Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором в розмірі 158 547,80 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 29 жовтня 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи кредитодавця було укладено договір № 5071467 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону відповідачка пройшла реєстрацію в ІТС ТзОВ «Лінеура Україна», обрала бажану суму кредиту та строк кредитування, ознайомилася з текстом примірного кредитного договору та іншою необхідною інформацією, після чого кредитодавцем було зроблено відповідачці пропозицію в особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, яку остання прийняла, тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор «51125». Відповідно до умов кредитного договору, первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит в сумі 35 000,00 грн. на строк 360 днів з фіксованою зниженою процентною ставкою 0,95 % в день та стандартною процентною ставкою 1 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку [PERSON] за № [NUMBER] . 31 липня 2025 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 31/07/2025, у відповідності до якого ТзОВ «Лінеура Україна» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» належне йому право вимагати повернення коштів, зокрема, за кредитним договором № 5071467 від 29.10.2024 року. На час звернення до суду відповідачка кредитні кошти не повернула у повному обсязі та не виконала інші грошові зобов`язання, тому станом на 24.10.2025 року (на день закінчення строку дії договору) у неї виникла заборгованість в розмірі 158 547,80 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 34 999,98 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 76 297,82 грн., нараховані позивачем проценти за 85 календарних днів 29 750,00 грн. та 17 500,00 грн. штрафні санкції. Вказані дії відповідачки свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача згідно ордера на надання правничої допомоги серії АІ № 2076622 від 22.12.2025 року (а.с. 103) адвокат Столітній М.М. не з`явився, в позовній заяві зазначив клопотання про розгляд даної справи за відсутності представника позивача, вказавши, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка відзиву на позов не подавала, на виклик в судове засідання не з`явилася та про причини своєї неявки суд не повідомила, хоч була належно повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення їй судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 02.01.2026 року, однак повістка повернулася до суду без вручення адресату в зв`язку з тим, що остання відсутня за вказаною адресою (а.с. 113-114). Також [PERSON] викликалася в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик її до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 02.01.2026 року (а.с. 112). За таких обставин суд 20.01.2026 року постановив ухвалу про проведення розгляду даної справи за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що 29 жовтня 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «Лінеура Україна» було укладено електронний договір № 5071467 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором «51125» (а.с. 89-101). Згідно умов кредитного договору та паспорту споживчого кредиту від 29.10.2024 року (а.с. 70-71), ТзОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 35 000,00 грн. на споживчі (особисті) потреби шляхом перерахування цих коштів за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , на строк 360 днів, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором. Відповідно до п.п. 1.4.1, 1.4.2 даного договору, стандартна процентна ставка становить 1,00 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування. Знижена процентна ставка становить 0,95 % за кожен день користування кредитом та застосовується, якщо клієнт до 27.11.2024 року включно сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 29.10.2024 року відповідачка підписала електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «51125» та отримала від ТзОВ «Лінеура Україна» кредитні кошти в сумі 35 000,00 грн. на вказану нею платіжну картку [NUMBER] . Отже, ТзОВ «Лінеура Україна» надало відповідачці можливість користуватися кредитними коштами, однак остання не дотрималася своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. З договору факторингу № 31/07/2025 від 31.07.2025 року та додатків до нього, актів прийому-передачі реєстру боржників від 31.07.2025 року, платіжної інструкції № 3704 від 04.08.2025 року на суму 2 851 827,59 грн. та Реєстру боржників (а.с. 18,54-64,82-83) встановлено, що право вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 5071467 ТзОВ «Лінеура Україна» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого ТзОВ Лінеура Україна» (а.с. 74-78), станом на час відступлення прав вимоги 31.07.2025 року у відповідачки наявна заборгованість за договором № 5071467 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.10.2024 року в розмірі 148 572,54 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 35 000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 96 072,54 грн. та 17 500,00 грн. штрафні санкції. При цьому, [PERSON] з метою погашення кредитної заборгованості здійснила тільки 2 сплати (24.11.2024 року та 25.12.2024 року) на загальну суму 19 774,74 грн. (0,02 грн. тіло кредиту та 19 774,72 грн. проценти за користування ним). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору факторингу № 31/07/2025 від 31.07.2025 року, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Отже, до позивача перейшло право нарахування відсотків, згідно з умовами кредитного договору. Згідно з п. 1.3 договору № 5071467 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.10.2024 року та додатку № 1 до вказаного договору, строк кредиту становить 360 днів, тобто датою припинення нарахування відсотків є 24.11.2025 року. Таким чином, вимоги щодо стягнення суми заборгованості за процентами за користування кредитом обмежуються датою їх нарахування, а саме 24.11.2025 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 79), з моменту відступлення прав вимоги (31.07.2025 року) по дату розрахунку заборгованості (24.11.2025 року), а всього 85 календарних днів, відповідачці нараховано проценти за стандартною процентною ставкою 1,00 % в день в сумі 29 750,00 грн.; основний борг 34 999,98 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку, що вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в частині стягнення з відповідачки 17 500,00 грн. штрафних санкцій не підлягають задоволенню з таких підстав, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки штрафні санкції за даним кредитним договором нарахована в період дії на території України воєнного стану, то відповідачка [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». За таких обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладеного кредитного договору, своєчасно кредит не погашала та не повернула позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з неї на користь позивача слід стягнути 141 047,80 грн. заборгованості за договором № 5071467 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.10.2024 року, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 34 999,98 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 76 297,82 грн., нараховані позивачем проценти за 85 календарних днів (з часу укладення договору факторингу і до закінчення строку дії кредитного договору) 29 750,00 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в ч. 1 якої зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задоволив позовні вимоги позивача на 88,96 %, то на його користь пропорційно слід стягнути з відповідачки відшкодування сплаченого судового збору згідно платіжної інструкції № 8913 від 22.12.2025 року в розмірі 2 422,40 грн. (а.с. 13), який становитиме 2 154,96 грн. Крім того, на підтвердження факту та розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено до позову договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М., акт № 14051 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 27.02.2025 року та рахунок на оплату № 14051-22/12-2025 від 22.12.2025 року, з яких вбачається, що вартість послуг адвоката з аналізу, складання та подання позовної заяви становить 10 000,00 грн. (а.с. 15-16,73,81). Виходячи з викладеного, оскільки суд задоволив позовні вимоги позивача на 88,96 %, то на його користь пропорційно слід стягнути з відповідачки відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 896,00 грн. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,611,626,638,1048-1050,1054,1055,1056-1 ЦК України,

Outcome: approved