Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Товариств з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором. Свій позов обґрунтовує, що 21.06.2019 між ТОВ "ІНФІНАНС"та [PERSON] укладено Договір № 0930233764. Відповідачу було надано кредит в розмірі 5 000 гривень, строком на 36 календарних місяців. Максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638.75%. Відсоткова ставка 1.75% за один день користування кредитом. Строк користування кредитом (траншем) 30 днів.Пропозиція (оферта) на отримання 8 траншу згідно Заявки-анкети № 2628607053 від 09.03.2020 року в рамках Договору про надання позики №0930233764 від 21.06.2019 року підписано позичальником 09.03.2020, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим у неї станом на дату подачі позову, утворилася заборгованість в розмірі 65 808,69 гривень, з них: 5000,00 гривень заборгованість за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту), 60 808,96 гривень заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 14.07.2021 було укладено договір №14-07/21 відповідно до якого ТОВ"ІНФІНАНС"відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0930233764. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0930233764. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №0930233764. Ухвалою судді від 22 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості. У відзиві представник відповідача не погоджується з доводами позивача, вважає їх безпідставними та необгрунованими. Аргументуючи тим, що [PERSON] є учасником бойових дій, проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] з лютого 2016 року, що підтверджується: військовим квитком [NUMBER] ; довідкою (формою 5) згідно з чим сержант [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] ; довідкою про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі й стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення №8983; посвідченням серії [NUMBER] від 22.12.2016 року. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідачу, [PERSON] , не здійснюється нарахування процентів за користування кредитними коштами. Також, відповідач вважає, що позивачем не доведено факту видачі кредиту та не надано доказів, які б свідчили про існування заборгованості. Крім того, до відзиву на позовну заяву додано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Відповідач вважає, що розмір правничої допомоги у сумі 16 000 гривень є завищеним, нерозумним та не відповідає складності справи. Представник позивача подав відповідь на відзив у якому зазначає, що виконання умов договору підтверджується листом ТОВ «Універсал Платіжні Рішення» відповідно до якого 09.03.2020 року було перераховано грошові кошти у розмірі 5 000 гривень на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] .. Також, відповідач тривалий час частково сплачував заборгованість по кредитах, що свідчить про визнання кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Отже, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору. Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. 21.06.2019 між ТОВ "ІНФІНАНС"та [PERSON] укладено Договір № 0930233764 на суму 5 000 гривень, строком на 36 календарних місяців. Максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638.75%. Відсоткова ставка 1.75% за один день користування кредитом. Строк користування кредитом (траншем) 30 днів. Пропозиція (оферта) на отримання 8 траншу згідно Заявки-анкети № 2628607053 від 09.03.2020 року в рамках Договору про надання позики №0930233764 від 21.06.2019 року підписано Позичальником 09.03.2020, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. 14.07.2021 було укладено договір №14-07/21 відповідно до якого ТОВ"ІНФІНАНС"відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0930233764. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0930233764. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №0930233764. Позивач зазначає, що у зв`язку з невиконанням умов кредитного Договору Відповідачем загальний розмір заборгованості за Договором №0930233764 від 21.06.2019 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 78058,96 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 5000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 73058,96 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 65808,96 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 5000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 60808,96 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також за відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконала. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). В силу ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, із вищезазначених документів вбачається, що сторони погодили всі умови надання кредитних коштів, обумовили у письмовому вигляді відповідальність у формі відсотків за користування кредитом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула наданий кредит в строк та на умовах, передбачених договором. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути, у розмірі 65808,96 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 5000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 60808,96 грн. Із військового квитка серії № [NUMBER] вбачається, що 29.02.2016 року на підставі Нак. Ком. 1121 МЗРАП №14-РС призвана у ЗСУ на військову службу за контрактом Командир в/ч п/п [NUMBER] . Із довідки (форми 5) №8955 від 28.10.2025 вбачається, що сержант [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] . Із довідки №8983 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення видана старшому солдату [PERSON] про те, що вона дійсно в період з 29 липня 2016 року по 05 листопада 2016 року безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей Із посвідчення [NUMBER] , яке видане на ім`я [PERSON] . Так, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01 лютого 2019 року №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Враховуючи, що відповідач перебуває на військовій службі вона має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом. Пункт 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15, від 14 травня 2021 року у справі №502/1438/18, від 24 лютого 2022 року у справі №591/4698/20, від 12 травня 2022 року у справі №336/512/18, від 18 січня 2023 року у справі №642/548/21. Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу. Таким чином, на час укладення договору № 0930233764, в період виконання його умов, а також на даний час відповідач має статус військовослужбовця Збройних Сил України та на неї поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до неї не могла застосовуватись відповідальність у виді процентів за користування кредитом. Оскільки доказів повернення відповідачем заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000 грн матеріали справи не містять, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5000 грн, в задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу та щодо стягнення з позивача на користь відповідача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, а у разі часткового задоволення пропорційно на відповідача та позивача. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України». Також у постанові від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір №01-07/2024 про надання правової допомоги, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» затверджений Рішенням Загальних зборів №01-11/2023 від 01 листопада 2023 року, заявка на надання юридичної допомоги №438, витяг з акту №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року. Згідно поданих документів вартість наданих послуг правової допомоги складає 16 000 грн. Судом задоволено позовні вимоги на 7,59%, тому з 16 000 гривень підлягають відшкодуванню 1215 гривень. (16 000 гривень *7.59% /100%= 1215 гривень). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано: Ордер на надання правничої допомоги №1638109 серії АА, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1358, договір №23/10-25 про надання правничої (правової) допомоги від 23 жовтня 2025 року, прибутковий касовий ордер №55, квитанція до прибуткового касового ордера №55, акт до договору про надання правничої допомоги №23/10-25 від 23.10.2025 року. Згідно поданих документів вартість наданих послуг правової допомоги складає 7 000 гривень. Позовні вимоги були задоволені на 7.59%, що означає, що на користь відповідача з позивача підлягає стягненню сума у розмірі 6 468.7 гривень, що дорівнює 92,41%. З підстав викладеного суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 6 468.7 гривень, витрат на правову допомогу, а з відповідача на користь позивача 1215 гривень, витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є пропорційним розміру задоволених позовних вимог та обгрунтованим. Судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог (7,59%). За таких обставин, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 183,80 гривень підлягає стягненню з відповідача по справі відповідно до задоволених вимог (2422,20 *7.59/100 = 183).

Outcome: partial