Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить: витребувати з незаконного володіння у [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; місцезнаходження майна: [ADDRESS] та передати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , належний їй на праві власності автомобіль марки Mitsubishi Outlander № [NUMBER] сірого кольору 2004 року випуску в належному технічно справному стані, технічний паспорт та ключі до замка запалення до вищевказаного автомобіля. В обгрунтування позову позивач вказує, що їй на праві власності належить транспортний засіб Mitsubishi Outlander № [NUMBER] сірого кольору 2004 року випуску. Позивач вказує, що на початку повномасштабного вторгнення в 2022 році вона разом з дітьми виїхала за межі України до Республіки Молдови де перебуває по теперішній час. Під час термінової евакуації позивач залишила свій автомобіль разом із документами, повним баком палива та ключами в гаражі № 23 автогаражного кооператива «Локомотив», який знаходится в м. Миколаєві, пров. Транспортний 5 А. Перебуваючи за кордоном позивач не надавала будь-яку згоду на користування автомобілем та мала надію, що автомобіль знаходиться в гаражі. 30 жовтня 2024 року в додатку «Дія» позивач побачила повідомлення про штраф за перевищення встановлених обмежень швидкості відповідно до постанови про адміністративне правопорушення в м. Миколаєві. Таким чином позивачу стало відомо, що 30 жовтня 2024 року було викрадено її автомобіль. Як стало відомо в результаті оперативно-розшукових дій автомобіль було знайдено у відповідача. Позивач вказує, що наразі автомобіль знаходиться у користуванні відповідача, який без попереднього дозволу шляхом проникнення до приміщення гаража № [NUMBER] заволодів вказаним транспортним засобом. На прохання позивача повернути автомобіль, відповідач не реагує, автомобіль не повертає т порушує правила дорожнього руху. За такого позивач змушена звернутись до суду. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений судом. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом досліджено ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року згідно якої ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 лютого 2025 року про відмову в задоволенні скарги представника [PERSON] на постанову старшого слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 31.12.2024 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12024152030001827 від 10.12.2024 р., залишено без змін, апеляційну скаргу представника [PERSON] без задоволення. З вищевказаної ухвали вбачається, що перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що слідчим відділом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12024152030001827 від 10.12.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, марки Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер [NUMBER] . Як встановлено органом досудового розслідування, та підтверджено матеріалами кримінального провадження, [PERSON] є власником автомобіля марки Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно вказаних матеріалів перевірки, отримано пояснення від [PERSON] , який пояснив, що в 2019 році він разом зі своїм братом [PERSON] , придбали автомобіль марки Mitsubishi Outlander. Даний автомобіль вони придбали на двох для власного користування. Після того, як автомобіль прибув до України, вони між собою обговорили, що автомобіль будуть реєструвати на його брата [PERSON] або його дружину, так як він мав кредитні зобов`язання, тому в подальшому вказаний автомобіль зареєстровано на дружину [PERSON] , а саме [PERSON] , але користувався автомобілем він та [PERSON] . Грошові кошти за автомобіль вони оплачували порівну в загалом за автомобіль вони сплатили приблизно 8 000 доларів США. З 2021 року [PERSON] та [PERSON] разом не проживали, але офіційно шлюб розірвано не було. На початку 2022 року [PERSON] виїхала за кордон, разом з дітьми, а автомобіль залишився в них з [PERSON] , яким вони постійно користувались. Через деякий час у 2022 році його брат помер. Після смерті [PERSON] , його дружина приїхала один раз до України та їй було відомо, що він продовжує користуватися автомобілем, який вони з [PERSON] придбали на двох, претензій від неї ніяких не надходило. Автомобілем Mitsubishi Outlander, він вже користується тривалий час та наразі використовує його для виконання бойових завдань. Від співробітників поліції йому стало відомо, що [PERSON] звернулась з заявою щодо викрадення вищевказаного автомобіля. 11.11.2024 автомобіль марки Mitsubishi Outlander він передав [PERSON] , щоб він його відремонтував. Крім цього, [PERSON] написав розписку в якій зазначив, що зобов`язується зберігати автомобіль марки Mitsubishi Outlander в цілісному та справному стані до вирішення питання по суті. Судом було встановлено, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. ст. 110, 284 КПК України, висновок слідчого про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, ґрунтується на зібраних під час досудового слідства матеріалах кримінального провадження. Судом досліджено лист регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях від 23.10.2025 року згідно якого вбачається, за [PERSON] зареєстровано право власності на транспортний засіб Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер [NUMBER] . Частиною першою ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Відповідно до положень ст.397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно зі ст.400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. У постанові Верховного Суду від 30.08.2019 року у справі №914/970/18 зазначено, що віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно. Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний). Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У постанові від 31.03.2021 року у справі № 752/4033/16-ц Верховний Суд вказав, що «аналіз статті 387 ЦК свідчить, що віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. Належним відповідачем у віндикаційному позові є володіючий невласник». Предметом доказування у цій справі є факти, які підтверджують правомірність вимог про витребування власником майна з чужого незаконного володіння, зокрема факти, що підтверджують: суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно; незаконність вибуття цього майна з володіння позивача; відсутність у відповідача юридичних підстав для збереження і володіння таким майном; наявність витребуваного майна в натурі у незаконному володінні відповідача. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними, згідно ст.77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач є власником спірного транспортного засобу. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль знаходиться на даний час у володінні відповідача, при цьому будь-якої згоди позивач на передачу в користування автомобіля відповідачу не надавала. Відповідачем вказані доводи позивача не спростовано. Із урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога про витребування належного позивачу транспортного засобу, технічного паспорту та ключів до замка запалення до вищевказаного автомобіля є обґрунтованою та підлягає задоволенню Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача передати [PERSON] належний їй на праві власності транспортний засіб марки Mitsubishi Outlander № [NUMBER] сірого кольору 2004 року випуску у належному технічно-справному стані, суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази щодо технічного стану вказаного автомобіля на момент його вибуття із володіння позивача. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2220 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved