Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

24 листопада 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Хлібодарівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 82,7 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що позивач [PERSON] 07.08.1998 року придбала будинок за адресою: [ADDRESS] . Позивач з метою реєстрації права власності на квартиру та отримання компенсації за її пошкодження, звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проте у здійсненні реєстрації його прав було відмовлено з тих підстав, що державний реєстратор не отримав підтвердження інформації від органу який проводив реєстрацію права власності до 01 січня 2013 року про зареєстровані права на вищевказаний будинок. Згідно рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №81053303 від 26 вересня 2025 року на запит державного реєстратора щодо надання інформації, що містить відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року на житловий будинок [ADDRESS] надійшла відповідь про відсутність інформації щодо реєстрації права власності, в зв`язку з тим, що Волноваська міська територіальна громада є тимчасово окупованою територією РФ. Доступ до реєстрових книг та реєстраційних справ, зберігачем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Волноваське бюро технічної інвентаризації» - відсутній. У зв`язку з можливим пошкодженням житла, у позивача є необхідність подати заяву на отримання компенсації до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією РФ проти України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією РФ», з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення». Зазначає, що позивач хоч і є власником вищеназваного будинку, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дані відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на житловий будинок, яка міститься на паперових носіях у БТІ, що знаходиться на тимчасово окупованій території України на даний час неможливо, позивач не може зареєструвати своє право власності, чим позбавлений можливості розпоряджатися належним йому майном та отримати відповідну компенсацію за пошкодження свого житла, що безпосередньо порушує її права як власника майна. В інший спосіб визнати право власності позивача на нерухоме майно і зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав, у позивача немає. Враховуючи відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення невизнаного права власності на квартиру, позивач вимушений звертатись з даним позовом у порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 07 серпня 1998 року, який зареєстрований на Азовській універсальній товарній біржі №X-29, [PERSON] придбала житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 47,5 кв.м., загальною площею 82,7 кв.м. (а.с. 16). На вказаному правовстановлюючому документі міститься реєстраційний напис про те, що 07 серпня 1998 року право приватної власності [PERSON] на зазначений житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Волновахи та записано 07.08.1998 року в книгу № 2 (зв. бік а.с. 16). Так, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що домоволодіння загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м. (а.с. 12-14). Хлібодарівська сільська територіальна громада Волноваського району Донецької області відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України. Позивач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та виїхала з села Рівнопіль Волноваського району Донецької області у м. Вінниця, згідно з довідкою від 04 квітня 2022 року № 509-5000828136 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). 22 травня 2023 року набрав чинності Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» № 2923-ІХ від 23 лютого 2023 року, яким, зокрема, визначено правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, з дня набрання чинності Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX. Механізм надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» визначений Порядком надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381. Згідно з пунктом 6 вищевказаного Порядку, компенсація надається за умови, що відомості про право власності на пошкоджений об`єкт внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У пункті 13 цього ж Порядку закріплено, що для отримання компенсації необхідно з урахуванням пункту 13-1 цього Порядку, серед іншого, переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису провести його реєстрацію. Механізм надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна та її використання відповідно до Закону України № 2923-ІХ від 23 лютого 2023 року визначений Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2023 р. № 600. У пункті 13 даного Порядку визначено, що отримувач компенсації здійснює відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна. Згідно з пунктом 24 вказаного Порядку, проведення виплат компенсації здійснюється за умови наявності відомостей щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, як для отримання компенсації для відновлення об`єктів нерухомого майна, так і для отримання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна необхідною є наявність інформації про об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відомості про об`єкт нерухомого майна житловий будинок [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. 18 вересня 2025 року [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно з відповідною заявою (реєстраційний номер 68957886) з метою проведення державної реєстрації її права власності на житловий будинок [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, 26 вересня 2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Геновською Наталією Іванівною, Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька область, було прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 81053303 (а.с. 19). В обгрунтування відмови в проведенні реєстраційних дій зазначено наступне. На запит державного реєстратора щодо надання інформації, що містить відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року на житловий будинок [ADDRESS] надійшла відповідь про відсутність інформації щодо реєстрації права власності, в зв?язку з тим, що Волноваська міська територіальна громада є тимчасово окупованою територією Російською Федерацією. Доступ до реєстрових книг та реєстраційних справ, зберігачем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Волноваське бюро технічної інвентаризації - відсутній. У зв`язку з викладеним та враховуючи той факт, що на теперішній час право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] не визнається, з метою захисту своїх прав на нерухоме майно з посиланням на статтю 392 ЦК України, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на належне йому домоволодіння. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Згідно роз`яснень наведених у пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. У частині 1 статті 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , однак на теперішній час його право власності на це домоволодіння не визнається органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та позивач не може здійснити у державного реєстратора прав на нерухоме майно державну реєстрацію його права власності на домоволодіння, що позбавляє позивача можливості розпорядитись своєю власністю на власний розсуд або отримати компенсацію за пошкоджене чи знищене майно. З огляду на наведене, встановивши та проаналізувавши усі обставини справи, оскільки позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності на нерухоме майно, захистити своє порушене право не може, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 82,7 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 328, 392 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved