Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, яким просить стягнути заборгованість в сумі 12223,69 грн. за кредитним договором. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.03.2023 року відкрито провадження у справі. Справу призначено розглядом у спрощеному порядку. Відповідач повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, поважних причин своєї відсутності суду не повідомив. Суд вважає, що право на доступ до справедливого суду відповідачу було забезпечено наявними у суду способами. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, доводи позову підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Суд, враховуючи наведені обставини, вважає, що розгляд справи можливий за наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: Так судом встановлено, що 20.09.2016 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір про приєднання до правил надання банківських послуг за картковими продуктами № ВВ4-2169-Ф/16-DOM. Згідно вказаного договору сторонами погоджено умови та строк дії ліміту дозволеного овердрафту 12 місяців з дати підписання договору, максимальна сума дозволеного овердрафту 300000 грн, базова процентна ставка 30%, процентна ставка на прострочену заборгованість (річних) 48%. Свої зобов`язання по кредиту банк виконав, зарахував кредитні кошти на відкритий відповідачу рахунок. Відповідач кредитні кошти не повернув, у зв`язку із чим банк направив відповідачу вимогу про повернення кредиту, згідно якої останньому надано тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги для дострокового повернення всієї суми кредиту. Станом на 29.07.2022 року заборгованість [PERSON] становить 12223,69 і складається: із заборгованості по кредиту (прострочена) 5963,28 грн; із заборгованості процентах (прострочена) 1899,53 грн; заборгованість нарахована відповідно до статті 625 ЦК України в сумі 4360,88 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, суд вважає, що банком були виконані умови договору, надано відповідачеві кредит, однак, відповідач порушуючи умови укладеного кредитного договору не повернув отримані кошти у строки передбачені цим договором. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписами ч.1 ст. 1054 ЦК України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язує повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 ЦКУкраїни договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Звертаючись до суду, позивач просив, окрім заборгованості по кредиту, стягнути заборгованість по процентам (простроченим) у розмірі 1899,53 грн. За змістом статті 1056-1ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Обставини видачі кредитної картки, користування нею та кредитними коштами підтверджуються матеріалами справи, зокрема випискою долученою до матеріалів справи. Суд звертає увагу, що умови щодо сплати процентів за користування кредитом визначені договором, укладеним 20.09.2016 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] , який підписано відповідачем. Отже істотні умови договору щодо сплати процентів погоджені сторонами та визначені договором, укладеним між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] . Доказів скасування або визнання недійсним вказаного договору в повному обсязі або окремої його частини відповідачем також не надано. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином прострочена заборгованість по кредиту підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Враховуючи викладене, оскільки сторонами погоджено процентна ставка за договором від 20.09.2016 року, відповідачем проведений банком розрахунок заборгованості по процентам (простроченим) не спростовано, власного розрахунку не надано, тому вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до відповідача про стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентам в розмірі 5963,28 грн. та 1899,53 грн. суд знаходить такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення платежів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд виходить з наступного: В позовній заяві позивач просив стягнути заборгованість по платежах за 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 4360,88 грн. які нараховані за період з 30.09.2020 року по 23.02.2022 року. Суд враховує положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норми на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, яким внесено зміни зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, позивачем розрахунок заборгованості за ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснено до 24.02.2022 року. Тому період розрахунку нарахувань відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем визначено вірно без порушень наведеної норми матеріального закону. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що згідно наданого розрахунку процентна ставка для нарахування платежів за ч. 2 ст. 625 ЦК України визначена банком у розмірі 48%. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно достатті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такий правовий висновок неодноразово був сформульований, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 (пункт 8.35). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) зроблено такі висновки, що «компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. частину першустатті 613 ЦК України). Вказаний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункт 57). Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Договором № ВВ4-2169-Ф/16-DOM від 20.09.2016 року, укладеним між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] не встановлено іншого розміру процентів річних у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позовна заява також не містить обґрунтувань в частині здійснення розрахунку заборгованості по платежам за ч. 2 ст. 625 ЦК України, виходячи з процентної ставки 48 %. Тому, здійснення позивачем розрахунку платежів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за ставкою 48% суд вважає необґрунтованим. Виходячи з наведеного суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають платежі за ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 1653,66 грн, з них 3 відсотки річних 329,70 грн, витрати від інфляції 1323,96 грн. за період з 30.09.2020 року до 23.02.2022 року включно. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 5963,28 прострочене тіло кредиту, 1899,53 грн. відсотки, 329,70 грн. 3% річних, 1323,96 грн. витрат від інфляції. Решта позову 2707,22 грн. (нараховані в порядку статті 625 ЦК України) задоволенню не підлягають. При поданні позову банком сплачений судовий збір в сумі 3028,00 грн. За правилом ст. ст. 141-142 ЦПК України судовий збір розподіляється пропорційно до задоволених вимог позову. Загальна сума до стягнення становить 9516,47 грн. що становить 77,85% задоволених вимог позову. 3028,00*77,85%=2357,29 грн. Таку суму судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Решта судового збору відноситься на рахунок позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial