Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики (борговими розписками), 3% річних та інфляційних втрат, який мотивував тим, що позивач 14.01.2025 надав відповідачу у позику 3 500 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 14.04.2025 року, в підтвердження чого надав боргову розписку. 20.01.2025 року позивач знову надав відповідачу у позику 3 500 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 20.04.2025 року, в підтвердження чого також надав боргову розписку. Наведені правочини оформлено Розписками про отримання відповідачем коштів від 14.01.2025 року на суму 3 500 дол. США та від 20.01.2025 року на суму 3 500 дол. США, тобто на загальну суму 7 000 дол. США, що еквівалентно 289 800 грн., які позивач і просив стягнути із відповідача. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 3 310,87 грн. та інфляційні витрати в розмірі 5 524,11 грн. Позивач зазначає, що на день звернення до суду з даним позовом, відповідач позичені кошти не повернув, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. 01.12.2025 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій останній зазначив, що стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 7 000 дол. США, що еквівалентно 289 800 грн., що включає основний борг 289 800,00 грн., 3% річних 3 310,87 грн. та інфляційні втрати 5 524,11 грн. Крім того, просив стягнути понесені судові витрати у розмірі 3 806,40 грн. Ухвалою суду від 17.09.2025 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 01.12.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивчач 26.01.2026 р. надав до суду письмову заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи завчасно повідомлявся шляхом направлення судових повісток та через оголошення на офіційному сайті Судової влади. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК Українина підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Частиною 3 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом установлено, що 14.01.2025 позивач надав відповідачу у позику 3 500 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 14.04.2025 року, що підтверджується відповідною розпискою від 14.01.2025 року (а.с.6). 20.01.2025 позивач надав відповідачу у позику 3 500 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 20.04.2025 року, що підтверджується відповідною розпискою від 20.01.2025 року (а.с.7). Таким чином, розписками від 14.01.2025 року та 20.01.2025 року підтверджується факт укладення між сторонами договору позики та отримання [PERSON] грошових коштів із зобов`язанням повернути їх у певний строк, тобто до 20.04.2025 року включно. Свої зобов`язання по поверненню позики відповідач перед позивачем не виконав, про що свідчить наявність у позивача боргових документів, які ним представлено суду. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідност. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 3 806,40 грн.

Outcome: approved