Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року, в розмірі 12000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 14 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений Кредитний договір (оферти) № 12.03.2025-100001443, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 14.03.2025 року, строком на 140 днів. Дата повернення кредиту 31 липня 2025 року. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом усього строку, розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія пов`язана з наданням кредиту становить 20% від суми кредиту і становить 800,00 грн. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми Кредиту на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку. Згідно п. 3.1 Договору визначено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності та встановлено, що надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника [NUMBER] хх-хххх-5447. Згідно п. 4.3 Договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодаця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 01 грудня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 12000,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн, по процентам в розмірі 5200,00 грн, комісії в розмірі 800,00 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 2000,00 грн. Разом з тим, відповідачем у справі були здійснені заходи, по погашенню заборгованості, було проведено часткову оплату по кредитному договору на суму 200,00 грн від 16.05.2025 року та 200,00 грн від 29.06.2025 року, під час формування довідки про заборгованість було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року в розмірі 12000,00 грн та сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 03 грудня 2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при звернені з позовом до суду подав клопотання про розгляд справи в його відсутності, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження із постановленням заочного рішення у справі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавала. Ухвалою суду від 22 січня 2026 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши подані докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] в письмовій формі у вигляді електронного документа укладено договір надання грошових коштів у позику №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року, який створений та підписаний згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронну комерцію» - одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору Е711. Вказаний договір укладений на підставі пропозиції ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії) №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року, яка прийнята позичальником (акцепт) 14 березня 2025 року в межах Закону України «Про електронну комерцію». Прийнявши пропозицію, відповідач підтвердив, що однозначно та безумовно прийняв (акцептував) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року (кредитної лінії), з якими попередньо ознайомився. Згідно з п.п. 2, 3, 4 акцепту кредитного договору №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року, який відповідачем підписано одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, позикодавець надав позичальнику кредит в розмірі 4000,00 грн строком на 140 днів з дати його надання. Пунктами 5, 7 акцепту визначено період користування кредитом з дня його надання, процентна ставка фіксована незмінна в розмірі 1% за 1 день користування кредитом. Відповідно до п. 6.1 (оферти) позичальник зобов`язався забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця. Пунктом 9.1 оферти передбачена відповідальність позичальника, а саме: у разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів до позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 7.6 кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку). Заявкою кредитного договору №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року (кредитної лінії) розраховано загальні розміри платежів, проценти у складі чергового платежу, розмір неустойки, розмір платежу з сумами кредиту у складі чергового платежу. Строк кредиту, згідно п.п. 3, 4 кредитного договору, становить 140 днів з дати його надання, дата повернення 31 липня 2025 року. Відповідно до п. 4.1. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49хх-хххх-5447. Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №56-2611 від 26.11.2025 (номер транзакції 679566614), за договором №12.03.2025-100001443, 14 березня 2025 року перераховано 4000,00 на картку [NUMBER] . Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року, за клопотанням позивача, було витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію чи емітувалася (видавалась) банківська картка № [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а також інформацію про рух коштів по банківському рахунку № [NUMBER] за 14.03.2025 року. Як встановлено з витребуваних доказів, на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] та 14 березня 2025 року на дану картку проведене зарахування в розмірі 4000,00 грн. Як вбачається з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року, наданим позивачем, заборгованість [PERSON] становить 4000 грн. по основному боргу, та 5200,00 грн. по процентах за період з 14 березня 2025 року по 31 липня 2025 року, 2000,00 грн неустойка, 800,00 грн комісія, а всього 12000 грн. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала своє зобов`язання, оскільки не здійснила передбачених платежів для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «Споживчий центр», що і підтверджується наданим до позовної заяви розрахунком заборгованості [PERSON] за договором №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Споживчий центр» за вказаним кредитним договором 4000,00 грн. по основному боргу, 5200,00 грн. по процентах, 800,00 грн комісія та 2000,00 грн неустойка. Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12 ЦПК України). У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У свою чергу, положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Із матеріалів справи встановлено, що кредитний договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», тому, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що договір, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а відтак вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст.ст. 205, 207 ЦК України. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. В порушення умов укладеного кредитного договору №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором в установлений строк не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту), за процентами та іншими платежами перед позивачем ТОВ «Споживчий центр». Судом встановлено, що [PERSON] , уклавши договір №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року із ТОВ «Споживчий центр» належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість розмір якої згідно розрахунку заборгованості складає 12000,00 грн. Як вбачається із матеріалів справи, за договором надання кредиту №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року, кредитор та [PERSON] підписали договір про надання кредитної лінії в сумі 4000,00 грн., строк кредиту 140 днів за погодженим графіком внесення платежів, зі сплатою за користування кредитом 1% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в договорі. Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року заборгованість за основною сумою боргу становить 4000,00 грн, за відсотками 5200,00 грн та за комісією 800,00 грн. Таким чином, аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, те, що позивач на підставі укладеного договору має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів, відсотків, відповідачем не спростовано наявність укладеного кредитного договору, як і не надано доказів погашення кредиту в строки, визначені договором, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають до задоволення шляхом стягнення із відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за договором надання кредитної лінії №12.03.2025-100001443 від 14 березня 2025 року в розмірі 10000,00 грн, з яких: 4000,00 грн. заборгованість по основному боргу, 5200,00 грн. заборгованість по процентах та 800,00 грн комісія. Що стосується позовних вимог в частині стягнення неустойки у розмірі 2000,00 грн, то суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX в Україні введений воєнний стан, тому в частині стягнення 2000,00 грн неустойки необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2018,59 грн пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 83,33 %).

Outcome: partial