Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Орган опіки та піклування виконавчого комітету в особі Овідіопольської селищної ради звернувся до суду з позовною заявою про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , яка є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , неналежно виконує батьківські обов`язки, зловживає алкогольними напоями разом зі сторонніми особами у присутності дітей, не дотримується санітарно-гігієнічних умов, здійснює нецільове використання державних коштів, немає постійного місця проживання та місця реєстрації, чим створює загрозу для життя та здоров`я дітей. Відповідачка не виконує вимоги фахівців з соціальної роботи щодо покращення умов для дітей, неприпустимості вживання алкогольних напоїв, забезпечення дітей належним доглядом та необхідним харчуванням, дотримання рекомендацій сімейного лікаря щодо розвитку дітей враховуючи їх вік. Малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , наразі перебувають на обліку в службі у справах дітей Овідіопольської селищної ради в категорії дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків по відношенню до дітей. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просить суд про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 червня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 25.11.2025 року залучено до участі у цивільній справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Громадянина Республіки Ірак [PERSON] , [INFO] . Громадянина [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] . У судове засідання представник позивача - Органу опіки та піклування виконавчого комітету в особі Овідіопольської селищної ради не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення зочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідачка [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Батьком дитини є громадянин Республіки Ірак [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Батьком [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до наказу Служби у справах дітей Овідіопольської селищної ради від 08.04.2025 року № 35-2025 малолітню [PERSON] , [INFO] , було поставлено на облік в категорії дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків по відношенню до дітей. Відповідно до наказу Служби у справах дітей Овідіопольської селищної ради від 08.04.2025 року № 36-2025 малолітнього [PERSON] , [INFO] , було поставлено на облік в категорії дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків по відношенню до дітей. Відповідно до наказу Служби у справах дітей Овідіопольської селищної ради від 08.04.2025 року № 37-2025 малолітню [PERSON] , [INFO] , було поставлено на облік в категорії дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків по відношенню до дітей. Відповідно до Листа Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Овідіопольської селищної ради від 09.04.2025 № 01-12/114 сім`я [PERSON] перебуває на обліку у КУ «Центр надання соціальних послуг» Овідіопольської селищної ради та відповідно до Рішення Відділу соціальної політики Овідіопольської селищної ради, про надання соціальних послуг від 31.01.2025 року №7 отримує соціальну послугу соціальний супровід сімей/осіб в складних життєвих умовах, [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки, не дотримується порад та рекомендацій фахівців Центру щодо вирішення проблемних питань, а саме: неналежне виконання батьківських обов`язків, алкогольна залежність матері, нецільове використання державних коштів. Сім`я проживає за адресою: [ADDRESS] . Родина складається з 4-х осіб. [PERSON] [INFO] не працює, здійснює догляд за дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Родина проживає в орендованому будинку з пічним опаленням. У помешканні не дотримуються санітарно-гігієнічні норми, часто буває брудно, присутній неприємний запах гару. Фахівцем із соціальної роботи постійно ведеться соціальна робота у наступних напрямках: сприяння у проходженні медичного обстеження дітей; допомога в оформлені соціальної виплати, а саме: державна допомога малозабезпеченим сім`ям; надання гуманітарної допомоги у вигляді продуктових наборів та засобів гігієни. Відповідно до Актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09 квітня 2025 року малолітні діти були виявлені смт Великодолинське, Одеського району, Одеської області як такі, що залишені без нагляду в умовах, що могли становити загрозу життю і здоров`ю дітей. В подальшому було встановлено особи дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За інформацією Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Овідіопольської селищної ради 18.04.2025 року [PERSON] , [INFO] , виховує дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] , [PERSON] не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дітьми. Батько дітей, [PERSON] , [INFO] проживає окремо, не приймає участі у вихованні дітей. Сім`я не має власного житла, тому неодноразово змінювала місце проживання. Спеціалістами центру було знайдено житло для родини, але [PERSON] не дотримувалась санітарно-гігієнічних норм у помешканні, було брудно, розкидані речі. Крім того у будинку збиралися сторонні особи та вживали алкогольні напої разом з [PERSON] . Через таку поведінку власниця будинку наполягла на виселенні родини. Відповідачку [PERSON] та її малолітніх дітей, було супроводжено фахівцями соціальної роботи до Будинку матері та дитини «Нове життя» в с. Великий Дальник. 24.04.2025 року [PERSON] разом з дітьми було виписано із до Будинку матері та дитини «Нове життя» в с. Великий Дальник через порушення правил проживання та невиконання умов договору. 24.04.2025 року матір [PERSON] написала заяву Овідіопольському селищному голові щодо тимчасового влаштування її дітей до дитячого будинку у звязку з важким матеріальним станом, після чого малолітніх було поміщено до КНП Овідіопольської селищної ради «Овідіопольська лікарня» для проходження відповідного медичного огляду та підготовки всіх необхідних медичних документів. 12.05.2025 року відповідачка написала заяву з проханням залишити без розгляду її попередню заяву та повернути їй дітей на виховання у зв`язку з покращенням її житлово-побутових умов. Вона винайняла будинок в [ADDRESS] , де планує проживати разом з дітьми. 12.05.2025 року дітей було повернуто матері. Відповідно Акту обстеження умов проживання від 22.05.2025 року при проведенні перевірки житлово-побутових умов утримання та виховання малолітніх дітей в родині [PERSON] за адресою [ADDRESS] , в будинку запах сигарет, в кімнатах не прибрано, брудні памерси лежать в коридорі, на кухні брудний посуд, сміття на підлозі, порожній холодильник, в морозильній камері м`ясо та овочі. Діти сиділи в кімнаті на підлозі, застеленою килимом, біля них лежали тарілки зі смаженими яйцями, хлібом, помідором. Відповідно до Актів проведення оцінки рівня безпеки дітей [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , складених під час запланованої перевірки дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах [INFO] мати дітей під час перевірки перебувала у нетверезому стані, пояснити нічого не змогла, разом з нею перебував у нетверезому стані її співмешканець, у будинку брудно, розкидані речі, пляшки від алкогольних напоїв, недопалки, вжиті негайні заходи для безпеки та захисту дітей вилучення з сім`ї. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Овідіопольської селищної ради про доцільність негайного відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] , 22 травня 2025 року об 11:00 годині ранку комісією у складі головного спеціаліста служби у справах дітей Овідіопольської селищної ради та фахівців з соціальної роботи, психолога Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Овідіопольської селищної ради під час планового візиту до родини [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] , було виявлено, що помешкання в якому проживає матір з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебуває в неналежному санітарному стані. В будинку брудно, стоїть неприємний запах на ліжку спав сторонній чоловік. Матір мала неохайний зовнішній вигляд, від неї відчувався запах алкоголю. Членами комісії, матері [PERSON] було рекомендовано негайно привести себе у належний стан, прибрати у будинку, приготувати дітям суміш для годування, провітрити кімнати. Постійно бути на телефонному зв`язку з фахівцем з соціальної роботи, спеціалістами служби у справах дітей. 22 травня 2025 року о 14:30 годині було здійснено повторний виїзд до родини [PERSON] з метою перевірки виконання матір`ю наданих їх рекомендацій. Більше 2-х годин матір не відповідала на телефонні дзвінки спеціалістів та не відчиняла двері будинку. Службою у справах дітей було запрошено власника житла, який відчинив двері і впустив членів комісії до будинку. За результатами візиту встановлено, що наявні умови та обставини, які становлять загрозу життю та здоров`ю для малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] так як матір, [PERSON] перебуває у невідкладному стані (алкогольне сп`яніння). В кімнатах безлад, на підлозі розкиданні порожні розбиті пляшки від алкогольних напоїв, дитячий одяг та взуття брудний та звалений на кучі, стеля та стіни в павутині, підлога не мита. В кімнатах стоїть сморід. В каструлях залишки засохлої їжі. Діти занедбані та перебувають без належного догляду з боку дорослих осіб. Малолітня [PERSON] в брудних та мокрих речах. [PERSON] та [PERSON] , роздягнені, сиділи на підлозі, в той час, коли мати і сторонній чоловік спали на ліжку. Комісією встановлено, що відсутня суміш для дітей та інша їжа для дітей відповідного віку. Мати погано орієнтувалася в просторі та в часі, не реагувала на рекомендації фахівців щодо необхідності нагодувати дітей та належно їх одягнути. У зв`язку з вищевикладеним, службою у справах дітей було викликано швидку допомогу та працівників поліції для фіксування факту неналежного догляду матір`ю за дітьми та її невідкладного стану. 23 травня 2025 року Виконавчим комітетом Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області було прийнято Рішення «Про негайне відібрання малолітніх дітей у матері [PERSON] та затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав» відповідно до ст. 34, ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якого виконавчий комітет Овідіопольської селищної ради вирішив у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей негайно відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] ; Тимчасово влаштувати вищевказаних малолітніх дітей до КНП Овідіопольської селищної ради «Овідіопольська лікарня». Затвердити висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання дітей у матері [PERSON] . Доручити Службі у справах дітей Овідіопольської селищної ради інформувати Чорноморську окружну прокуратуру про негайне відібрання дітей у матері [PERSON] , семиденний термін підготувати та направити відповідну позовну заяву та висновок органу опіки та піклування до Овідіопольського районного суду Одеської області, забезпечити подальше влаштування малолітніх дітей відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області від 26.05.2025 року повідомлено Начальника служби у справах дітей Овідіопольської селищної ради, що було виявлено факт адміністративного правопорушення, передбачений ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей), у діях [PERSON] , та було складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи представник позивача повідомила, що наразі діти влаштовані в дитячий будинок сімейного типу. IV. Норми права, які застосував суд. Правові підстави для прийняття рішення судом про відібрання дитини від батьків або одного з них визначені пунктами 2-5 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України про що зазначено у частині 1 статті 170 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини восьмої статті 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересі дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобування дитиною певної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 51 Конституції України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 рок (ратифікована Україно 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рость під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. У справі «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (§ 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Таким чином, право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. Відповідно до частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. За правилом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Отже основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Вказаний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 20.03.2019 року по справі № 495/271/18. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, який відповідачка не забезпечує. Зокрема, за час розгляду справи відповідач не довела суду такої можливості. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку про ухилення відповідачкою від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] яке полягає в тому, що мати не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, догляду, санітарно-гігієнічних вимог, зловживає алкоголем у присутності дітей, що негативно впливає на їх фізичний та моральний розвиток, її безвідповідальне ставлення до дітей створює ризики для їх життя та здоров`я. За вказаних обставин суд прийшов до висновку, що застосування такої норми закону, як відібрання відповідно до положень ст. 170 Сімейного Кодексу України малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та перебування дітей у закладі, визначеному органом опіки та піклування, буде відповідати інтересам дитини. В свою чергу задоволення позову в частині відібрання дітей від матері не позбавляє відповідачку права в подальшому ставити питання про повернення їй дітей, якщо відпадуть причини, які стали підставою для відібрання. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється щодо обов`язку утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що належним розміром аліментів на утримання трьох малолітніх дітей, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як дитини на користь якої стягуються аліменти, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. На підставі викладеного, з урахування досліджених доказів та пояснень, наданих під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки , аліментів щомісячно на утримання її малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі ? частини з усіх доходів видів заробітку платника аліментів, підлягають задоволенню. Судовий збір у справі за позовні вимоги складає 2422,40 грн (1211,20 х 2), та підлягає стягненню з відповідачки на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved