Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів та поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що 22.03.2024 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Заочним рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 29.05.2025 року шлюб між ними було розірвано. Зазначає, що [PERSON] , зловживаючи довірою позивача, його важким станом після отриманого поранення 26.10.2023 року, отримавши на підставі довіреності від 26.01.2024 року доступ до його банківського поточного рахунку, використала всі отримані ним кошти на власний розсуд та у власних інтересах, залишила його без будь-яких грошових засобів для існування і заощаджень. Вказує, що у період з 04.02.2024 року по 16.10.2024 року відповідач здійснила без відома позивача грошові перекази з його поточного рахунку на загальну суму 1 154 419, 48 грн. Водночас позивач жодних переказів не робив, достовірно не пам`ятаючи, чи уповноважував когось на такі дії, а також не мав фізичної можливості підписувати власноручно нотаріальні довіреності внаслідок отримання тяжкого мінно-вибухового поранення, що призвело до ампутацій правої верхньої кінцівки, лівої верхньої кінцівки та лівої нижньої кінцівки. У зв`язку із чим просить стягнути із [PERSON] на свою користь грошові кошти у розмірі 611496,96 грн, що є особистими коштами позивача та які були отримані [PERSON] як повіреною особою, а також просить у порядку поділу майна подружжя визнати право власності позивача на 355838,49 грн як на частку від 711676,98 грн, що є грошовими коштами, отриманими позивачем у вигляді заробітної плати у військовій частині [NUMBER] за період із 22.03.2024 року по даний час та стягнути із [PERSON] на користь позивача 210689,31 грн як частину коштів спільного майна подружжя, які були отримані [PERSON] як повіреною особою. В судове засідання представник позивача з`явилася, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач з`явилася, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що 26.10.2023 року позивач внаслідок мінометного обстрілу отримав поранення, що призвело до ампутацій правої верхньої кінцівки, лівої верхньої кінцівки та лівої нижньої кінцівки, що підтверджується довідкою № 12047 від 03.11.2023 року, свідоцтвом про хворобу № 11484С від 16.05.2024 року, свідоцтвом про хворобу № 2025-0623-0905-4187-3 від 23.06.2025 року, довідкою військово-лікарської комісії № 2910 від 21.03.2025 року, довідкою № 152 від 19.05.2024 року, випискою із медичної карти амбулаторного хворого № 179018 від 19.12.2024 року. Відповідно до довідки № 020/655 від 14.04.2025 року, виданої ДКП «ДЕПОП», [PERSON] з 18.02.2025 року по теперішній час перебуває в стаціонарі первинного та складного протезування ДКП «ДЕПОП» для реабілітації та первинного протезування лівої і правої верхньої кінцівки та протезування лівої нижньої кінцівки. 26.01.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шуст Г.Д. було посвідчено довіреність, зареєстровану в реєстрі за № 231, від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] на представництво інтересів та розпорядження рахунками терміном на 5 років, що підтверджується самою довіреністю від 26.01.2024 року та повним витягом з Єдиного реєстру довіреностей № 54870839 від 06.03.2025 року. Відповідно до вказаної довіреності [PERSON] уповноважив [PERSON] , серед іншого, бути його представником в усіх філіях та відділеннях АТ КБ «ПриватБанк», інших банківських установах України з питань, пов`язаних із розпорядженням грошовими коштами (як в національній валюті України, так і у будь-якій іноземній валюті) на рахунках, що відкриті на ім`я позивача. [PERSON] надано право перераховувати кошти на поточні, депозитні, карткові рахунки; давати АТ КБ «ПриватБанк» доручення на здійснення договірного списання коштів з поточного рахунку; отримувати суми грошових коштів з відкритих рахунків без обмеження їх розміру тощо. В подальшому, 22.03.2024 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00051133651 від 10.05.2025 року. Даний шлюб було розірвано заочним рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 29.05.2025 року. Рішення набрало законної сили 08.07.2025 року. Відповідно до відповіді КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» № 1342 від 21.05.2025 року внаслідок отриманих тяжких травм та проведених оперативних втручань [PERSON] не мав фізичної можливості підписувати власноручно нотаріальні довіреності, а також потребував додаткового стороннього догляду та допомоги. Щодо здійснення [PERSON] будь-яких дій по догляду за [PERSON] - КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» достеменно невідомо. Так, згідно з довідками про доходи № 2058 від 13.03.2025 року, № 2104 від 17.03.2025 року, № 3981 від 03.07.2025 року, виданими військовою частиною [NUMBER] , загальна сума доходу [PERSON] за виключенням аліментів становить: за 2023 рік 785530,20 грн, за 2024 рік 980507,60 грн, за 2025 рік 0,00 грн. У відповідності до наданої позивачем виписки по надходженнях по картці/рахунку № [NUMBER] з АТ КБ «ПриватБанк» за період з 25.10.2023 року по 16.10.2024 року розмір надходжень [PERSON] становить 1 167 218, 27 грн. Як вбачається із наданої позивачем виписки по витратах по картці/рахунку № [NUMBER] з АТ КБ «ПриватБанк» за період з 25.10.2023 року по 16.10.2024 року розмір витрат [PERSON] становить 1 167 268, 76 грн. Відповідно до виписки по надходженнях по картці/рахунку № [NUMBER] з АТ КБ «ПриватБанк» за період з 17.10.2024 року по 31.12.2024 року та виписки по витратах по картці/рахунку № [NUMBER] з АТ КБ «ПриватБанк» за період з 17.10.2024 року по 31.12.2024 року розмір надходжень [PERSON] становить 200023,38 грн, а розмір витрат 194199,18 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку розміру матеріальних вимог на основі руху коштів по рахунку [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» за період з 25.10.2023 року по 31.12.2024 року розмір заявлених позовних вимог становить: 611496,96 грн особисті кошти позивача, отримані ним до дати реєстрації шлюбу, тобто з 25.10.2023 року по 21.03.2024 року, які були отримані відповідачем як повіреною особою; 210 689,31 грн (тобто 355838,49 грн - 145149,18 грн) - частина коштів спільного майна подружжя, з яких: 355838,49 це частка від 711 676,98 грн коштів спільного майна подружжя (грошових коштів, отриманих [PERSON] у вигляді заробітної плати у військовій частині [NUMBER] за період із 22.03.2024 року по даний час); 145149,18 грн це особисті витрати позивача у період із 17.10.2024 року по даний час. 07.03.2025 року позивачем було скасовано довіреність на ім`я [PERSON] на представництво інтересів та розпорядження рахунками, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шуст Г.Д. від 26.01.2024 року за № 231, що підтверджується копією заяви [PERSON] , зареєстрованої в реєстрі за № 225, 226 та посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В., а також витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 54878037 від 07.03.2025 року. Допитаний в судовому засіданні 19.01.2026 року свідок [PERSON] показав суду, що з осені 2024 року перебував з позивачем у лікарні, останній був у важкому стані та потребував постійного догляду. Підтвердив, що у [PERSON] є дружина і сини, яких в лікарні не бачив, оскільки позивача ніхто не відвідував. Щодо довіреності та розпорядження грошовими коштами [PERSON] йому нічого невідомо, проблем із пам`яттю у позивача не було. Допитана в судовому засіданні 19.01.2026 року свідок [PERSON] показала суду, що знайома з позивачем з грудня 2024 року, допомагала йому із вирішенням деяких питань в лікарні, зокрема із відновленням документів, отриманням виписок у банку про рух коштів по рахунку тощо. Підтвердила, що у [PERSON] є дружина і син, однак із дружиною склалися не дуже хороші стосунки. Зі слів позивача їй відомо, що останній не пам`ятає чи оформлював довіреність на [PERSON] .. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України). Згідно з статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За приписами статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до положень ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За змістом наведених норм, факт використання спільних коштів не в інтересах сім`ї повинен бути доведеним відповідними доказами. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.03.2020 року у справі № 161/79/18 (провадження №61-13000св19). Так, що стосується вимог поділу майна подружжя шляхом визнання права власності позивача на 355838,49 грн як на частку від 711676,98 грн, що є грошовими коштами, отриманими позивачем у вигляді заробітної плати у військовій частині [NUMBER] за період із 22.03.2024 року по даний час, суд приходить до висновку, що кошти, які перебували у спільній сумісній власності подружжя та були витрачені під час перебування у шлюбі вважаються такими, що були витрачені за спільною згодою і в інтересах сім`ї. Водночас, тягар доказування обставин, за яких грошові кошти було витрачено одним з подружжя на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, покладається на позивача, який заявляє вимогу про поділ таких коштів. Судом встановлено, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що кошти, які перебували на рахунку позивача, були використані відповідачем не в інтересах сім`ї, а в особистих чи інших цілях. Твердження позивача про те, що з моменту укладення шлюбу 22.03.2024 року він носив характер фіктивного, оскільки сторони спільно не проживали, не вели спільного господарства і у них був відсутній спільний побут, суд не бере до уваги, оскільки станом на день ухвалення рішення у справі даний шлюб розірвано, а із позовною заявою про визнання шлюбу недійсним (фіктивним) сторони не зверталися. Разом з тим з аналізу чинних норм ЦК України та СК України вбачається, що поділу підлягає реальне майно (нерухомість, авто, побутова техніка, грошові накопичення тощо), набуте під час шлюбу за спільні кошти або спільну працю, а не «витрачені кошти» як такі. Що стосується вимог позивача про стягнення грошових коштів у розмірі 611496,96 грн та 210689,31 грн, які були отримані [PERSON] як повіреною особою, суд приходить до висновку, що дані кошти були використані відповідачем в період дії довіреності від 26.01.2024 року, яка скасована позивачем лише 07.03.2025 року та яка до цього часу не визнавалася недійсною у встановленому законом порядку. Посилання позивача на те, що у зв`язку із ампутацією верхніх кінцівок він не міг підписувати власноручно нотаріальні довіреності також відхиляються судом, оскільки матеріали справи не містять доказів відкриття кримінального провадження за даним фактом, зокрема до матеріалів справи не додано витяг з ЄРДР, який би підтверджував внесення до реєстру відомостей про дане кримінальне правопорушення. Разом з тим, потрібно звернути увагу на те, що судом під час судових засідань було роз`яснено позивачу про необхідність подання до суду додаткових доказів у вигляді витягу з ЄРДР, однак стороною позивача вказаних доказів до матеріалів справи не додано. Окрім того, довіреність від 26.01.2024 року підписана [PERSON] власноручно у присутності нотаріуса, особу позивача встановлено, дієздатність перевірено. У зв`язку із виробничою потребою дану дію вчинено за адресою лікарні: вул. Багговутівська, 1 м. Київ. До того ж, зі слів відповідача у [PERSON] були навчальні протези, за допомогою яких позивач власноручно підписав довіреність на її ім`я. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення нотаріусом вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, під час посвідчення вказаної вище довіреності. Щодо доводів позивача про те, що він жодних переказів на рахунок відповідача не робив, достовірно не пам`ятаючи, чи уповноважував когось на такі дії, то вони також відхиляються судом, оскільки зводяться до припущень, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача про стягнення грошових коштів та поділ спільного майна подружжя необхідно відмовити. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. Ухвалою про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі від 18.08.2025 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі, однак судовий збір позивачем сплачено не було. Із матеріалів справи слідує, що позов [PERSON] складається з вимоги майнового характеру та вимоги немайнового характеру. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00 грн, тобто за подання даної позовної заяви необхідно сплатити 1211,20 грн за вимогу немайнового характеру та 8221,86 грн за вимоги майнового характеру. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved