Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

[PERSON] пред`явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 листопада 2011 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 24 листопада 2011 року зареєстрували шлюб, під час перебування у якому у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її утриманні та вихованні. Спору щодо їхнього виховання немає. Основною причиною розірвання шлюбу вважає грубе відношення відповідача до неї, він не поважав її як дружину, слухався тільки своїх батьків, не займався вихованням їхніх дітей, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Спільним подружнім життям вони проживали до 2022 року, після чого відповідач покинув сім`ю і з того часу вони не спілкуються між собою, так само відповідач жодного разу не провідував дітей та не допомагає їм матеріально. Через таку поведінку відповідача вона втратила почуття поваги та довіри. У зв`язку із викладеним просить суд не надавати строку для примирення та розірвати шлюб. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із трекінгу відстеження вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з таких підстав. Із копії паспорта, свідоцтв про одруження та народження видно, що сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2011 року, під час перебування в якому у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час неповнолітні (а. с. 4 - 7). Із заяви по суті справи, видно, що сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть (а. с. 2 3). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю, необхідно із відповідача у користь позивачки стягнути судові витрати в сумі 1 212,00 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved