Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Старокозацької сільської ради, у якому просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] , який помер [INFO] . Стислий виклад позиції заявника [INFO] помер дідусь позивача, [PERSON] , про що зроблений актовий запис №20 від 26 червня 2009 року та підтверджуєьться свідоцтвом смерть.серії [NUMBER] , яке видане Виконавчим комітетом Кругоярівської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, яке він заповів своєму онукові, [PERSON] . Цей факт підтверджується дублікатом Заповіту, який посвідчено 02 грудня 2009 року секретарем Крутоярівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області , зареєстрований в реєстрі за № 170. Доказами того, що позивач є онуком [PERSON] , який помер [INFO] , є наступні документи: 1)свідоцтво про народження [PERSON] , серія [NUMBER] , яр видане Крутоярівською сільською радою 29.08.1981 року, актовий запис № 25, де у графі батько вказано - [PERSON] , в графі мати - [PERSON] ; 2)свідоцтво про укладення шлюбу [PERSON] серія [NUMBER] від 29 листопада 1976 року, що підтверджує зміну прізвища матері з « [PERSON] » на « [PERSON] »; 3)свідоцтво про народження матері позивача - [PERSON] (дошлюбне прізви [PERSON] ), яка народилася [INFO] ; свідоцтво серії [NUMBER] , яке видане Старокозацьким районним ЗАГС від 27.09.1958 року, де в графі батько вказано - [PERSON] , мати - [PERSON] . На день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , проживав і зареєстрований в [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ). Разом з ним фактично проживав, однак не був зареєстрований його онук, позивач по справі - [PERSON] , [INFO] . Вказані відомості підтверджуються Актом обстеження факту проживання на території Старокозацької сільської ради с. Крутоярівка №16 від 25.12.2024 року. Згідно вказаного акту посадовими особами сільської ради встановлено та підтверджено, що [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , а фактично проживав станом на 24.06.2009 року сам зі своїм дідусем [PERSON] за адресою мешкання спадкодавця в [ADDRESS] . Вказані відомості також підтверджуються довідками Старокозацької та Крутоярівської сільської ради. Весь цей час позивач помилково вважав, що в установленому порядку прийняв спадщину, так як фактично проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Проте, звернувшись до нотаріуса, щодо оформлення спадщини, та надавши усі наявні у нього довідки та документи, нотаріусом було повідомлено, що наданих документів недостатньо: для підтвердження фактичного прийняття спадщини та рекомендовано для вирішення цього питання звернутися до суду та встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем час відкриття спадщини. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 14 липня 2025 року ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито загальне позовне провадження, витребувано докази по справі. 28 липня 2025 року до суду надійшов лист державного нотаріуса Другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Мельниченко М.М., згідно з яким спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. 31 липня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області задоволено заяву про виклик свідків. 09 жовтня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі закрито підготовче провадження. 06 листопада 2025 року до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи без участі представника сільської ради. 22 грудня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне. [PERSON] помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 26 червня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 20, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 червня 2009 року, виданого виконавчим комітетом Крутоярівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області./а.с. 4/ Відповідно довідок Старокозацької сільської ради від 18.12.2024 № 04.1-29/256, № 04.1-29/257 [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть № 20 від 26 червня 2009 року, дійсно на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованих осіб не було./а.с. 5-6/ Згідно з актом обстеження факту проживання на території Старокозацької сільської ради с. Крутоярівка від 25.12.2024 № 16, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживав 24.06.2009 року разом зі своїм дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за яким доглядав та вели спільне господарство./а.с. 7/ [PERSON] , згідно акту обстеження факту проживання № 16 від 25.12.2024, 24.06.2009 фактично проживав з дідусем [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою від 25.12.2024 № 267./а.с. 8/ [PERSON] правив поховання дідуся, [PERSON] ./а.с. 9/ Відповідно дублікату заповіту, посвідченого 02 грудня 2004 року секретарем виконкому Крутоярівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Берегою С.Н., зареєстрованого у реєстрі за № 170, [PERSON] заповів житловий будинок та все належне йому майно [PERSON] /а.с.10 / Згідно свідоцтва про народежння [PERSON] , [INFO] , батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . /а.с.11/ Батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . /а.с. 12/ [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29 листопада 1976 року. /а.с. 13/ Відповідно до листа державного нотаріуса Другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Мельниченко М.М. від 26.06.2025 № 387/01-16, у [PERSON] відсутнє документальне підтвердження постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, рекомендовано звернутись до суду./а.с. 14/ Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допитані у судовому засіданні, підтвердили факт спільного проживання [PERSON] із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, породжує юридичні наслідки лише факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, провадження № 61-39308св18; від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15-ц, провадження № 61-5777св20; від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, провадження № 61-6290св20; від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19, провадження № 61-15380св20;від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19, провадження № 61-3620св21; від 19 квітня 2023 року у справі № 2-516/2007, провадження № 61-11834св22. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Водночас, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18; від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20, провадження №61-2387св22; від 09 жовтня 2024 року у справі № 644/4646/23, провадження № 61-10383св24, від 05 березня 2025 року у справі № 643/12963/23. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження факту постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , який помер [INFO] , надано належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту постійного проживання позивача разом із [PERSON] . Крім того, відповідачем вказані обставини не спростовано і доказів того, що позивач фактично мешкав за іншою адресою, окремо від спадкодавця, суду не надано. Таким чином, з урахуванням норм матеріального та процесуального права, позицій Верховного Суду, повно та всебічно дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та можливості їх задоволення. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved