Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

01.07.2025 позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, за змістом якої просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. За змістом позовної заяви з 2013 року по 2021 рік [PERSON] перебував в фактичних шлюбних стосунках з відповідачкою [PERSON] . [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , в свідоцтві про народження якої позивач [PERSON] вказаний батьком. В 2021 році, як стверджує сторонам позивача, сторони припинили спільне проживання і з 2021 року донька [PERSON] проживає із [PERSON] . Крім того, в 2022 році він зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка мешкає із ним і допомогає у піклуванні та вихованні доньки. Відповідачка, як вказано у позовній заяві, фактично за власною ініціативою відмовилася від виконання батьківських обов?язків, адже з п?ятирічного віку дитини мати втратила інтерес до дитини. В подальшому, з 2021 року відповідачка повністю припинила участь в вихованні та утриманні доньки, не телефонує її, не цікавиться її станом здоров?я та успіхами в школі. Також позивач вважає, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, при цьому, не працює, інших аліментних зобов?язань не має. Згідно з доводами, висловленими у позовній заяві, з боку позивача забезпечені гідні умови проживання дитини та гармонійна атмосфера оточення, між батьком та донькою склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Крім того, дружина [PERSON] - [PERSON] добре ставиться до [PERSON] , між ними також склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню та розвитку Поряд із зазначеним, відповідачка жодним чином не позбавлена інформації стосовно міста перебування спільної із позивачем дитини, а з боку [PERSON] ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з нею та участі [PERSON] в вихованні дитини, більш того, за допомогою родичів намагався донести до неї можливість спілкування. Відповідно, на переконання позивача, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов?язки, покладені законом. Враховуючи наведене, виходячи з інтересів дитини, оскільки відповідачка свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків з виховання, розвитку, навчання, лікування та матеріального забезпечення доньки, не виходять на зв`язок, із посиланням на ст.19, 121, 141, 150, 151, 154 155, 157, 164, 165, 166, 180-183, 188 СК України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», позивач просить задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою судді від 17.07.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, строки для подання заяв по суті справи, а також зустрічного позову. Ухвалою суду від 26.11.2025 постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі та призначити її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомити учасників справи шляхом надіслання судових повісток. В порядку витребування доказів зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування (адреса місцезнаходження: 69068, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Моторобудівників, 34) надати висновок щодо розв`язання спору. Крім того, вказаною ухвалою суду зобов`язано сторону позивача забезпечити явку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , для здійснення її опитування під час розгляду справи. Згідно з мотивувальною частиною ухвали суду від 26.11.2025 відповідачка [PERSON] скерувала до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Проте, суд за результатами підготовчого провадження не може прийняти вказану заяву відповідачки про визнання позову у зв`язку з тим, що у відзиві відповідачка [PERSON] не зазначила, чи зрозумілі їй наслідки вчинення відповідної процесуальної дії. Так, за змістом відзиву, відповідачка визнає, що має спільну із відповідачем дитини [PERSON] , [INFO] , а також ту обставину, що у 2021 році вони припинили спільне проживання і з цього часу донька постійно мешкає з батьком. Так, [PERSON] визнає позовні вимоги у повному обсязі у зв?язку з тим, що внаслідок життєвих обставин виховати доньку не має можливості. У відзиві наголошено, що між матір?ю та донькою склались складні відносини, налогодити стосунки наразі неможливо. Останні роки відповідачка не має регулярного заробітку, на її вихованні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей. Дійсно, як зазначено у відзиві, з 2021 року [PERSON] припинила участь в вихованні та утриманні доньки, оскільки позивач вказав, що зможе утримувати доньку на належному рівні. Відповідачка не погоджується з тим, що веде аморальний спосіб життя, намагається налагодити його та не припускати колишніх помилок. Наразі вона не має можливості приймати участі в житті доньки, як і у її вихованні. [PERSON] впевнена , що батьком дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та дитиною, як вказано у відзиві, склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню доньки, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Також відповідачка підтвердила, що знайома з дружиною [PERSON] - [PERSON] , яка добре відноситься до [PERSON] , між ними також склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню доньки, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Враховуючи наведене, відповідачка просить розглядати без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Крім того, у вказаній ухвалі суду, для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті суд встановив такий порядок з`ясування обставин, а також порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті: вислухати пояснення учасників справи та їх представників, дослідити письмові докази, зокрема, висновок органу опіки на піклування, а також опитати неповнолітню [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представниця адвокат Мельнікова А.А., а також представник третьої особи [PERSON] під час розгляду справи 12.01.2026 підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позовну заяву з підстав, зазначених стороною позивача. Позивач [PERSON] наголосив, що відповідачка не перебувала із ним у шлюбі, з 2022 року він дійсно створив іншу родину, інших дітей із дружиною не має, є військовослужбовцем. Із дружиною та донькою позивач разом проживає по [ADDRESS] . Наголосив, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов?язків. Її рідні також не піклуються про доньку та не намагаються підтримувати відносини із нею. Крім того, у малолітньої дитини відповідачки, яка досягла 14-річного віку, народилась дитина, що є предметом розгляду органу опіки та піклування, як підтвердила представниця третьої особи. Відповідачка в судовому засіданні присутня не була, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась неодноразово та належним чином. Враховуючи відзив, відсутність заяв та клопотань, що підлягають розгляду суду, думку учасників справи, судом ухвалено здійснювати розгляд за відсутності відповідачки. Крім того, зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи сторонами подано не було. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності клопотань учасників справи. Розглянувши позовну заяву, з`ясувавши правовідносини між сторонами та перевіривши їх наявними письмовими доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких встановлених судом фактичних обставинах справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що сторони відповідно до даних засвідченої копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого повторно Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса) 14.12.2024, батьками малолітньої [PERSON] є сторони у даній справі, у відповідних графах «мати» та «батько» міститься запис про відповідачку та позивача. Копія свідоцтва додана до позовної заяви та досліджена судом. Позивач [PERSON] з 12.11.2022 перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , що підтверджено засвідченою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.11.2022 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро). Відповідно до декларації про вибір лікаря, укладеної із ТОВ «Діаклінік» 05.06.2025, лікар [PERSON] , законним представником [PERSON] є [PERSON] . Згідно з відповіддю Запорізької гімназії №4 Лівобережного відділу освіти Департаменту освіти та науки ЗМР від 29.05.2025 N01-20/144 на адвокатський запит адвокатки Мельнікової А.А. від 10.04.2025, [PERSON] навчається у 3-Б класі 3Г N4. Навчання у Запорізькій гімназії N4 ЗМР почала у 2021 році. У зв?язку з труднощами в опануванні навчального матеріалу учениця була залишена на повторний курс навчання та зарахована з 1 вересня 2022 року до 1Б класу. Дитина проживає за адресою: [ADDRESS] . Навчальні досягнення [PERSON] відповідають середньому рівню. Засвоєння нового навчального матеріалу іноді викликає у дитини труднощі, тому вона потребує додаткових пояснень, підтримки та індивідуального підходу з боку вчителя. Найкраще справляється із завданнями, що потребують чіткого алгоритму. Учениця виявляє інтерес до читання, вона завжди висловлює власну думку при обговоренні текстів. При виконанні навчальних завдань важко переключається з одного виду діяльності на інший. Логічне мислення розвинуто слабо. Під час навчання у школі проявила себе як дисциплінована, спокійна та ввічлива дівчинка. Завдяки налагодженому, зворотному зв?язку класного керівника з [PERSON] (дружиною батька) забезпечено належний догляд за дитиною: [PERSON] має охайний зовнішній вигляд, регулярно відвідує онлайн та очні заняття, загалом дотримується встановлених правил поведінки. У спілкуванні з учителями та однокласниками чемна, стримана, намагається уникати конфліктів. У класному колективі адаптована, дружелюбна, має друзів. [PERSON] постійно долучається до спільної роботи, прагне бути корисною. Працездатність середня, увага нестійка, є схильність до втомлюваності. Родинне оточення дитини, як наголошено у відповіді на адвокатський запит, є непростим. Мати [PERSON] , [PERSON] , наразі не виконує своїх батьківських обов?язків, у зв?язку з чим учениця [PERSON] проживає з батьком, [PERSON] , та його дружиною, [PERSON] . [PERSON] останній раз виходила на зв?язок з класним керівником у 2023 році. Під час навчання дитини жодного разу не відвідувала батьківські збори, не цікавилася успіхами дитини, не проявляла активності, зацікавленості щодо виховання та розвитку дівчинки. Батько дитини є військовослужбовцем, тому основний контакт закладу освіти здійснюється з [PERSON] , яка активно залучена до процесу виховання та навчання дитини, виявляє відповідальність, уважність та турботу. Завдяки її участі дитина отримує щоденну підтримку, нагляд та необхідні побутові умови. З боку закладу освіти організовано індивідуальний підхід, педагогічне спостереження та підтримка. Стратій [PERSON] має добрий потенціал до розвитку за умов подальшого забезпечення стабільного, безпечного та емоційно підтримуючого середовища. Також судом досліджено відповідь Запорізької початкової школи «Мрія» ім. О.М. Поради ЗМР від 04.06.2025 N117 на адвокатський запит адвокатки Мельнікової А.А. від 10.04.2025. За даними відповіді [PERSON] , [INFO] , перебувала у дошкільному підрозділі Запорізької початкової школи «Мрія» ім. О.М. Поради Запорізької міської ради (Запорізький навчально-виховний комплекс «Мрія» ім. О.М. Поради Запорізької міської ради Запорізької області - на період перебування дитини в закладі освіти) з 19 вересня 2017 року по 17 серпня 2020 року. Вихователі, які здійснювали освітній процес в групі N1 «Чомусики», звільнилися, тому характеристика дитини та об?єктивна інформація щодо кожного з батьків окремо та виконання батьківських обов?язків не надається. Враховуючи загальні положення про докази та доказування у цивільному процесі, зазначений доказ не відповідає вимогам належності відносно предмета доказування. Крім того, відповідно до довідки ВЛК від 05.12.2024 та службової характеристики, яка є виключно позитивною, судом визнається підтвердженим, що позивач [PERSON] є військовослужбовцем, солдатом за мобілізацією в/ч [NUMBER] , призваний у квітні 2022 року, з 14.04.2022 приймав безпосередню участь в складі силі засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. Займаній посаді відповідає, у 2022 році був поранений. За своїми морально-психологічними якостями оцінюється задовільно. Районною адміністрацією ЗМР по Шевченківському району як органом опуки та піклування підготовлено висновок відповідно до вимог ч.5 ст.19 СК України від 28.11.2025, долучений до справи, засвідчений підписом заступника голови районної адміністрації, головою комісії з питань захисту прав дитини Л.Щербина. За даними висновку, малолітня [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного відділом по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 28.10.2025, встановлено, що дитина забезпечена всім необхідним. Має окрему кімнату, стіл для навчання, ліжко для відпочинку. Батьком дитини створені належні умови для проживання, навчання та розвитку доньки. Під час обстеження малолітня дівчина зазначила, що з мамою не спілкується взагалі. Мама не дзвонить, не приїздить, не вітає зі святами. З батьком мешкає з 2021 року. До цього жили всі разом, однак всіма питаннями займався батько. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . 03.10.2025 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району надійшла заява [PERSON] , в якій вона просить питання про доцільність/недоцільність позбавлення її батьківських прав розглядати без її участі. Проти позбавлення її батьківських прав не заперечує. Також зазначила, що з 2021 року припинила участь у вихованні та утриманні дитини. Між нею та донькою складні стосунки, які налагодити наразі не можливо. 07.10.2025 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від [PERSON] надійшов відзив по цивільній справі N336/6212/25, відповідно до якого вона також просить розглядати справу без її участі та позовні вимоги визнає у повному обсязі. Будь-які додаткові заяви, пояснення на адресу районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району або на адресу відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від [PERSON] не надходили. Враховуючи матеріали справи, пояснення дитини, чітку позицію та намір матері дитини, можна зробити висновок, що матір дитини не намагається боротися за своє право бути матір?ю, брати участь у вихованні, спілкуванні з донькою, ігнорує можливість змінити ставлення до виховання дитини. Ухиляння від виховання своєї дитини - це свідома та навмисна відсутність турботи, відповідальності та ігнорування потреб дитини. Відповідно, враховуючи нормативні приписи сімейного законодавства, а також рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 26.11.2025 протокол N46, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, вважає доцільни позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] показала суду, що є дружиною позивача з 2022 року, з початку відносин із чоловіком, а саме спільного проживання в період з листопада 2021 року свідок доглядає за дитиною [PERSON] , з якою склались добрі родинні відносини. [PERSON] також собисто контактувала із її матір?ю, оскільки потрібно було займатись навчанням дитини, лікуванням, ставити її на обліки тощо, що потребувало згоди матері, отримання низки документів. Відповідачка не робить жодних спроб контактувати та опікуватись дитиною, певний час дитина не навчалась, не відвідувала школи, тому спочатку мала проблеми із навчанням. Свідок підтвердила, що не має із чоловіком інших дітей, втім, [PERSON] завжди перебуває із нею, [PERSON] сприяє її розвитку та навчанню. Позивач згідно з показами свідка має добрі стосунки із донькою, довірительні стосунки, є відповідальним, все необхідне робить для неї та її розвитку, матеріально забезпечує та цікавиться її життям. Дитина відвівує гандбольну секцію, репетиторів. Неповнолітня [PERSON] , допитана судом в присутності представника органу опіки та піклування, повідомила, що мешкає із батьком та його дружиною, які виховують її. Матір не телефонує, не підтримує стосунки із нею, не вітає зі святами та не цікавиться навчанням. Таким чином, встановлені судом під час опитування дитити та допиту свідка [PERSON] обставини, нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов?язками також знайшли своє відображення й у висновку органу опіки та піклування, підготовленому та наданому до суду на виконання вказаної вище ухвали. Вказаний висновок долучено до матеріалів справи та досліджено судом. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Ч.1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої ВРУ 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (HUNT v. UKRAINE, Заява N31111/04) Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 (Заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за ст.8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (п. 100, Справа "Мамчур проти України" від 16.07.2015, №10383/09). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги. При цьому, згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до Постанови КМУ від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини та Типове положення про комісію з питань захисту прав дитини. Так, згідно з п.3 Порядку, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей. Ч.8-9 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За нормами ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено ч.2,3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених п.2, 4 і 5 ч.1 цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Ст.165 СК України врегульовано, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.1 ст.12 вказаного закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Суд враховує й роз`яснення, наведені у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та виходить з того, що ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків протягом тривалого часу, з 2021 року, у цій справі знайшло своє підтвердження, адже відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки [PERSON] , її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з [PERSON] протягом часу її перебування на утриманні у батька; не надавала під час спільного проживання доступу дитині до культурних та інших духовних цінностей; не сприяла засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створювала умов для отримання освіти. Зазначені обставини підтверджені належними та допустимими доказами. Суд зауважує, що нехтування матір?ю дитини своїми обов?язками призвело до ускладнення виховного (навчального) процесу, проте наразі внесок позивача та його дружини у розвиток дитини має позитивні результати. Матеріали справи містять достатню сукупність доказів, які підтверджують доводи сторони позивача про невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини та стороною відповідача не спростовані. Підстав для застосування тимчасового заходу у вигляді відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав, який здійснюється на підставі ст.170 СК України, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, судом не встановлено. При розгляді справи відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у справі №645/731/18, провадження № 61-20399св19 від 08.04.2020. Так, відповідно до ч.1, 2 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. Аналогічні положення закріплені у ст.12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Так, відповідно до встановленого порядку з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами судом допитано в присутності представника органу опіки та піклування [PERSON] . За таких обставин, враховуючи інтереси [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги всі належні, допустимі та достатні докази, у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, висновок органу опіки та піклування, покази свідка та пояснення дитини, суд вважає за доцільне задовольнити позов у повному обсязі, позбавити відповідачку батьківських прав відносно доньки. На переконання суду це рішення в повній мірі відповідає інтересам дитини, враховуючи тривале невиконання з боку [PERSON] своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку, навчанню, забезпеченню доньки без поважних причин. За змістом ч.2-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фі-зичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як передбачено ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки за нормою ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.182 СК України суд має врахувати низку визначених у нормі права обставин. Проте, матеріали справи відповідних доказів не містять, особливостей стану здоров`я дитини, що б зумовлювало збільшення судом розміру аліментів, ніж це передбачено загальними нормами сімейного законодавство, учасниками справи не повідомлено. Відомості про майновий стан, доведений розмір витрат, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків суду не надані. Інших обставин, що мають істотне значення, судом під час розгляду справи не встановлено. Крім того, як передбачено ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Підстав для застосування норми ч.3 ст.182 СК України у даній справі не встановлено. Вказаною нормою передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов до суду пред`явлено 01.07.2025 (а.с.1). Також суд враховує, що за змістом ч.1 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тому, враховуючи доведеність тієї обставини, що дитина перебуває на утриманні у батька [PERSON] , суд на підставі наведених вище норм у їх сукупності та взаємозв`язку вважає за доцільне стягнути з відповідачуи аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 01.07.2025, до досягнення дитиною повноліття. Суду не надано належних та допустимих доказів щодо розміру щомісячних особистих витрат та коштів, необхідних на утримання дитини. Проте, суд враховує, що встановлений чинним законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів, необхідний для утримання та виховання [PERSON] , підлягає захисту та має бути достатнім. Нормою п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України врегульовано обмеження максимального розміру аліментів (у розмірі десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину) лише при розгляді відповідної вимоги в порядку наказного провадження, тому підстав для застосування даного нормативного положення судом не встановлено, адже розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Аналогічні приписи містяться у ч.5 ст.183 СК України. Таким чином, за результатами розгляду справи, встановивши фактичні обставини справи, взявши до уваги та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту відповідає приписам ст.18 СК України та є ефективним для захисту прав дитини, відповідає її законним інтересам. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Враховуючи, що державна реєстрація народження здійснена виконавчим комітето Омельницької Сільської ради Оріхівського району Запорізької області, суд вважає за необхідне копію рішення надіслати відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Дніпровського між\-ре\-гіо\-наль\-но\-го управління Міністерства юстиції України. Як врегульовано ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (щодо вимоги про сплату аліментів). На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки, враховуючи рішення суду про задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, а також про стягнення аліментів на утримання дитини, ціну позову (відповідно до положень п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України, стосовно другої позовної вимоги), підлягає стягненню судовий збір, із такого розрахунку: 1) на користь позивача - із врахуванням ставки судового збору за розгляд позовної вимоги немайнового характеру відповідно до п.1-2 ч.4 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2025 року, за змістом ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (3 028,00 гривень): 0,4*3 028,00 гривень = 1 211,20 гривень; 2) в дохід держави - із врахуванням ставки судового збору за розгляд позовної вимоги майнового характеру відповідно до п.1-1 ч.4 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2025 року, за змістом ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (3 028,00 гривень): 0,4 * 3 028,00 гривень = 1 211,20 гривень.

Outcome: approved