Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач ТОВ «Споживчий центр» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від18 вересня 2023 року у розмірі 11 733,16 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 вересня 2023 року між відповідачкою і ТОВ «Споживчий центр» укладений кредитний договір №18.09.2023-100002749, згідно з умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 7 000,00 грн строком на 70 днів. Дата повернення кредиту 26.11.2023, період користування кожні 14 днів. Фіксована незмінна процентна ставка 1.3% за один день користування кредитом, комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1050,00 грн одноразово. Позивач свої зобов`язання згідно з умовами договору виконав, надавши позичальнику кредитні кошти. Позичальник частково сплатила кошти по кредиту, проте взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. Просить стягнути заборгованість у розмірі 11 733,16 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Сторони у судове засідання не з`явилися. У позовній заяві позивач зазначив, що просить розглядати справу за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи заперечень не надійшло. Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явилася в судове засідання, про причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань не направила. Відзив на позов до суду не надходив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 12 листопада 2025 року позовна заява надійшла до суду через систему «Електронний суд». 24 листопада 2025 року надійшли відомості на підтвердження зареєстрованого місця проживання відповідачки. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 18 вересня 2023 року між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» укладено електронний кредитний договір (оферти) №18.09.2023-100002749, за умовами якого позичальнику надається кредит у розмірі 7 000,00 грн, на строк 70 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 26.11.2023. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія (плата за надання кредиту) 15% від суми кредиту та дорівнює 1 050,00,00 грн. Загальні витрати за кредитом складають 5669,74 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту- 12 669,74 грн. Кошти надаються шляхом перерахування на рахунок споживача з використанням реквізитів електронного платіжного засобу 5168 74ХХ-ХХХ-3706. Повернення коштів розраховано на 5 платежів по 2533,95 грн і останній 2533,94 грн. Комісія сплачується одноразово. Підписавши договір, відповідачка погодилася з його умовами. Позивач виконав умови договору та надав відповідачці кредит, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» №2367193982 від 18.09.2023, призначення платежу: видача за договором №18.09.2023-100002749. Відповідачкою не спростовано отримання грошових коштів у зазначеній у договорі сумі. Заявка на кредит, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту, пропозиція про укладення кредитного договору (Оферта), додаток до анкети позичальника, які складають договір, підписані відповідачкою одноразовим ідентифікатором C896. Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Як зазначає позивач, відповідачкою проведена часткова сплата по кредитному договору, а саме: 01.10.2023 на суму 2533,95 грн, що підтверджується даними бухгалтерського обліку зазначеними в картці субконто. Відповідно до довідки -розрахунку позивача заборгованість відповідачки за договором кредиту становить 11 733,16 грн та складається з: 6790,05 грн - основна сума боргу, 4943,11 грн - проценти, які нараховані за період з 18.09.2023 по 26.11.2023. Розмір заборгованості відповідачкою не спростований. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628,629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що сторонами кредитного договору визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредитування, дата повернення кредиту, розмір відсотків та порядок їх нарахування, розмір комісії за видачу кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту. Також встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено у формі електронного документу та підписано відповідачкою електронним підписом. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до пункту 6 частини 1 ст.3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України-за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що [PERSON] не виконала зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернула, відсотки за користування такими коштами не сплатила, заборгованість не погашена. Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Встановлено, що заборгованість за процентами нарахована відповідачці в межах граничного строку кредитування, визначеного договором по 26.11.2023, а тому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення з [PERSON] кредитного договору та факт порушення нею взятих на себе зобов`язань. Відповідачка відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що вона електронним підписом підписувала договір, отримувала кредитні кошти, а також щодо суми заборгованості за кредитним договором не надала, обставини, на які посилається позивач як на підстави для стягнення заборгованості, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Також із розрахунку заборгованості видно, що відповідачка частково сплачувала кошти за кредитним договором, що також свідчить про укладення між сторонами такого договору. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved