Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал») звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) 26192,78 грн заборгованості за кредитним договором № 00-9761771 від 09 травня 2024 року, а також 2422,40 грн сплаченого судового збору та 7000,00 грн витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 травня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір № 00-9761771 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого останній отримав 7400,00 грн на його банківську карту. ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 7400,00 грн, а останній свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 26192,78 грн, з яких: 6945,36 грн заборгованість за основним боргом, 19247,42 грн за нарахованими та несплаченими відсотками. 17 грудня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 00-9761771. 02 квітня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 020425-У, за умовами якого останнє отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 00-9761771 на суму 26192,78 грн. Заочним рішенням від 29 липня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», стягнув з [PERSON] 26192,78 грн заборгованості за договором № 00-9761771 від 09 травня 2024 року, а також витрати щодо сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та 7000,00 грн витрат на правничу допомогу. У жовтні 2025 року [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука з заявою про перегляд заочного рішення від 29 липня 2025 року, яку ухвалою від 06 листопада 2025 року суд задовольнив, скасував це заочне рішення та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Так, за доводами відповідача, у зв`язку з його перебування на військовій службі, кредитодавець не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Окрім того, одноразова комісія у розмірі 10% від суми кредиту є непропорційною до суми кредиту. Також відповідач не погоджується з сумою витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Баранік К. В. звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її та відповідача участі. Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон № 675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Суд установив, що 09 травня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем укладено Договір кредитної лінії № 00-9761771 у формі електронного документа з використанням електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора 04146. Відповідно до пункту 1.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у сумі 7400,00 грн на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до пункту 1.5.1 Договору стандартна процентна ставка складає 1,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього договору. Згідно з пунктом 1.6 Договору, за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 10,00 % від суми кредиту, що складає 740,00 грн. Відповідно до пункту 1.8 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору становить 9598,20%. Відповідно до інформації, наданої АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду від 21 травня 2025 року, на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . За період із 09 травня 2024 року по 14 травня 2024 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 7400,00 грн. Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором № 00-9761771 заборгованість [PERSON] складає 26192,78 грн, з яких 6945,36 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 19247,42 грн прострочена заборгованість за процентами. 17 грудня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 00-9761771. 02 квітня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 020425-У, за умовами якого останнє отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 00-9761771 на суму 26192,78 грн. Ураховуючи наведене, з 14 червня 2024 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за договором № 00-9761771, укладеним між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] . На обґрунтування доводів щодо відсутності у позивача підстав для нарахування процентів за користування кредитними коштами у зв`язку з перебуванням відповідача на військовій службі останній надав копію довідки про проходження служби у вищому навчальному закладі Київського інституту Національної гвардії України від 17 жовтня 2025 року. Для перевірки вказаних обставин суд здійснив запит до Генерального штабу ЗСУ. 05 січня 2026 року надійшла відповідь Військової частини № 116/2/1/169/7 від 22 грудня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] призваний до Військової частини 11 лютого 2019 року [INFO] . Так, за правилами пункту 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Кредитний договір був укладений 09 травня 2024 року, проценти за користування кредитними коштами нараховувались за період із 09 травня 2024 року по 17 грудня 2024 року; 11 лютого 2019 року [PERSON] призваний на військову службу. Отже, нараховані відсотки не підлягають стягненню з відповідача. При цьому суд виходить із відсутності підстав у цьому випадку для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, оскільки відповідач активно бере участь у справі та просить проводити розгляд без його участі. Приписами частини першої статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язань або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження факту укладення кредитного договору № 00-9761771 від 09 травня 2024 року між відповідачем та позивачем, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем у вигляді заборгованості за тілом кредиту у сумі 6945,36 грн. З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення позову. За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, позивач на підтвердження понесення витрат у сумі 7000,00 грн на правову допомогу долучив до позовної заяви: договір про надання правової допомоги 07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, протокол погодження вартості послуг; додаткову угоду до Договору та акт прийому-передачі наданих послуг. Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу у сумі 7000,00 грн. Водночас суд враховує викладені у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18 висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, за якими: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial