Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 52089,50 грн. та судові витрати по справі - зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та на правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.12.2019 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір № 0979932193, згідно з умовами якого остання отримала позику в сумі 4000,00 грн. У подальшому, 14.07.2021 було укладено Договір № 14-07/21 відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0979932193. Зазначено, що 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0979932193. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами, тому позивач має право задовольнити свої порушені права шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача наявної грошової заборгованості. Ухвалою судді від 23.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Справу призначено до розгляду на 22.01.2026 та витребувано на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України докази у позивача. 23.12.2025 відповідачкою подано відзив та клопотання про розгляд справи за її відсутності. 30.12.2025 позивачем подано відповідь на відзив. 30.12.2025 відповідачкою подано заперечення на відповідь на відзив. 07.01.2026 до суду надійшли пояснення позивача щодо неможливості надання витребуваних доказів та додаткові пояснення. 15.01.2026 представницею позивача подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке було задоволено ухвалою від 20.01.2026 22.01.2026 представницею позивача подано заяву про розгляд справи за її відсутності. 22.01.2026 проведено розгляд справи по суті за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів у зв`язку з поданням сторонами, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заяв про розгляд справи за їх відсутності. Також судом при зазначенні дати ухвалення судового рішення застосовано висновок ОП ВС викладений у постанові від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 в якому вказано, що у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Встановлено, що 15.12.2019 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0979932193 (а.с. 12-15). За цим Договором Товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми MoneyBOOM, які є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами. Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку № 1 та додатку № 2до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку № 3 та додатку № 4 - при надання (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20000 грн. Договір підписаний відповідачкою електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором 5u5r6q, що надісланий на номер телефону відповідачки 15.01.2020 відповідачка звернулась з заявкою-анкетою на отримання кредиту в розмірі 4000 грн. У зв`язку з чим ТОВ «Інфінанс» надало їй пропозицію (оферту) (а.с. 49 на отримання 3-го траншу кредиту в рамках договору № 0979932193 від 15.12.2019 на наступних умовах - сума 4000 грн, строк користування кредитом - 30 днів, відсоткова ставка - 1,75 % за один день користування кредитом, загальна вартість кредиту - 2100 грн, загальна річна процентна ставка - 638,75 %. [PERSON] здійснила акцепт оферти на зазначених умовах (а.с. 50). дані документи підписані нею електронним підписом. З наведеного суд дійшов висновку, що факт укладення між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] кредитного договору, його умови, є доведеними позивачем. Також суд звертає увагу, що відповідачка в поданому відзиві не заперечила факт укладення кредитного договору, отримання кредиту в розмірі 4000,00 грн. Водночас суд не бере до уваги Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми MoneyBOOM (а.с. 51-60) які не містять підпису відповідачки про ознайомлення з їх змістом, оскільки позивач не довів, що саме з цією редакцією правил була ознайомлена [PERSON] при укладенні договору. Первинним кредитором було надано відповідачці кредитні кошти, однак вона належним чином умови договору не виконувала та у неї утворилась заборгованість в розмірі 78619,50 грн, з яких 4000 грн - за тілом кредиту, 74619,50 грн - за процентами. Враховуючи принципи розумності, співмірності, пропорційності, позивач просить стягнути 52089,50 грн, з яких 4000 грн - за тілом кредиту, 48089,50 - за процентами, а також суму сплаченого судового збору 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу - 16000,00 грн. Згідно з довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення від 03.07.2025, кошти в сумі 4000,00 грн 15.01.2020 о 12:52 перераховано на картковий рахунок [NUMBER] , транзакція в системі iPay.ua 46545363 (а.с. 61). З розрахунку заборгованості ТОВ «ІНФІНАНС» вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 14.07.2021 за роцентами складала 38289,50 грн, заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн, після отримання 15.01.2020 траншу кредиту в розмірі 4000 грн, коштів на погашення заборгованості нею не вносилось (а.с. 63-68). Даними доказами, які не спростовані відповідачкою, доведено факт перерахунку коштів, тобто виконання свого обов`язку первісним кредитором. 14.07.2021 було укладено Договір факторингу № 14-07/21 (а.с. 76-80), відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0979932193 на суму 42289,50 грн, що підтверджено реєстром боржників та витягом з нього (а.с.8-10, 11), а також платіжним дорученням № М1 від 14.07.2021 (а.с.85) на суму 1561454,09 грн. 10.01.2023 було укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023 (а.с. 16-21) відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0979932193, що підтверджено реєстром боржників та витягом з нього (а.с. 31-33, 34), а також актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 (а.с. 27-28). З даних доказів суд вважає доведеними факт переходу права вимоги до [PERSON] за договором № 0979932193 до позивача. З розрахунку заборгованості станом на 10.01.2023 ( а.с. 74) вбачається, що за період з 14.07.2021 по 14.12.2022 нараховано ще 36330,00 грн заборгованості за процентами, а з розрахунку заборгованості станом на 28.11.2025 (а.с. 75) вбачається, що після 10.01.2023 проценти не нараховувались, заборгованість становить 74619,50 грн, з яких 4000 грн - за тілом кредиту, однак враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з відповідача проценти в сумі 48089,50 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом норми статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2статті 639 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З положень ч. 13 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо обставин, викладених у позові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України). Згідно з частиною 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 922/3578/18 зазначив, що положення ст. 625 ЦК України дозволяють сторонам на власний розсуд визначати лише розмір процентів саме річних, а не будь-яким іншим способом, передбаченим договором, що обмежує свободу сторін укладати договори, визначаючи іншу методику нарахування процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами згідно зі ст. 693, 536, 625 ЦК України. Також, за висновками касаційного суду, викладеними у п. 30 вказаної постанови, системний аналіз ч. 2 ст. 536, ч. 2 ст. 625 та ст. 627 ЦК України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, у розмірі певного проценту за кожний день прострочення). Як вбачається з розрахунку заборгованості, ТОВ «ІНФІНАНС» нараховувало відсотки в межах строку договору (з 31.12.2019 до 14.01.2019) за відсотковою ставкою 1,75% на день. Починаючи з 15.01.2019 до 14.07.2021 ТОВ «ІНФІНАНС» продовжило нарахування відсотки за відсотковою ставкою 1,75 % на день. З 14.07.2021 до 30.12.2022 відсотки за ставкою 1,75% на день продовжило нараховувати ТОВ «Вердикт Капітал», яке набуло права вимоги до відповідача за договором факторингу від 14.07.2021 № 14-07/21. Пунктом 3.5. договору № 0979932193 сторони окремо погодили, що у випадку користування Позичальником Кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п. 1.15 Договору або додатковими угодами між Сторонами, зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування Кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п. 1.15 цього Договору менша ніж 1,75 (одна ціла сімдесят п`ять сотих) відсотків від суми Кредиту (траншу) за кожен день користування Кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою, ставкою визначеною відповідно до п.1.15 Договору скасовуються з першого дня прострочення Кредитом (траншем) і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом (траншем), а саме 1,75 (одна ціла сімдесят п`ять сотих) відсотків за кожен день користування Кредитом (траншем), починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення Кредиту (траншу). Причому, Сторони погодили, що Товариство має право застосувати до Позичальника одноразовий штраф за неналежне виконання умов Договору, у зв`язку з неповерненням кредиту Позичальником у обумовлений строк Сторонами, який розраховується як сума залишку коштів за кожний день користування кредитом (траншем), в період строкового користування кредитом (траншем) помножена на відсоткову ставку, яка розраховується по формулі 1,75% мінус Відсоткова ставка встановлена відповідно до п.1.15 Договору. Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження №12-16гс22) зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Схожа правова позиція міститься у постанові КЦС ВС від 30 січня 2025 року у справі № 341/416/20 (провадження №61-13572св23). З вищенаведеного випливає, що позивач за ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати проценти в порядку, передбаченому договором, оскільки таке нарахування можливе лише в межах погодженого строку. Дослідивши долучені розрахунки заборгованості, суд не погоджується з такими в частині нарахування процентів та вважає за можливе такі стягнути в межах 30-ти денного строку, що встановлений договором, що підтверджено акцептом та офертою (а.с. 49,50). Водночас суд вважає, що позивач довів факт надання кредиту в розмірі 4000,00 грн та неповернення такого відповідачкою, а тому сума тілу кредиту підлягає стягненню з відповідачки в повному обсязі. Таким чином, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Коллект Центр», як нового позикодавця суми позики та відсотків в загальному розмірі 6100,00 грн (тіло кредиту 4000,00 грн і нараховані відсотки в межах строку договору (в межах 30 днів) 2100 грн). Розподіл судових витрат. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до платіжної інструкції від 10.12.2025 в розмірі 2422,40 грн (а.с. 6). Враховуючи вищезазначене, те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 283,68 грн (6100,00/52089,50*2422,40) на користь позивача. Крім того, частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Позивачем надано докази понесення витрат на правничу допомогу та їх розмір Частиною 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В обґрунтування витрат на правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн стороною позивача було подано договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги, витяг з акта про надання юридичної допомоги, тарифи на послуги. Відповідачка клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подавала. Суд вважає, що такими доведено факт надання та розмір витрат на правничу допомогу, який є співмірним та реальним. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідачки на користь позивача належить стягнути понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1873,70 грн (6100,00/52089,50*16000,00).

Outcome: partial