Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач КП «Кременчукводоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Позов обґрунтовує тим, що КП «Кременчукводоканал» надає відповідачці комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка приєдналася до індивідуального договору про надання комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що є публічним договором приєднання. В результаті невиконання відповідачкою зобов`язань щодо оплати наданих послуг за період з 01 червня 2021 року по 30 листопада 2024 року виникла заборгованість, яка станом на 24 грудня 2024 року становить 10059 грн. 27 коп., в тому числі плата за абонентське обслуговування в сумі 1063 грн. 92 коп. Крім того, позивачем нараховані на суму заборгованості 3% річних в сумі 83 грн. 75 коп., інфляційні витрати в сумі 274 грн. 27 коп. та пеня в сумі 35 грн. 34 коп. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги в сумі 10059 грн. 27 коп., вказані суми 3% річних, інфляційних витрат та пені, а також стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. Згідно уточненої позовної заяви, поданої 24.07.2025 року позивач також прохає стягнути з відповідачки адміністративний збір в сумі 80 гривень за отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. /а.с.127-129/ 03.06.2025 року відповідачкою [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що позивачем не доведено, що вона або будь-який інший споживач проживає в [ADDRESS] . Зазначила, що вона зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Крім того, відповідачка послалася на те, що позивачем пропущено строк позовної давності. /а.с.50-53/ 09.06.2025 року КП «Кременчуводоканал» подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що відповідачка є власницею квартири [ADDRESS] . На думку позивача той факт, що відповідачка має зареєстроване місце проживання за іншою адресою не спростовує фактичне користування квартирою [ADDRESS] та наявну заборгованість. Також, вказує на те, що споживач не звільняється від плати абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного користування. При цьому, позивач зазначає, що багатоквартирний будинок, у якому розташована квартира відповідачки, не обладнаний вузлом комерційного обліку (будинковим лічильником), а квартира відповідачки не обладнана вузлами розподільчого обліку (квартирними лічильниками) води. У зв`язку з відсутністю вузлів розподільного обліку обсяг споживання води визначається за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Також, позивач зазначає, що згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, власник приміщення має письмово повідомити виконавця комунальної послуги про кількість осіб, які фактично користуються комунальною послугою. При цьому, кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою не може бути меншою від кількості житлових кімнат у квартирі, якщо власник житлових приміщень не надав інформацію про кількість зареєстрованих осіб або у приміщенні не зареєстровано жодної особи. Позивач посилається на те, що факт споживання відповідачкою послуг з водопостачання та водовідведення підтверджується нарахуваннями за послуги з електричної енергії згідно роздруківки з системи ВАС, актом КП «Кременчукводоканал» про фактичне проживання від 05.06.2025 року, фактом сплати за надані послуги. Також, позивач зазначає, що строк позовної давності ним не пропущено. 23.09.2025 року позивачкою подані заперечення, у яких вона зазначила, що єдиний аргумент, з яким вона може погодитись це те, що власник має сплачувати абонентську плату. На думку відповідачки акт про проживання наданий КП «Кременчукводоканал» містить ознаки службового підроблення, оскільки посада, ім`я та по батькові працівника не зазначені, акт складено зі слів невизначеного сусіда. Відповідачка вказує на те, що позивач не довів факт споживання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Також, відповідачка наполягає на пропуску позивачем строку позовної давності. Однак, суд не знаходить підстав для прийняття вказаних заперечень до розгляду, оскільки вони подані із значним порушенням встановленого судом п`ятиденного строку їх подання, і відповідачка не наводить поважних причин пропуску такого строку та не заявляє клопотання про його поновлення. Крім того, суд не знаходить підстав для прийняття до розгляду письмових пояснень, поданих позивачем 11.10.2025 року. З цього приводу суд зауважує, що відповідно до ч.ч.2, 5 ст.174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне. Отже, свою позицію щодо обґрунтування заявлених позовних вимог позивач виклав у позовній заяві та відповіді на відзив. Підстави позову та предмет доказування були відомі позивачу з часу звернення з позовною заявою. Направлення позивачем до суду додаткових пояснень відбулося за його власною ініціативою, без отримання дозволу суду. Разом з тим, суд зауважує, що визначення цивільним процесуальним законодавством вичерпного переліку заяв по суті справи є важливою передумовою для чіткого розуміння підстав та предмету позову, позицій сторін у справі, а також запобіжником від зловживань у вигляді надання щоразу нових обґрунтувань висловлених позицій, що зрештою може знизити ефективність судового розгляду. Зважаючи на викладене, суд вважає проводити судовий розгляд на підставі заяв по суті справи, поданих сторонами, а також на підставі пояснень наданих ними безпосередньо у судовому засіданні. Разом з тим, суд не знаходить законних підстав для прийняття поданих позивачем письмових пояснень. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Ткач С.С. заявлені уточнені позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідачки за довіреністю Кулік С.Б. зазначив, що відповідачка визнає позов частково, лише в частині стягнення плати за абонентське обслуговування, яка стягується навіть у разі якщо споживач не користується послугами з водопостачання та водовідведення. Водночас, щодо заявлених позовних вимог, в тому числі щодо стягнення плати за абонентське обслуговування, представник відповідачки просив застосувати строк позовної давності, пославшись на те, що Законом України №731-IX від 18 червня 2020 року передбачено закінчення процесуальних строків продовжених у зв`язку зі встановленням карантину, через 20 днів, тобто 6 серпня 2020 року. Також, наголосив, що позивачем не доведено проживання будь-яких осіб у квартирі [ADDRESS] . Стверджує, що у вказаній квартирі ніхто не проживає. Щодо наданої позивачем копії акту про проживання у квартирі однієї особи, представник відповідачки зазначив, що така інформація не відповідає дійсності, а акт є підробкою. Щодо наданої позивачем копії заяви, складеної від імені Куліка С.Б., як представника за довіреністю, про нарахування з 01.10.2007 року плати за послуги з водопостачання та водовідведення на одну особу, представник відповідачки зазначив, що не пам`ятає аби писав таку заяву. Погодився, що почерк у заяві схожий на його, однак, на його думку це не має значення, оскільки він не був уповноважений подавати такі заяви, позивачем не надано відповідної довіреності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідачки, суд виходить з наступного. Згідно ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг, зокрема, належать послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. Комунальне підприємство «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розумінні пунктів 5, 6 ч.1 ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Згідно п.14 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ №690 від 5 липня 2019 року (далі - Правила), надання послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією відповіді Автозаводської районної адміністрації. /а.с.52/ Разом з тим, згідно наданої копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . /а.с.64/ Як стверджує позивач, і вказана обставина підтверджена в судовому засіданні представником відповідачки, а ні вказана квартира, а ні багатоквартирний будинок, у якому вона розташована, не обладнані вузлами обліку обсягу споживання послуг з водопостачання. Відповідно до п.21 Правил, до встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг споживання наданих послуг у будівлі визначається відповідно до Методики розподілу. Згідно розділу Х Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, для цілей розподільного обліку визначається кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою. Про цю кількість осіб власник/наймач приміщення письмово повідомляє виконавця комунальної послуги та/або виконавця розподілу комунальної послуги, при цьому кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою, не може бути меншою від: зареєстрованих у приміщенні - для житлових приміщень; працюючих за штатним розкладом - для нежитлових приміщень; кількості житлових кімнат у квартирі, визначених виконавцем комунальної послуги або виконавцем розподілу комунальної послуги, якщо власник/наймач житлових приміщень не надав інформацію про кількість зареєстрованих осіб або у приміщенні не зареєстровано жодної особи; визначених виконавцем комунальної послуги або виконавцем розподілу комунальної послуги для нежитлових приміщень, власник/наймач якого не надав інформацію про кількість працюючих за штатним розкладом,- за загальною площею приміщення згідно з таблицею 2 цієї Методики. З наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, що у зв`язку з відсутністю лічильників, плата за надані послуги нараховувалася за нормами споживання, та виходячи з того, що кількість мешканців за адресою надання послуг становить одну особу. /а.с.5-7/ На підтвердження проживання у квартирі [ADDRESS] однієї особи позивачем надано копію акту Комунального підприємства «Кременчукводоканал» та копію заяви представника відповідачки за довіреністю Куліка С.Б. /а.с.112, 113/ Крім того, позивачем надано низку рахунків, у яких відображено факт споживання електроенергії за вказаною адресою та нарахування відповідної плати. На думку представника позивача вказана обставина опосередковано підтверджує проживання у квартирі відповідачки споживача та споживання також послуг з водопостачання. /а.с.108-111/ Ознайомившись з наданими позивачем доказами щодо кількості осіб, які проживають у квартирі відповідачки, суд виходить з наступного. Предмет доказування має підтверджуватись належними та допустимими доказами. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Виходячи з наведених критеріїв, суд відхиляє посилання позивача на рахунки, у яких відображено нарахування плати за споживання електроенергії, оскільки вказана обставина не може достеменно підтверджувати кількість осіб, які проживають у квартирі відповідачки, та факт споживання послуг з водопостачання. До прикладу, електроенергія може використовуватися для забезпечення роботи системи автономного опалення у квартирі, що можливе за відсутності мешканців та відповідного споживання води. Отже, рахунки з відомостями про нарахування плати за електроенергію не є належним доказом обставин, на які посилається позивач. Також, суд відхиляє посилання позивача, як на доказ проживання у квартирі двох мешканців, на акт КП «Кременчукводоканал». /а.с.112/ Так, вказаний акт складено представником позивача, в акті зазначено лише прізвище « [PERSON] » без ініціалів. Акт складено зі слів сусіда, без зазначенні прізвища, імені та по батькові останнього. Тривалість проживання мешканців у квартирі відповідачки в акті не відображена. Акт датований 05.06.2025 року, тобто в дату, яка не охоплюється заявленим періодом заборгованості. На підтвердження роботи у КП «Кременчукводоканал» працівника з прізвищем « [PERSON] » позивачем надано копію наказу №1333 від 20.11.2018 року про прийняття на роботу [PERSON] на посаду контролера водопровідного господарства. /а.с.147/ Втім, період роботи вказаного працівника у наказі визначено з 21 листопада 2018 року по 20 грудня 2018 року, тобто, задовго до дати складання акту. Інших відомостей про роботу вказаного працівника у КП «Кременчукводоканал» представником позивача не надано. Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що наданий позивачем акт від 05.06.2025 року не відповідає критеріям належності та допустимості, а тому не може бути прийнятий як доказ. Разом з тим, суд вважає, що факт проживання у квартирі відповідачки по [ADDRESS] однієї особи підтверджується наданою копією заяви від 14.09.2007 року. Вказана заява адресована генеральному директору КП «Кременчукводоканал» та підписана представником [PERSON] за довіреністю [PERSON] /а.с.113/ У заяві [PERSON] просить проводити нарахування з 01.10.2007 року по комунальних послугах з водопостачання та водовідведення на одну особу. В судовому засіданні представник відповідачки пояснив, що не пам`ятає аби він підписував таку заяву, хоча почерк та підпис схожі на його. Зазначив, що в будь-якому випадку це не має значення, оскільки він не мав довіреності на підписання подібних заяв. Суд відхиляє подібні аргументи представника відповідачки, оскільки він не спростував факт підписання ним вказаної заяви, у якій він особисто зазначив, що діє за довіреністю, та зазначив свої паспортні дані. В разі, якщо в подальшому відбулися зміни щодо кількості мешканців, які проживають у квартирі відповідачки, остання мала повідомити про це надавача послуг. Так, відповідно до пп.11-1 п.47 Правил, індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі. Втім представником відповідачки не надано доказів на підтвердження інформування виконавця про відсутність споживача та інших осіб у житлі. З огляду на наведене відповідачка є споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаною адресою і вважається такою, що приєднався до умов індивідуального договору, який опублікований на офіційному веб-сайті КП «Кременчукводоканал». /а.с.8-10/ Стаття 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлює порядок оплати житлово-комунальних послуг. Згідно вказаної норми споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: - плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; - плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. (ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно п. 47 Правил індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами. (п.32 Правил) Згідно п.33 укладеного Індивідуального договору споживачі зобов`язалися здійснювати оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиті послуги. Відповідачка зобов`язання щодо своєчасної оплати отриманих послуг не виконала, внаслідок чого за період з 01 червня 2021 року до 30 листопада 2024 року утворилася заборгованість в розмірі 10059 грн. 27 коп. До складу вказаної заборгованості входить плата за централізоване водопостачання та водовідведення, розрахована за нормами споживання з розрахунку на одну особу, а також плата за абонентське обслуговування. /а.с.5-7/ Крім того, згідно пункту 41 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги споживач сплачує пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не більше 0,01 відсотка суми боргу за кожний день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за послуги. Аналогічне положення щодо сплати пені передбачено пунктом 44 укладеного Індивідуального договору. Також, відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вказаних положень позивачем на суму заборгованості здійснено нарахування пені, трьох процентів річних та індексу інфляції за несвоєчасне внесення платежів за надані послуги. Згідно наданого позивачем розрахунку нарахована сума трьох процентів річних складає 83,75 грн., індексу інфляції 274,27 грн., пені 35,34 грн. /а.с.4/ При цьому суд враховує приписи постанови КМУ від 05.03.2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». В період з 24.02.2022 року до 30.12.2023 року вказана постанова передбачала заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Однак, з 30.12.2023 року, з набранням чинності постановою КМУ №1405 від 29.12.2023 заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, поширюється лише на територіальні громади розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії, тимчасово окуповані Російською Федерацією, або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій. Позивачем під час здійснення розрахунку трьох процентів річних, індексу інфляції та пені дотримано періодів, на які поширювалась заборона здійснення вказаних нарахувань. Правильність наданих розрахунків сум заборгованості, трьох процентів річних, індексу інфляції та пені не викликає у суду сумнівів. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач порушив умови індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, своєчасну та повну оплату за надані послуги не здійснював, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими. Щодо заяви відповідачки та її представника про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року. Таким чином, зупинення строку позовної давності відбулося з 02 квітня 2020 року. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Крім того, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб із наступним продовженням воєнного стану в Україні та дією такого на момент прийняття судового рішення. Згідно з п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Перебіг позовної давності відновлено з набранням чинності 04.09.2025 ЗУ «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Отже, на момент звернення до суду із позовом строк позовної давності не пропущено. Що стосується посилання позивачки та її представника на положення Закону України №731-IX від 18 червня 2020 року, то суд зауважує, що вказані положення стосуються можливості поновлення та продовження процесуальних строків, визначених, зокрема, ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2022 року у справі №990/115/22 виснувала, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Натомість строк позовної давності має матеріально-правову природу. Як вже зазначалося положення ЦК України прямо передбачають зупинення перебігу строків позовної давності на період дії воєнного стану. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідачка в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, заперечень проти її розміру не надійшло, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Крім того, відповідно до платіжної інструкції №1050 від 28.02.2025 року позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 80 грн. /а.с.130/ Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з положень п.п.3, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особо доказів здійснення відповідних витрат. За таких обставин, вказані витрати за отримання позивачем інформації з Державного реєстру речових прав також підлягаю стягненню з відповідачки.

Outcome: approved