Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

26.12.2024 року представник позивача [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію права державної власності на земельну ділянку площею 3,910 га, кадастровий №1222981000:04:003:1902, та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/5 частку земельної ділянки, площею 3,910 га, кадастровий №1222981000:04:003:1902. Свої вимоги мотивує наступним. Позивач є батьком [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,910 га, яка належала померлому на підставі Державного акту серії ІІ-ДП №092231, виданого 10.04.2003 року Нікопольською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації №267-р від 15.07.2002 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли: [PERSON] батько померлого, [PERSON] мати померлого, [PERSON] дружина померлого, [PERSON] син померлого, [PERSON] син померлого. 22.08.2024 року постановою державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашової В.М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в частині вказаної вище земельної ділянки, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, суб`єктом права власності на дану земельну ділянку вказана територіальна громада с. Дмитрівка в особі Червоногригорівської селищної ради, дата державної реєстрації 25.01.2019 року. У 2020 році на замовлення позивача було виготовлено технічну документацію та вказаній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 1222981000:04:003:1902. Як з`ясувалось згодом, земельна ділянка площею 3,910 га, кадастровий номер 1222981000:04:003:1902, 27.08.2018 року відповідно до наказу ГУД у Дніпропетровській області щодо проведення інвентаризації земель державної власності була зареєстрована та передана на баланс Червоногригорівської селищної ради. 25.01.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за Червоногригорівською селищною радою, та визначена форма власності комунальна. З метою врегулювання спору, рішенням Червоногригорівської селищної ради від 17.12.2021 року №954-14/VIII було припинено право власності за Червоногригорівською селищною радою на дану земельну ділянку площею 3,91 га, та доручено державному реєстратору внести відповідні зміни до реєстру речових прав. Державним реєстратором Малишевською Є.В. були внесені відповідні зміни, однак виключити всі відомості було технічно не можливо. Станом на 22.07.2022 року в реєстрі щодо спірної земельної ділянки міститься наступна інформація: відомості про власника земельної ділянки кадастровий номер 1222981000:04:003:1902 не надходили, а форма власності зазначена як державна. З цих підстав позивач змушений звернутись з даним позовом до суду, та просить в судовому порядку визнати за ним права власності на 1/5 частку згаданої вище земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті сина. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.31-32). Листом від 11.02.2025 року витребувано з Державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.41). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2025 року задоволено заяву представника позивача про залишення без розгляду позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права державної власності на земельну ділянку, площею 3,91 га (а.с.93-94). 24.07.2025 року представник позивача [PERSON] просив залишити без розгляду його попередню заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог, посилаючись на те, що в державному реєстрі наявна інформація щодо форми власності спірної земельної ділянки, як державної, а у разі задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/5 частину земельної ділянки, інша її частина залишиться з державною формою власності, і реєстрація такого права буде неможливою у зв`язку з відсутністю відомостей про співвласника (а.с.106). В судове засідання сторони не з`явились. 23.01.2026 року [PERSON] надав суду заяву про проведення судового засідання без участі сторони позивача, на заявлених позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.124). 22.04.2025 року відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує (а.с.87). 21.04.2025 року голова Червоногригорівської селищної ради Прокопенко О.А. надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, рішення просить прийняти на розсуд суду (а.с.89-90). Інші учасники судового процесу, кожен окремо, повідомлялись належним чином, шляхом направлення на адреси їх реєстрації судової повістки з рекомендованим повідомленням, про що свідчать поштові конверти та поштове повідомлення (а.с.121,122,123). Причину неявки суду не повідомили, заяву про відкладення розгляду справи або про слухання справи без їх участі суду не надали. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступного висновку. На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після його смерті в Марганецькій державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу №552, копія якої міститься в матеріалах даної справи (а.с.52-75). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, спадщину після смерті [PERSON] прийняли наступні спадкоємці: [PERSON] батько померлого, [PERSON] мати померлого, [PERSON] дружина померлого, [PERSON] син померлого, [PERSON] син померлого. Частково спадщина була оформлена, державним нотаріусом Дрябловою Н.Ф. були видані Свідоцтва про право на спадщину (а.с.66-73). Померлому [PERSON] на підставі Державного акту серії ІІ-ДП №092231, виданого 10.04.2003 року Нікопольською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації №267-р від 15.07.2002 року, належала земельна ділянка, площею 3,9100 га (а.с.9). У 2020 році на замовлення [PERSON] було виготовлено технічну документацію та вказаній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 1222981000:04:003:1902 (а.с.125-131). Але постановою державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашової В.М. від 22.08.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в частині вказаної вище земельної ділянки, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, суб`єктом права власності на дану земельну ділянку вказана територіальна громада с. Дмитрівка в особі Червоногригорівської селищної ради, дата державної реєстрації 25.01.2019 року (а.с.6-7). Як вбачається з листа начальника міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №521/0/120-21 від 02.07.2021 року, земельна ділянка кадастровий номер 1222981000:04:003:1902 перебуває у комунальній власності територіальної громади с. Дмитрівка Червоногригорівської селищної ради. Вищезазначена ділянка була зареєстрована 27.08.2018 року відповідно до Наказу ГУД у Дніпропетровській області щодо проведення інвентаризації земель державної власності. Згідно чинного законодавства України земельна ділянка кадастровий номер 1222981000:04:003:1902 була передана на баланс Червоногригорівській селищній раді. На підставі державної реєстрації речового права на нерухоме майно від 25.01.2019 року земельна ділянка змінила форму власності з державної на комунальну, про що свідчать відомості державного земельного кадастру (а.с.12). На якій підставі земельна ділянка, яка на праві приватної власності належить [PERSON] , була передана на баланс Червоногригорівської селищної ради, у листі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не зазначено. З метою врегулювання спору, рішенням Червоногригорівської селищної ради від 17.12.2021 року №954-14/VIII було припинено право власності за Червоногригорівською селищною радою на дану земельну ділянку площею 3,910 га, та доручено державному реєстратору внести відповідні зміни до реєстру речових прав (а.с.11). Державним реєстратором Малишевською Є.В. були внесені відповідні зміни. Станом на 22.07.2022 року в реєстрі щодо спірної земельної ділянки міститься наступна інформація: відомості про власника земельної ділянки кадастровий номер 1222981000:04:003:1902 не надходили, а форма власності зазначена як державна. Крім того, суд звертає увагу, що існує також невідповідність у розмірі площі земельної ділянки 4,0852 га, тоді як у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельною ділянки в натурі (на місцевості) від 08.12.2020 року, розмір земельної ділянки кадастровий номер 1222981000:04:003:1902 становить 3,9100 га. (а.с.13). Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] обрав спосіб захисту свого майнового права, визначений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно приписів ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Оскільки державна реєстрація права державної власності на земельну ділянку, площею 3,9100 га, кадастровий номер 1222981000:04:003:1902 була проведена безпідставно, враховуючи рішення Червоногригорвської селищної ради №954-14/VIII від 17.12.2021 року, суд приходить до висновку, що вона підлягає скасуванню. У суду також не викликає сумніву той факт, що земельна ділянка площею 3,9100 га, кадастровий номер 1222981000:04:003:1902, дійсно на праві приватної власності належить померлому [PERSON] , а [PERSON] , як спадкоємець першої черги після смерті сина, має право на свою частку спадщини разом з іншими спадкоємцями, які прийняли спадщину спадкодавця. Враховуючи той факт, що спадщину після смерті [PERSON] прийняло 5 осіб, то позивач має право на 1/5 частину спадкового майна, в тому рахунку й спірної земельної ділянки. З огляду на викладене вище, дослідивши представлені докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 3,9100 га, кадастровий номер 1222981000:04:003:1902 в порядку спадкування за законом після смерті його сина [PERSON] . На підставі викладеного й у відповідності зі ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1225, 1266,1268 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 51, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України , суд -

Outcome: approved