Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 6 800 грн та моральну шкоду в розмірі 120 000 грн, судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 20.03.2025 близько о 08 год. 30 хв. відповідачка у м. Житомирі, в приміщенні Житомирського центру розвитку дитини № 53 вчинила словесний конфлікт відносно малолітньої доньки позивачки [PERSON] , звинувачувала доньку у сутичках та словесних конфліктах між дітьми. Зазначені неправомірні дії відповідачки призвели до психоемоційних порушень, тривоги та боязні у доньки позивачки, дитина категорично відмовляється відвідувати навчальний заклад та має страх відносно дорослих людей. Через такий стан дитини позивачка звернулась до кваліфікованої допомоги, вартість якої становить 6 800 грн. Крім того, вказаними діями відповідачки було заподіяно моральну шкоду, яка позивачка, враховуючи глибину її та дитини душевних страждань оцінює у 120 000 грн. Зазначає, що внаслідок дій відповідачки життя дитини позивачки стало неповноцінним, перенасиченим негативними емоціями та психічними переживаннями. Ухвалою суду від 12.05.2025 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив (а.с. 39). Ухвалою суду від 26.05.2025 здійснено перехід даної цивільної справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 45). 25.06.2025 представник відповідачки скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свою позицію ґрунтував на тому, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачки та станом дитини, позивачка не конкретизувала та не обґрунтувала, в чому саме полягає завдана моральна шкода, а також, що заявлений розмір моральної шкоди виглядає як намагання безпідставного збагачення (а.с. 53). 2.07.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представниця позивачки зазначає, що не погоджується з доводами відзиву з мотивів і підстав, викладених в позовній заяві (а.с. 61). В судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали вищенаведені позиції, викладені у заявах по суті справи. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2025 по справі № 295/4523/25 (а.с. 36) відповідачка 20.03.2025 о 08 год. 30 хв. в м. Житомирі, в приміщенні Житомирського центру розвитку дитини № 53 вчинила словесний конфлікт відносно [PERSON] , образливо чіплялась, кричала, чим порушила громадський порядок. Вказані обставини в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК вважаються встановленими. 1.04.2025 позивачка разом із донькою звернулись до дитячого лікаря психолога [PERSON] в КНП «Житомирська обласна клінічна лікарня» в Житомирській області. За результатами звернення позивачка отримала консультативний висновок спеціаліста стосовно своєї доньки, з якого вбачається, що дитина перебуває у стані психоемоційного шоку та стресу, також у дитини невротичний стан із фобічним синдромом (а.с. 12), лікарем надані рекомендації щодо проведення лікування та терапії дитини, дані рекомендації являються оплатними послугами котрі надаються відповідними спеціалістами, дитини. Відповідно до змісту позовної заяви дитина займається арт-терапією у дитячому просторі « [INFO] », матір`ю дитини було оплачено курс занять по арт-терапії загальною вартістю 6 800 грн, що підтверджується квитанціями (а.с. 13-14) та актом приймання-передачі послуг від 10.04.2025 № 21 (а.с. 15). Вищенаведеними доказами в сукупності доводиться, що неправомірними діями відповідачки, які виразились у психічному насильстві відносно малолітньої [PERSON] , було спричинено шкоду психічному здоров`ю останньої, що змусило позивачку звернутись до відповідних медичних установ та понести на це певні витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 1199 Цивільного кодексу України (далі ЦК) у разі ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивачки про стягнення майнової шкоди, розмір якої документально підтверджений. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної доньці позивачки, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 4 та 5 ст. 81 ЦПК докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5.12.2022 у справі № 214/7462/20, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Враховуючи характер діяння, вчиненого відповідачкою відносно малолітньої дитини позивачки, суд дійшов висновку, що останній такими неправомірними діями щодо дитини позивачці, а також самій дитині позивачки спричинено моральну шкоду. Проте, враховуючи характер правопорушення, глибини душевних страждань позивачки та її дитини тощо, а також виходячи із засад розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що достатнім розміром грошового відшкодування моральної шкоди буде 5000 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідачки на користь позивачки сплаченй нею судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial