Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Описова частина рішення: 29.12.2025 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява від представника позивача ТОВ «Юніт Капітал» - М.Хлопкової до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обгрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 08.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 174330 на суму 12 000,00 гривень. На виконання умов кредитного договору, 08.03.2025 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № 4441-11ХХ-ХХХХ-1246 відповідача, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію первісного кредитора. кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 16.04.2025 первісний кредитор та позивач уклали договір факторингу № 16042025 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить - 20 683,10 гривень, яка складається з: 11 357,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 7 025,10 гривень - заборгованість по несплачених відсотків за користування кредитом; 501,00 гривень - заборгованість по комісії; 1 800,00 гривень - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Просить суд стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 174330 від 08.03.2025 у розмірі 18 883,10 гривень, яка складається з 11 357,00 гривень - заборгованості за тілом, 7 025,10 гривень - заборгованості за відсотками та заборгованість за комісією 501,00 гривень та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень. Відповідач відзиву на позовну заяву не надала. Заяви (клопотання) учасників справи У позовній заяві представник позивача просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечують (звор. арк.а.с.4). Процесуальні дії у справі 30.12.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №2193422 від 30.12.2025 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Суддя своєю ухвалою від 30.12.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребував за клопотанням позивача із АТ «Універсал Банк» (ЄДРПОУ: 21133352, електронна адреса: contact@universalbank.com.ua): 1. Інформацію: - чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка 4441-11ХХ-ХХХХ-1246; - про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки [NUMBER] , у період з період з 08.03.2025 по 13.03.2025 у сумі 9 000,00 грн; - чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); - чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 2. У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на картковий рахунок - маска карти [NUMBER] , за період з 08.03.2025 по 13.03.2025 у сумі 9 000,00 грн, надати інформацію у вигляді: - первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти позичальника) - повного номера рахунка маска Картки [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 3. У випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за платіжною карткою маска Картки [NUMBER] , надати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) (Клієнта банку) за платіжною карткою маска Картки 4441-11ХХХХХХ-1246. 4. У випадку, якщо картковий рахунок - маска карти [NUMBER] не належить позичальнику, надати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска Карти [NUMBER] . 09.01.2026 та 14.01.2026 на виконання ухвали судді від 30.12.2025 від АТ «Універсал Банк» надійшли витребувані документи. Суд своєю ухвалою від 13.01.2026 відклав судове засідання у зв`язку із неявкою відповідача. Попередив відповідача про наслідки неявки в наступне судове засідання. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.85). Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву не подавала. 27.01.2026 постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явились. Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд встановив, що 08.03.2025 [PERSON] звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» із заявою на видачу кредиту №100778535 (а.с.14). 08.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №174330, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 12 000,00 гривень, надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 9 000,00 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі - рахунок позичальника); у розмірі 3 000,00 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Відповідно до п. 2.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Згідно з п. 2.6 договору загальний строк кредитування за цим договором складає 84 днів з 08.03.2025 (дата надання кредиту) по 31.05.2025 (а.с.23-26). Також в матеріалах справи міститься публічна частина Договору про споживчий кредит, яка затверджена наказом №35-од від 20.11.2023 (а.с.17-22). Крім того, сторони в письмовій формі узгодили графік платежів, що становить додаток до укладеного між сторонами договору №174330 від 08.03.2025 (звор. арк. а.с.26). Відповідач [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого строк кредитування 84днів; тип кредиту - кредит; мета - задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом на рахунки позичальника, здійснення платежів на користь найманого працівника (а.с.15-16). Як видно з довідки Вих. №3885/30-10 від 30.10.2025 на виконання кредитного договору №174330 від 08.03.2025 було проведено платіжну операцію за реквізитами отримувача [PERSON] , картка № [NUMBER] , сума платіжної операції 9 000,00 гривень (а.с.38-39). Окрім цього, в матеріалах справи наявні Правила надання коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», які затверджені ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» наказом №25-од від 26.06.2024 (а.с.40-50). 16.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.27-29). Як вбачається із витягу з додатку №1 до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025, а саме реєстру прав вимог №5 від 05.08.2025 ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , згідно кредитного договору №174330 від 08.03.2025 на загальну суму 20 683,10 гривень (а.с.51). З платіжної інструкції в національній валюті №547 від 11.08.2025 ТОВ «Юніт Капітал» перерахувало ТОВ ФК «Кредіплюс» грошові кошти в сумі 1 281 573,57 гривень за договором факторингу №16042025 від 16.04.2025 (а.с.61). З детального розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Кредіплюс» за кредитним договором №174330 від 08.03.2025, видно про те, що відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконала, відсотки за користуванням кредиту не сплатила. В зв`язку із чим заборгованість [PERSON] складає 20 683,10 гривень, з яких: 11 357,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 7 025,10 гривень - заборгованість по несплачених відсотків за користування кредитом; 501,00 гривень - заборгованість по комісії; 1 800,00 гривень - заборгованість за пенею (а.с.59-60). Згідно з виписки ТОВ «Юніт Капітал» з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором №174330 від 08.03.2025 станом на 01.11.2025 заборгованість відповідача складає 20 683,10 гривень, з яких: 11 357,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 7 025,10 гривень - заборгованість по несплачених відсотків за користування кредитом; 501,00 гривень - заборгованість по комісії; 1 800,00 гривень - заборгованість за штрафними санкціями (а.с.58). За інформацією АТ «Універсал банк» №БТ/Е-734 від 08.01.2026 наданою на виконання ухвали судді від 30.12.2025 вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на яку 08.03.2025 відбулось зарахування коштів на суму 9 000, 00 гривень, що також підтверджується рухом коштів по картці від 08.01.2026 за період з 08.03.2025 по 13.03.2025 (а.с.78-79; 86-87). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] кредитного договору в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору в електронній формі. Відповідач у судове засідання не з`явилася та не представила жодних належних та допустимих доказів заперечення щодо укладення договору та повернення отриманих коштів. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Юніт Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором №174330 від 08.03.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] . Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого є обов`язок відповідача повернути всю суму кредиту та сплатити відсотки, суд погоджується з доводами позивача і вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості у розмірі 18 883,10 гривень. Розподіл судових витрат між сторонами Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 2 422,40 гривень судового збору. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ. В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16.02.2012 у справі «Савін проти України», п. 97; рішення від 07.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України», п. 115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар. Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.09.2025 між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та Партнери» укладено Договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 (а.с.56-57). На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Соломко О.В., окрім договору №10/09/25-02 від 10.09.2025, додано додаткову угоду №25771367402 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 (а.с.54); акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 (а.с.55); протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 (звор. арк. а.с.57), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КС №7073/10 від 19.10.2018 (а.с.34), довіреність (а.с.12). При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду висловлений у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 про те, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 7 000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Резолютивна частина рішення:

Outcome: approved