Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

представник заявника звернулася до суду із зазначеною вище заявою. Просила Встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що заявник є дочкою [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З березня 2022 року та до дня смерті [PERSON] заявник постійно проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] , оскільки потребувала піклування. [INFO] [PERSON] померла. У липні 2025 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Олефіра Р.В. та подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємця за законом. У свою чергу, нотаріальною конторою постановою від 29.07.2025 було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з поданих документів неможливо встановити факт постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, а тому, приватний нотаріус прийшов до висновку, що заявником не подано доказів, які б свідчили, що такий фактично прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, тому для отримання спадкового майна заявнику необхідно в судовому порядку встановити факт його постійного проживання разом з померлою матір`ю на час її смерті. Відтак, у заявника немає іншого способу вступу у спадкові права після смерті матері, крім як звернення до суду з цією заявою, а тому у зв`язку з наведеним вище, просила задовольнити подану заяву. Ухвалою від 05.11.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 27.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Заявник та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, просили таку задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила. Представник заінтересованої особи Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення не подав, його неявка те перешкоджає розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності учасників справи та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно зі ст.18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , а також копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.09.1995. [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 18.09.2024, актовий запис №152. Як вбачається з копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу, спадкоємець [PERSON] , [INFO] , з 07.11.2005 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання Його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 4.14. Глави 10. Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус при видачі Свідоцтва про право на спадщину, окрім перевірки факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, наявності підстав для закликання до спадкоємства, складу спадкового майна зобов`язаний також встановити факт прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, п. 3.21, 3.22 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу особисто заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.3 Постанові КМУ від 28.02.2022р. №164 зі змінами від 24.06.2022 року встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Відповідно до 4.4. Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», факт проживання спадкоємців однією сім?єю зі спадкодавцем однією сім`єю підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. У зв`язку з чим, постановою №255/01-16 від 29.07.2025 Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефіром Р.В. було надано відмову заявнику у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У свою чергу, на підтвердженням факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] є акт обстеження житлово-побутових умов №894, складений 15 вересня 2025 року комісією Суховільського старостинського округу Зимноводівської сільської ради за участі сусідів будинку. Згідно з вказаним актом [PERSON] разом із дочкою [PERSON] фактично, без реєстрації, проживали за адресою: [ADDRESS] з 03 червня 2023 року до 16 вересня 2024 року, а також поясненнями заявника. Крім того, допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що заявниця з початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну з 2022 року переїхала до матері [PERSON] , піклувалася про неї, а тому на момент смерті останньої також проживала разом з нею. Таким чином, оскільки [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [INFO] постійно проживала зі своєю дочкою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а отже такий фактично прийняла спадщину у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, проте заявник не може отримати спадщину, усунути такі обставини можливо лише в судовому порядку, а тому суд приходить до переконання, що заява є підставною та підлягає до задоволення. З врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що за наявності зібраних у справі доказів, заява у підлягає до задоволення.

Outcome: approved