Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

24.11.2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 159 988,35 грн, з яких: 142608,35 вартість матеріального збитку, 5000,00 грн витрати на проведення оцінки розміру матеріального збитку, 3000,00 грн витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди, 9380,00 грн витрати за стоянку транспортного засобу; моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн, а також судові витрати. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 08.03.2025 року о 19.30 год водій [PERSON] , керуючи автомобілем Mercedes Benz e420, реєстраційний номер [NUMBER] , в м. Запоріжжя по вул. Гребельній (Дніпровська ГЕС), при зміні напрямку руху, не впевнився в безпеці маневру, не вибрав безпечної швидкості, допустив виїзд на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем Citroen c4, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу. В наслідок ДТП транспортний засіб позивача не міг самостійно залишити місце пригоди, тому [PERSON] був змушений скористатися послугами евакуатора. [PERSON] , будучи учасником ДТП, місце пригоди покинув, внаслідок чого не був притягнутий до адміністративної відповідальності через закінчення строку накладення адміністративного стягнення. Разом з тим, вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена постановою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя №334/4956/25 від 25.07.2025 року, постановою №334/4957/25 від 25.07.2025 року. Відповідно до звіту про оцінку майна №667 від 09.09.2025 року , проведеного спеціалістом автотоварознавцем [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого позивачу склала 299 408,35 грн. Оскільки транспортний засіб Citroen c4, реєстраційний номер [NUMBER] , був застрахований у ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» (яке перебуває у стадії припинення), номер полісу №224489246 (ліміт страхової виплати 160 000,00 грн/ франшиза 3200,00 грн), позивач подав заяву про страхове відшкодування. 14.10.2025 року позивач отримав від МТСБУ ( у зв`язку з тим що ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» знаходиться у стадії припинення) відшкодування у розмірі 156 800,00 грн, сума франшизи відповідачем у розмірі 3200,00 грн не спалчена. Оскільки страхове відшкодування не покрило у повному обсязі матеріальний збиток, сума що підлягає стягненню з відповідача складається: сума матеріального збитку 299 408,35 грн 156 800,00 сплаченого страхового відшкодування. Крім того, з моменту ДТП по теперішній час транспортний засіб позивача не відремонтовано та він перебуває на платній стоянці, а позивач змушений сплачувати вартість стоянки. Таким чином, сума належних до відшкодування збитків складає 159 988,35 грн, з яких: 142608,35 грн - вартість матеріального збитку за вирахуванням страхового відшкодування, 5000,00 грн - витрати на визначення вартості транспортного засобу, 3000,00 грн - витрати на евакуацію транспортного засобу після ДТП - 9380,00 грн витрати на стоянку. Також, позивачу завдана моральна шкода, розмір якої він оцінює у 15 000,00 грн. Після ДТП позивач відчув сильний емоційний стрес, наслідками якого стала повна втрата сну тривалий час, постійні головні болі, страх транспортних засобів, підвищена нервозність, внаслідок якої погіршилися сімейні стосунки. Це все завдає великі душевні страждання та біль. Наразі позивач та його родина вимушені користуватися громадським транспортом, що викликає суттєві незручності у пересування. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автомобілем, позивачу довелося відкласти, від деяких відмовитися, що спричинило проблеми з роботою. Через втрату автомобіля позивач не міг виконувати деякі доручення керівництва, що були пов`язані з переміщенням, що спричинило негатив з боку керівництва до позивача у зв`язку з чим постраждала його ділова репутація. Вказаний розмір моральної шкоди враховує усі страждання, які довелося перенести позивачу: порушення звичного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, моральних страждань пов`язаних з пошкодження майна. Представник позивача позовну заяву підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, просив задовольнити у повному обсязі. [PERSON] пояснив, що купував автомобіль з автосалону, він перебував у відмінному стані, з 2012 року проздив приблизно 100тис км. Наразі автомобіль не на ходу, потребує ремонту, на який виплати зі страхової недостатньо. Транспортний засіб стоїть на платній стоянці, оскільки у ньому пошкоджені двері та автомобіль не замикається, гаражу у позивача для зберігання автомобіля немає. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії постанови Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2025 року №334/4957/25, 30.05.2025 року відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №346111 згідно якого 08.03.2025 року о 19:30 год. водій [PERSON] керуючи автомобілем Mercedes-Benz e420 з д.н.з. [NUMBER] в м. Запоріжжі, на вул. Гребельній, (Дніпровська ГЕС), ЛЕП, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпеці маневру, не вибрав безпечної швидкості руху, допустив виїзд на зустрічну смугу для руху та скоїв зіткнення з автомобілем Citroen c4 з д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки, травмовані відсутні. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Також, 30.05.2025 року відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №346125 згідно якого 08.03.2025 року о 19:30 год. водій [PERSON] керуючи автомобілем Mercedes-Benz e420 з д.н.з. [NUMBER] в м. Запоріжжі, на вул. Гребельній, (Дніпровська ГЕС), ЛЕП, ставши учасником ДТП, місце пригоди залишив, чим залишив п.2.10.а ПДР. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Запоріжжя №334/4956/25 від 25.07.2025 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. 06.05.2025 року [PERSON] звернуся з повідомленням про дорожньо транспортну пригоду до ТДВ «СК «Альфа Гарант». Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Citroen [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] є власником автомобіля. Відповідно до платіжної інструкції №0031688 від 14.10.2025 року, [PERSON] отримав 156 800,00 грн від Моторного (транспортного) страхового бюро виплату по справ №119873, згідно наказу №3.2/30026 від 09.10.2026 року, т.з. [NUMBER] . Згідно копії звіту №667 від 09.09.2025 року про оцінку транспортного засобу Citroen c4, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобля Citroen c4, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження складає 299 408,35 грн. Відповідно до копії договору №667 від 27.08.2025 року про проведення незалежної оцінки колісного транспортного засобу, копії акту №667 від 09.09.2025 року прийому передачі виконаних робіт, платіжної квитанції №259985300 від 29.08.2025 року, вартість послуг щодо проведення автотоварознавчого дослідження склала 5000,00 грн. Згідно копії чеку ФОП [PERSON] , [PERSON] були надані послуги з евакуації транспортного засобу Citroen c4, реєстраційний номер [NUMBER] , 08.03.2025 року, вартість послуги 3000,00 грн. Відповідно до копій товарних чеків за період з березня 2025 року по листопад 2025 року позивачем сплачено за послуги паркування ТОВ «Терра Віта» вул. Толока, 14-В, на загальну суму 9380,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, тому суд дійшов висновку про те, що з відповідача, як із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та здійсненим страховим відшкодуванням. Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Не притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не свідчить про відсутність його вини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. (постанова ВС КЦС №334/9846/25 від 26.10.2022 року) Разом з тим, позивач просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 159 988,35 грн, з яких 142 608,35 грн (різниця між фактичним розміром понесених витрат та здійсненим страховим відшкодуванням), 5000,00 грн витрати на звіт про оцінку транспортного засобу, 3000,00 грн витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП, 9380,00 грн витрати на оплату стоянки транспортного засобу. Суд погоджується, що витрати на евакуацію та отримання звіту щодо оцінки транспортного засобу безпосередньо пов`язані та є наслідком дорожньо транспортною пригодою, тому підлягають стягненню з відповідача. У той час, витрати позивача щодо оплати вартості стоянки автомобіля безпосередньо не пов`язані з дорожньо транспортною пригодою, належних доказів необхідності вказаних витрат та зв`язок цих витрат зі шкодою, завданою відповідачем, не доведено, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову цій частині. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень ст.55 Конституції України та чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Враховуючи те, що [PERSON] крім матеріальної шкоди також було завдано і моральної шкоди, що проявлялася в його емоційних та моральних стражданнях, які довелося перенести йому та його родині, зокрема яка проявлялася в порушенні звичайного способу життя та негативного впливу на стан здоров`я, неможливість виконувати звичні обов`язки на роботі у зв`язку з втратою автомобіля та необхідності організовувати робочий день з урахуванням пересуванням громадським транспортом. Також, під час дорожньо транспортної пригоди позивач відчув сильний емоційний стрес, що спровокувало розлади сну та підвищену нервозність. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які документально підтверджені. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1749,88 грн, який підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч.ч. 1, 3ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). Позивачем заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Судом досліджено копію договору про надання правничої допомоги від 11.11.2025 року між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Юридична компанія Радник», копію додаткової угоди №1 про надання правничої допомоги від 11.11.2025 року, копію акту надання послуг №445 від 11.11.2025 року, копію квитанції №270108829 від 17.11.2025 року. Зміст вказаних документів не суперечить вимогам законодавства до їх оформлення. Згідно копії акту, адвокатом надано відповідачу наступні послуги: складання та подання позовної заяви, вартість наданих послуг 8000,00 грн. З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги, зважаючи на характер даної категорії справи, загальний обсяг наданих адвокатом правничих послуг, компенсації підлягають кошти в сумі 8000,00 грн, що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні відповідача.

Outcome: partial