Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Кострижівської селищної ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] та [PERSON] 27.01.2002 року уклали шлюб, від якого у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Однак з січня 2014 року вони не підтримують фактичних шлюбних відносин. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13.05.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Батько один займається вихованням та матеріальним забезпеченням сина, який постійно проживав з ним до моменту мобілізації останнього. На теперішній час позивач проходить військову служу за призовом по мобілізації у військовій частині [NUMBER] ( [ADDRESS] ) з 17.05.2025 року. Мати не бере участі у вихованні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зважаючи на те, що відповідач протягом тривалого часу не виконує своїх батьківських обов`язків, позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 22.09.2025 року відкрито провадження у цивільній справі та визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.01.2026 року об 11 год. 30 хв. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву (вх. №4294) про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Кострижівської селищної ради Чернівецького району Чернівецької області не делегувала свого представника в засідання. Подала заяву (вх. №ЕП-1185) про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Кострижівської селищної ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав, не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 27.01.2002 року. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13.05.2019 року у справі № 716/676/19 шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.09.2011. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 252 від 25.05.2021 року, [PERSON] , [INFO] , з 18.07.2003 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 16.06.2025 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з ним проживає син [PERSON] , [INFO] . Вихованням сина [PERSON] дійсно займається батько [PERSON] , дитина проживає біля нього. Сім`я проживає у власному будинку, загальною площею 48,2 м.кв. Відповідно до довідки Кострижівського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 72 від 16.05.2025, [PERSON] навчається в 8 класі Кострижівського ОЗ ЗСО І-ІІІ ступенів Кострижівської селищної ради Чернівецького району Чернівецької області. Згідно характеристики Кострижівського ОЗ ЗСО І-ІІІ ступенів, [PERSON] навчається у Кострижівському ОЗ ЗСО І-ІІІ ступенів з 5 класу. Дитина виховується в неповній сім`ї, оскільки мама постійно відсутня. Вихованням хлопчика займається тільки батько. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кострижівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , 23.08.1981 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кострижівської селищної ради №6/10 від 11.06.2025 року, вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . У висновку встановлено, що батько один займається вихованням та матеріальним забезпеченням сина. [PERSON] проходить військову службу у ВЧ [NUMBER] ( [ADDRESS] ) по теперішній час. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , про що подала письмову заяву, в якій зазначила позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, яка міститься в матеріалах цивільної справи. Наведені вище письмові докази дають суду підстави вважати, що відповідач [PERSON] у певній мірі дійсно не виконує свої батьківські обов`язки щодо сина [PERSON] . Відповідно до частини другої статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з частиною першою статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з частиною першою статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з статтею 166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19. Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Як зазначено вище, умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Позивачем не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Суд переконаний, що позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її малолітньої дитини не буде сприяти захисту інтересів останньої, як і не буде стимулювати відповідача до належного виконання своїх обов`язків. Суд також критично оцінює висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її сина [PERSON] , [INFO] , оскільки даний висновок є недостатньо обґрунтованим, зокрема опис щодо неналежної участі матері у вихованні сина не містить джерела походження інформації. Вказаний висновок не містить в собі відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про злісне ухилення відповідача від виховання дитини, її протиправну чи винну поведінку, негативний вплив на виховання та свідомість дитини, які були б законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення її батьківських прав. Тому, за наведених обставин, висновок органу опіки та піклування не може бути беззаперечним доказом для підтвердження факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також застосування до неї такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. При цьому, суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України). Таким чином, беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про злісне ухилення нею від виховання своєї дитини і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, у матеріалах справи відсутні. Згода відповідача на позбавлення батьківських прав не є для суду безумовною підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Разом з тим, як було зазначено вище, відповідач дійсно у певній мірі не виконувала свої батьківські обов`язки відносно малолітньої дитини [PERSON] , однак враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, суд приходить до висновку про передчасність прийняття такого рішення та недоцільність позбавляти відповідача батьківських прав, однак слід попередити її про необхідність зміни свого ставлення до обов`язку по вихованню дитини [PERSON] . Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, яка є малолітньою, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed