Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

14.08.2025 позивачка звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Вимоги позову мотивовані тим, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , яка належить до комунального житлового фонду. Крім того у вказаній квартирі також зареєстровані відповідачі як члени сім`ї наймача, які не проживають у спірному житловому приміщені з січня 2013 року по теперішній час, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особисті їх речі у квартирі відсутні. Враховуючи те, що реєстрація відповідачів у квартирі [ADDRESS] , створює перешкоди позивачці у здійсненні її права користування спірною квартирою, останньою було подано даний позов до суду. Центральний районний суд м. Миколаєва своєю ухвалою від 15.08.2025 вказану цивільну справу передав для розгляду за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025 головуючим суддею у справі визначено Боброву І.В. Суд своєю ухвалою від 08.10.2025 відкрив провадження та призначив справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Суд своєю ухвалою від 04.12.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Суд своєю ухвалою від 17.12.2025 залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивачки адвокат Білецький О.П. надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва № [NUMBER] , виданого відділом обліку та розподілу житла виконкому Миколаївської міської ради на підставі рішення виконкому міської ради від 21 вересня 2001 року № 836, відповідно до якого переоформлено рахунок на ім`я [PERSON] на житлову площу, яку вона займає, що складається з 2-х кімнат, житлова площа 33,9 кв.м по [ADDRESS] з правом оформлення договору найму житлової площі 29.02.2024 між КЖЕП Центрального району м. Миколаєва та [PERSON] було укладено договір № 23 найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, відповідно до якого наймачу (позивачці) та членам його сім`ї (відповідачам у справі) було надано у безстрокове користування житло двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією інформації про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 06.03.2024 № 2271/ІРТГ, відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади міста Миколаєва за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При вирішенні спору суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Звертаючись до суду з цим позовом [PERSON] посилалась на те, що реєстрація відповідачів у квартирі [ADDRESS] створює їй перешкоди у здійсненні права користування спірною квартирою, та тягне за собою зайви витрати зі сплати комунальних послуг. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У статті 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до статті 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер (стаття 61 ЖК України). Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Частиною четвертою статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У частині третій статті 71 ЖК України наведено випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого жилого приміщення. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 03квітня 2019 року у справі № 454/2025/15-ц, від 21 липня 2021 року у справі 227/1044/20, від 15 березня 2023 року у справі № 522/4382/21, від 09 січня 2024 року у справі № 761/38440/21. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Під час вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи в жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності такої особи у жилому приміщенні понад зазначені в статті 71ЖК України строки (постанова Верховного Суду від 26 вересня 2024 року в справі № 183/271/22). Вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 182/6536/13). У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2022 року в справі № 755/1139/18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідачі у квартирі [ADDRESS] не проживають з січня 2013 року, спірною житловою площею не користуються без поважних причин, витрати, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг не несуть, особистих речей їх у будинку немає, що підтверджується копією акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 28.07.2025, а також показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . Доказів про поважність причин відсутності відповідачів понад встановлений законом строк у спірній квартирі не надано, що є їх процесуальним обов`язком. Наведе вище свідчить про втрату інтересу відповідачів до спірної квартири як до свого постійного місця проживання. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд доходить до висновку про те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] втратили право користування квартирою [ADDRESS] , оскільки не проживають у ній без поважних причин більше строків, встановлених ст. 71 ЖК України, що є підставою для задоволення позову. Крім того відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 302,80 грн з кожного.

Outcome: approved