Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. 1. Представник позивача [PERSON] , який представляє інтереси [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. 2. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, звернулась до Другої Прилуцької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, однак отримала відмову у його видачі, оскільки право власності на вищевказаний об`єкт не було зареєстровано спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав не нерухоме майно. ІІ. Заяви ( клопотання) та пояснення учасників справи. 3. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі. Відповідач повідомлялась про розгляд справи шляхом надіслання судової повістки на адресу зареєстрованого місця її проживання, причини неявки суду не повідомляла. 4. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, який вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, ненадходження від нього відзиву на позовну заяву, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Ухвалою судді від 08.12.2025 р. відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. 6. Ухвалою суду від 22.12.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 7. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого на ім`я позивачки [PERSON] , вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Зазначений доказ належним чином підтверджує родинний зв`язок позивачки зі спадкодавцем. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.06.1988 р. позивачка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 13), що пояснює відмінність прізвищ у поданих до суду документах та не спростовує її ідентичності як спадкоємця. 8. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.01.2009 р. встановлено факт смерті [PERSON] , з яким закон пов`язує момент відкриття спадщини. Матеріалами справи також підтверджується наявність заповіту від 06.03.2008 р., реєстраційний №47, відповідно до якого спадкодавець заповів усе належне йому на день смерті майно позивачці [PERSON] (а.с.11). Таким чином, позивачка є спадкоємцем за заповітом. 9. Згідно з довідкою № 935 від 19.06.2025 р., виданою КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у встановленому законом порядку не зареєстровано. Вказана обставина свідчить про відсутність у спадкодавця зареєстрованого речового права, що унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку без судового рішення. 10. Разом із тим, із копії виписки з погосподарської книги № 5 за 1991-1995 роки вбачається, що домоволодіння за зазначеною адресою обліковувалося як таке, що перебувало у користуванні [PERSON] (а.с.19). З огляду на правове регулювання, чинне на час зведення та експлуатації житлових будинків у сільській місцевості, відповідні записи в погосподарських книгах є належним доказом належності нерухомого майна конкретній особі та підтверджують фактичне володіння і користування спадкодавцем спірним будинком. 11. З матеріалів спадкової справи № 244 від 06.05.2009 р. вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли: позивачка як спадкоємець за заповітом, а також його дружина - [PERSON] , яка є непрацездатною та відповідно до вимог ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині. Таким чином, склад спадкоємців та обсяг спадкових прав кожного з них встановлені належними доказами. 12. Інформаційною довідкою Другої Прилуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтверджено відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на зазначене нерухоме майно з підстав відсутності зареєстрованого права власності спадкодавця. Така відмова свідчить про наявність перешкод для реалізації спадкових прав позивачки в позасудовому порядку та зумовлює необхідність судового захисту шляхом визнання права власності в порядку спадкування. V. Оцінка суду. 13. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 14. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, до складу якої входив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Наявним у матеріалах справи заповітом від 06.03.2008 р. спадкодавець заповів усе належне йому майно позивачці [PERSON] , яка у встановлений законом строк прийняла спадщину. Водночас відповідач [PERSON] як непрацездатна дружина спадкодавця має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України. 15. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину зумовлена виключно відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, що унеможливлює оформлення спадкових прав у позасудовому порядку. 16. Разом із тим суд виходить із того, що відсутність державної реєстрації права власності не є доказом відсутності самого права, оскільки відповідно до статей 328, 331 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, а державна реєстрація є лише формою офіційного визнання державою такого права. Як встановлено судом, житловий будинок був збудований у період дії ЦК Української РСР та нормативних актів, які не передбачали обов`язкової реєстрації права власності на житлові будинки в сільській місцевості. У таких випадках право власності посвідчувалося, зокрема, записами у погосподарських книгах органів місцевого самоврядування. Наявна у справі виписка з погосподарської книги підтверджує, що будинок за спірною адресою обліковувався за [PERSON] , що є належним і допустимим доказом належності нерухомого майна спадкодавцю, а відтак - входження його до складу спадщини. 17. Суд зазначає, що відповідно до ст.392 ЦК України визнання права власності є належним способом захисту цивільного права у випадку, коли таке право не визнається або не може бути реалізоване в інший спосіб. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину свідчить про об`єктивну неможливість захисту права позивача в адміністративному (нотаріальному) порядку. Таким чином, звернення позивача до суду із вимогою про визнання права власності в порядку спадкування є єдиним ефективним способом захисту її порушеного майнового права, що узгоджується з положеннями статей 15, 16 ЦК України та правовою позицією Верховного Суду. 18. З урахуванням права відповідача на обов`язкову частку у спадщині, позивач набуває право власності на частки спірного житлового будинку, що відповідає вимогам ст.1241 ЦК України та матеріалам спадкової справи. 19. Оцінивши надані докази у їх сукупності відповідно до ст.ст.76-89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved