Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] 19 червня 2021 року було укладено договір № 556558476. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 17 250 грн на умовах визначених зазначеним вище договором, перерахувавши їх 19 червня 2021 року на банківську карту № [NUMBER] (зазначену позичальником у Заявці при укладення договору), а [PERSON] в свою чергу зобов`язався повернути кредит, сплатити узгоджені сторонами проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. Указаний договір підписано з використанням одноразового ідентифікатора. У подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] неодноразово було укладено Додаткові угоди до Договору № 556558476 від 19 червня 2021 року, за умовами яких сторони погоджували продовження загального строку, на який був укладений кредит за договором та строк, оплати наступного чергового платежу на наступну кількість днів. 14 лютого 2022 року черговою додатковою угодою до Договору № 556558476 від 19 червня 2021 року сторони погодили залишок суми кредиту , який підлягає поверненню за узгодженим графіком. Відповідач умови договору № 556558476 від 19 червня2021 року та умови ряду додаткових угод належним чином не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість на загальну сум 18 807 грн 03 коп. 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до цього договору укладалися додаткові угоди, у тому числі і щодо продовження терміну дії договору факторингу. 5 травня 2022 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання умов договору факторингу підписано Реєстр прав вимоги № 175 від 5 травня 2022 року, за яким від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги в тому числі і до відповідача [PERSON] . У подальшому 30 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 30/1023-01, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» право вимоги в тому числі і до відповідача, а останнє за договором факторингу від 29 травня 2025 року відступило право вимоги до відповідача Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС». Оскільки відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, за ним обліковується заборгованість у розмірі 18 807 грн 03 коп., яка складається з: 17 246 грн 26 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 1 560 грн 77 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи викладене вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» просить суд стягнути з відповідача на свою користь 18 807 грн 03 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати, зокрема 2 422 грн 40 коп. - сплаченого судового збору та 7 000 грн - витрат на правову допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи відповідно до положень пункту 4 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, однак у встановлений законом строк відзиву на позов не подав. Крім того, у цій справі необхідно звернути увагу на таке. Частиною другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. При цьому пунктами 4 та 5 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначені змагальність сторін та диспозитивність. Згідно до частини другої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, якою дано визначення принципу змагальності цивільного судочинства, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини четвертої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд бере також до уваги й те, що справа має бути розглянута у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового розгляду. Європейськаий суд з прав людини неодноразово вказував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом". У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Проте відповідач [PERSON] неодноразово, а саме 20 серпня 2025 року, 3 вересня 2025 року, 19 вересня 2025 року, 14 жовтня 2025 року, 5 листопада 2025 року та 27 листопада 2025 року спрямовував на електронну пошту Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області inbox@rg.if.court.gov.ua заяви однакового змісту про відкладення розгляду справи у зв`язку із наданням можливості ознайомитися з матеріалами справи, однак жодних дій пов`язаних із цією метою не вчинив. Вказані заяви (файли) перевірено на наявність електронно-цифрового підпису на вебсайті Центрального засвідчувального органу за допомогою функціоналу «перевірка електронно-цифрових підписів» та встановлено, що вкладені файли не містять підписів. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність поважних причини неявки відповідача [PERSON] в судові засідання і розцінює його численні клопотання про відкладення розгляду справи як зловживання правом та затягуванням судового процесу, а тому вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності як такого, що не з`явився в судове засідання без поважних причин, що відповідає приписам частини третьої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд уважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, його права не порушені, а тому перешкод для розгляду справи немає. Згідно з частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін, з ухваленням заочного рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що буде відповідати приписам частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. 20 червня 2025 року у справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Суд установив, що 19 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 556558476, за умовами якого загальний розмір кредиту складає 17 250 грн, на підставах та в порядку цього договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало свої зобов`язання, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 17 250 грн на картку № [NUMBER] (зазначену [PERSON] у Заявкі на отримання грошовий коштів в кредит від 19 червня 2021 року), про що свідчить платіжне доручення від 19 червня 2021 року. У подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] неодноразово було укладено Додаткові угоди до Договору № 556558476 від 19 червня 2021 року (від 3 липня 2021 року, 17 липня 2021 року, 31 липня 2021 року, 14 серпня 2021 року, 28 серпня 2021 року, 10 вересня 2021 року, 26 вересня 2021 року, 11 жовтня 2021 року, 24 жовтня 2021 року, 8 листопада 2021 року22 листопада 2021 року, 6 грудня 2021 року, 20 грудня 2021 року, 3 січня 2022 року, 17 січня 2022 року, 31 січня 2022 року, за умовами яких сторони погоджували продовження загального строку, на який був укладений кредит за договором та строк оплати наступного чергового платежу на наступну кількість днів (14 днів). Додатковою угодою укладеною 14 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] до Договору № 556558476 від 19 червня 2021 року сторони погодили, що залишок суми кредиту, який підлягає поверненню, відображений у графіку платежу, визначеним цією додатковою угодою. 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до цього договору укладалися додаткові угоди, у тому числі і щодо продовження терміну дії договору факторингу. У зв`язку із невиконанням [PERSON] умов договору згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 556558476 від 9 червня 2021 року заборгованість [PERSON] становить 18 807 грн 03 коп., яка складається з: 17 246 грн 26 коп. прострочене тіло та 1 560 грн 77 коп. прострочені відсотки. Згідно Реєстру прав вимоги № 175 від 5 травня 2022 року клієнт (Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») відступило факторові (Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС») право вимоги заборгованостей до боржників клієнта, зокрема до боржника [PERSON] (порядковий номер реєстру 15 116) на загальну суму 18 807 грн 03 коп. 30 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 30/1023-01, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» право вимоги в тому числі і до відповідача. Згідно Реєстру прав вимоги № 1 від 30 жовтня 2023 року клієнт (Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС») відступило факторові (Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС») право вимоги заборгованостей до боржників клієнта, зокрема до боржника [PERSON] (порядковий номер реєстру 3 169) на загальну суму 18 807 грн 03 коп. 29 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансвоа компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» право вимоги в тому числі і до відповідача. Згідно Реєстру боржників, підписаного зазначеними вище сторонами угоди факторингу, клієнт (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС») відступило факторові (Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС») право вимоги заборгованостей до боржників клієнта, зокрема до боржника [PERSON] (порядковий номер реєстру 2 056) на загальну суму 18 807 грн 03 коп. Суд установив, що кредитний договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] , будучи обізнаним з умовами кредитування, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту та відсотками на користь позивача, який набув право вимоги первинного кредитора згідно з договором факторингу. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 Цивільного кодексу України). Так, за приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статтей 1054, 1055 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно за статтями 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Відповідно до частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із матеріалів справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» і відповідач уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. На виконання умов кредитного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало грошові кошти в розмірі 17 250 грн на картковий рахунок відповідача, вказаний ним у Заявці. [PERSON] у порушення умов договору не повернув кредитні кошти, не сплатив проценти в установлений кредитним договором строк, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» обґрунтовано нарахувало заборгованість. Надалі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором неодноразово відступалос Позивачем також заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з копією договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, копією акту приймання-передачі наданих послуг, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.лося На підставі викладеного,

Outcome: approved