Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Представник позивача ТОВ Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (після зміни назви ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал») звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №7012269 від 28.08.2023 року, укладеного між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] в загальному розмірі 76471,20 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 19000,00 гривень, сума процентів за користування кредитом 34785,20 гривень, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 22686,00 гривень, та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень та за надання правничої допомоги в сумі 10000,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що 28.08.2023 року між ТОВ "Авентус Україна" (первісний кредитор) та відповідачкою [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства був укладений електронний договір № 7012269 про надання споживчого кредиту, відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "Авентус Україна", затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року, та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умовам кредитного договору сума кредиту складає 19000,00 гривень; строк кредиту - 360 днів; дата повернення кредиту - 22.08.2024 року, періодичність сплати процентів за користування кредитом кожні 30 днів. Згідно п. 1.5.1 Кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 1,493 % на день. ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачкою виконало в повному обсязі, перерахувавши [PERSON] грошові кошти в розмірі 19000,00 гривень шляхом їх зарахування на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] . Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за укладеним договором не виконала та грошові кошти з процентами не повернула. 27.05.2024 року первісний кредитор ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" уклали Договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого позивач отримав право вимоги за кредитними договорами, в тому числі й договору, укладеного з відповідачкою на суму заборгованості за кредитом 19000,00 гривень та заборгованості за процентами 34785,20 грн, а всього 53785,20 грн. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ "Авентус Україна" направило повідомлення, шляхом відправлення на електронну пошту відповідачки [PERSON] . Оскільки відповідачка свої зобов`язання за укладеним договором не виконала, позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів з 27.05.2024 по 25.07.2024 з розрахунку: 19000х1,99%=378,1 грн х 60 календарних днів=22686,00 гривень Таким чином, станом на день звернення до суду за відповідачкою [PERSON] рахується заборгованість у загальному розмірі 76471,20 гривень, з яких: за тілом кредиту 19000,00 гривень, сума процентів за користування кредитом 34785,20 гривень, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 22686,00 гривень, за стягненням яких позивач звертається до суду з відповідними позовними вимогами. Крім того, з метою належної підготовки матеріалів позовної заяви до суду позивач змушений звернутися за правничою допомогою адвоката та поніс витрати на сплату адвокатських послуг в розмірі 10000,00 гривень, та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, які також просить стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.1-8) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.09.2024 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. (а.с.85) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15.01.2025 року задоволено клопотання представника позивача М.Столітнього та змінено назву позивача з ТОВ «Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (а.с.141) В судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення (а.с.97, 138-139) Відповідачка, яка належним чином повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подала. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.01.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі ч.4 статті 223, ч.1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, а також надані сторонами докази, судом встановлено наступне: Повноваження позивача в сфері надання фінансових послуг підтверджуються Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг від 30.05.202, Витягом з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, Статутом ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна", затвердженого рішенням № 5 від 01.11.2023 (а. с. 50, 51, 52, 58 , 60 - 66). Згідно заяви позивача від 15.01.2025 року, рішенням №251124/1 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило найменування на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ЄДРПОУ 44559822, що підтверджується відповідною випискою з ЄДРПОУ, копією рішення учасника товариства від 25.11.2024 року (а.с.129, 135-136) Повноваження ТОВ "Авентус Україна" щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у Свідоцтві про реєстрацію фінансової установи, виданому Національним Банком України 21.01.2022, розпорядженні Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 756 від 28.03.2017, Свідоцтві про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2017, виданого Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Статутом товариства (а. с. 55, 57, 58, 67 - 76). 28.08.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір №7012269 про надання споживчого кредиту, який здійснюється за допомогою інформаціно-телекомунікаційної системи товариства через мобільний додаток «Credit Plus ». Нормами Договору передбачено порядок електронної ідентифікації позичальника (відповідача по справі), умови застосування зниженої процентної ставки (п.1.5.2 Договору), орієнтовні витрати за кредитом, порядок перерахування коштів, права та обов`язки сторін, а також умови та розмір відповідальності за не виконання зобов`язань. Згідно п.1.3., 1.4, 1.5 Договору загальний розмір кредиту складає 19000,00 гривень, який надається строком на 360 днів з періодичністю сплати процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка за Договором є фіксованою та становить 1,99% в день і застосовується в межах строку кредиту. Згідно п.1.8 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом становить 155116,00 гривень Вказані умови відображені в Додатку № 1 до Договору споживчого кредиту, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту Вказаний Договір від імені відповідача підписано електронним одноразовим ідентифікатором А8544 28.08.2023 року (а.с.15 20) Аналогічні умови містяться в паспорті споживчого кредиту, також підписаного електронним одноразовим ідентифікатором А8544 28.08.2023 року (а.с.22-23) 27.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно якого ТОВ "Авентус Україна" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємної частиною цього договору (а. с. 35 40, 41-49, 53-54, 105-115). Згідно Витягу з реєстру боржників (Додаток № 1 до Договору Факторингу № 27-05/24-Ф від 27.05.2024), ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , номер Договору 7012269, в сумі 53785,20 гривень, з яких: 19000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту) та 34785,20 гривень - заборгованість за відсотками (а. с. 9). Згідно розрахунку заборгованості (Карти обліку Договору, підписаної директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна") за договором № 7012269 від 28.08.2023, станом на 26.05.2024, за [PERSON] рахується заборгованість в загальному розмірі 53785,20 гривень, яка складається з наступного: 19000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 34785,20 гривень - нараховані проценти за користування кредитом з розрахунку 378,10 грн за кожен день користування кредитом (а. с. 26 - 33). При цьому, як вбачається з вказаного розрахунку, з 29.11.2023 року нарахування відсотків за користування кредитом кредитодавцем припинилося, що свідчить про те, що фактично обумовлений сторонами строк кредитування становив 90 днів, а не 360, як зазначено в тексті Договору (а.с.26 33) Згідно відповіді АТКБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду, в банку на ім`я відповідача [PERSON] емітовано кредитну карту [NUMBER] , на яку 28.08.2023 року здійснено переказ коштів на суму 19000,00 (дев`ятнадцять тисяч) гривень. Інформація про платника відсутня (а.с.144) Відомостей про будь-яке повернення коштів за Договором кредиту відповідачкою матеріали справи не містять. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За загальним правилом, встановленим статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одним з видів зобов`язання є договір, вимоги до укладення якого встановлені главою 52 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, загальні вимоги до кредитного договору встановлені нормами Цивільного кодексу України, а також Законами України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів». У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийнятої 09 квітня 1985 року N 39/248 зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.» Згідно ч.5, ч.6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Згідно ч.1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно частин першої, другої статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзацем 2 частини другої статті 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною першою статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до положень §2 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. (ч.1, ч.3 статті 1054 ЦК України) Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі визначається максимальний розмір процентної ставки, що може бути застосований. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Аналогічні положення містяться в статті 536 Цивільного кодексу України, згідно яких за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 1049 Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12), від 13.06.2018 (справа № 548/981/15-ц) неодноразово зазначала, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.3 статті 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В судовому засіданні встановлено й підтверджено належними та допустимими доказами, що між відповідачкою [PERSON] та первісним кредитором був укладений Кредитний договір, за яким відповідачка отримала 19000,00 гривень. Підпис відповідача під договором свідчить про її ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством України. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору, не оспорювала кредитний договір в частині або в цілому. Первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки. Кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту. Отже, підписавши кредитний договір, відповідачка засвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, отримавши від первісного кредитора всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Доказів здійснення відповідачкою будь-яких платежів в рахунок погашення кредиту матеріали справи не містять. Відповідач не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний повернути кредитні кошти згідно узгоджених сторонами умов. За таких обставин, позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в повному обсязі. Крім того, згідно положень ч.1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень. (а.с.81) Крім того, представником позивача заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката, щодо яких суд зазначає наступне: На підтвердження надання правничих послуг адвокатом М.Столітнім до матеріалів справи надано Договір про надання правничої допомоги № 17/07-2024 від 17.07.2024 року (а.с.79-80) виставлено рахунок позивачеві ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст» на оплату послуг від 14.08.2024 року в сумі 10000,00 грн, акт прийому-передачі наданих послуг від 14.08.2024 року (а.с.25, 34, 134, 137) Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved