідача [PERSON] на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладено та

Outcome: approved