Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина, до складу якої входило будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , а також речі індивідуального вжитку. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом відповідно до Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року був її син - батько позивача [PERSON] , який у встановлений законом шестимісячний строк фактично прийняв спадщину, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вступив в управління спадковим майном, а саме: проживав у будинку, користувався ним, утримував і ремонтував його, обробляв земельну ділянку та розпоряджався речами домашнього вжитку. В нотаріальну контору для оформлення права власності на спадкове майно [PERSON] не звертався, вважаючи це непотрібним, оскільки фактично володів і користувався цим майном. Після смерті батька позивача [PERSON] , яка настала [INFO] , позивач прийняв спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Однак, під час оформлення спадкових прав нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії щодо будинковолодіння по [ADDRESS] , посилаючись на необхідність встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON] , що підтверджується постановою №2168 від 16.06.2025 року. Таким чином, для реалізації права позивача на спадкування після смерті батька, а також для подальшого оформлення права власності на спадкове майно, необхідно в судовому порядку встановити юридичний факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не має, відмови від спадщини [PERSON] не подавав. Ухвалою суду від 22.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду. Вирішено питання про виклик свідків та витребування у приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. належним чином завіреної копії спадкової справи після смерті [PERSON] та [PERSON] . 10.11.2025 року від приватного нотаріуса Звенигородського нотаріального округу Побіянської Н.Б. надійшла копія спадкової справи № 133/2025, відкритої після смерті [PERSON] . Також нотаріус повідомила, що спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита Звенигородською державною нотаріальною конторою. Ухвалою суду від 01.12.2025 року за клопотанням представника позивача витребувано у Звенигородської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка надійшла до суду 16.12.2025 року. В судовому засіданні представник позивача адвокат Терещенко Р.В. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що батько позивача [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , однак не оформив своїх спадкових прав. В зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів позивач не може оформити свої спадкові права на домоволодіння, що фактично належало його батьку. Також представник повідомив, що у спадкодавця [PERSON] є ще один син, однак він відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. Представник відповідача виконавчого комітету Багачевської міської ради в судове засідання не з`явився. Звернулись до суду із заявою про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи. Також зазначили, що відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження від 20.07.1970 року (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого повторно Звенигородським районним бюро ЗАГС, його батьками були « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 8). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Юрківським сел. ЗАГС 04.05.1973 року (а.с. 6А). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на праві власності згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 15.01.1974 року виконавчим комітетом Юрківської селищної ради депутатів трудящих на підставі рішення виконавчого комітету та зареєстрованого в Уманьському міжрайонному бюро технічної інвентаризації (а.с.12). Відповідно до інформації про зареєстроване право власності від 09.06.2025 року №595, яка була видана позивачу [PERSON] , станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок садибного типу [ADDRESS] зареєстровано у КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] на праві особистої власності (а.с.13). Відповідно до технічного паспорту, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , до складу вищевказаного будинку входить: житловий будинок Б1, ганок б2, літня кухня В, сарай Г, сарай Д, погріб Е (а.с.14-15). Згідно з довідкою Юрківського старостинського округу від 21.01.2026 року земельна ділянка по [ADDRESS] надана для будівництва та обслуговування житлового будинку. Позивач [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] [INFO] та за його заявою було відкрито спадкову справу № 133/2025. Постановою приватного нотаріуса від 16.06.2025 р. № 2168/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки він не входив в коло спадкоємців на день смерті спадкодавця [INFO] та відсутні документи, які підтверджують фактичне прийняття спадщини. Крім того, заявником не подано документів, як б підтверджували прийняття спадщини в межах строків, встановлених ст. 1270 Цивільного кодексу України (а.с. 22). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] батько позивача [PERSON] помер [INFO] , про що виконавчим комітетом Юрківської сільської ради Звенигородського району складено відповідний актовий запис №15 (а.с.7). Із довідки Юрківського старостинського округу Багачевської міської ради № 113/19-05 від 17.06.2025 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідно до акту депутата Ступника О.В. від 17.06.2025 року громадянин [PERSON] , [INFO] , постійно проживав після смерті його матері [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] ) з червня 1973 року по 1974 рік, зареєстрований був за адресою по [ADDRESS] (а.с.11). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача. Їй відомо, що [PERSON] проживала в будинку [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком та сином [PERSON] . Коли син виріс, то він почав будувати собі будинок поряд, але продовжував жити з матір`ю [PERSON] . В 1973 році [PERSON] померла та її син [PERSON] прийняв спадщину, оскільки продовжив користуватися будинком, робив у ньому ремонт та обробляв город біля будинку. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає неподалік позивача [PERSON] з 1982 року. Їй відомо, що батько позивача [PERSON] прийняв спадщину після смерті його матері [PERSON] , оскільки користувався її будинком та іншим спадковим майном. Інших спадкоємців у неї не було. Свідок [PERSON] пояснив, що є рідним братом позивача. Будинок по [ADDRESS] належав їхній бабі [PERSON] та після її смерті фактично перейшов у спадок їхньому батькові [PERSON] , однак спадкові права батько не оформив. Свідок не заперечує проти оформлення позивачем спадкових права на домоволодіння по [ADDRESS] , оскільки позивач там постійно проживав. Він дійсно відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. Позивач [PERSON] вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та за його заявою відкрито спадкову справу № 438/2017. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом № 868 та № 869 від 08.07.2022 року, виданих державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори, у порядку заміщення Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , 1927 р.н., який помер [INFO] , є його син [PERSON] , [INFO] , з урахуванням частки, від якої відмовився син померлого [PERSON] . До складу спадщини входить житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями (сараї, літня кухня, вбиральня, огорожа, ворота, водоколонка) та земельна ділянка площею 0,1836 га, кадастровий номер 7121289400:01:001:0361 (а.с.9). Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), що був чинними на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Стаття 548 ЦК УРСР перебачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved