Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обгрунтування позовних вимог вказала, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , належить до типу колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , 1933 р.н., а членами колгоспного двору, крім нього були: [PERSON] 1927 р.н. - дружина; [PERSON] 1958 р.н. - дочка; [PERSON] 1952 р.н. - зять; [PERSON] 1959 р.н. - син, батько позивачки; відповідачка [PERSON] 1965 р.н. - невістка, мати позивачки; відповідачка [PERSON] , [INFO] - внука, сестра позивачки; позивачка [PERSON] , [INFO] - внука. Станом на 01.07.1990 року усі члени колгоспного двору були співвласниками даного майна і частка кожного з них становила по 1/8. [INFO] померла [PERSON] та її частку будинковолодіння успадкував її чоловік та голова колгоспного двору - [PERSON] , частка якого в спірному будинку збільшилася з 1/8 до 2/8. [INFO] помер [PERSON] , частку якого успадкували [PERSON] та [PERSON] , тому частка кожного з них в спірному будинку збільшилася до 2/8. [PERSON] помер [INFO] . На час смерті [PERSON] разом із ним проживали його дочки [PERSON] та [PERSON] , які успадкували його частку будинковолодіння, частки яких відповідно збільшилися до 2/8 в кожної. В подальшому, [INFO] померла [PERSON] . Як стало відомо позивачці, на день смерті з нею проживав та, відповідно, успадкував її частку в спірному будинковолодінні її чоловік - [PERSON] , частка якого збільшилася до 3/8. [INFO] помер власник 3/8 частки у спірному будинку - [PERSON] , після смерті якого приватним нотаріусом Гадайчук Є.А. заведена спадкова справа № 168/2022, а його ймовірними спадкоємцями є його племінники - [PERSON] та [PERSON] , які претендують на його 3/8 частки у спірному житловому будинку. Позивачу достеменно невідомо, чи прийняли обоє спадщину, та чи відмовлявся хтось з них на користь іншого від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивачка зазначає, що станом на дату подання позовної заяви власниками спірного будинковолодіння колгоспного двору є вона, [PERSON] - 2/8; [PERSON] - 2/8; [PERSON] - 1/8; [PERSON] та [PERSON] - 3/8. Просила визнати за нею право власності на 2/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що станом на 15.04.1991 - дату прийняття Закону України «Про власність» [PERSON] , яка народилася [INFO] та вибула із спірного будинковолодіння 28.01.1991 року, не проживала за адресою: [ADDRESS] , тому не може бути членом колгоспного двору. Станом на 1991 рік, на дату прийняття Закону України «Про власність», у житловому будинку проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, як вбачається з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек № 341038476 від 31.07.2023, житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності в розмірі 1/1 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.08.2017. Також зазначила, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняли, що підтверджується інформацією зі спадкового реєстру. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області №671/2368/23 від 12.03.2024 за ними визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на земельні ділянки, в тому числі і належні його дружині [PERSON] . Із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [PERSON] та [PERSON] не звертались, так як на даний час ними не виготовлено технічний паспорт. У задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому позов визнала та просила задовольнити. 10.06.2024 до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. про визнання права власності на нерухоме майно, в якому [PERSON] просила визнати за нею право власності на 2/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] , як член колгоспного двору, є співвласником житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , тому їй належить 1/8 частка вказаного домоволодіння. Іншу 1/8 частку домоволодіння вона успадкувала після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , разом з яким вона проживала на час його смерті. Крім того, 10.06.2024 до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. про визнання права власності на нерухоме майно, в якому [PERSON] просила визнати за нею право власності на 1/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона, як член колгоспного двору, є співвласником вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, тому їй належить 1/8 частка цього домоволодіння. 24.07.2024 представник позивачки [PERSON] [PERSON] подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просив доповнити позовні вимоги первісного позову новою вимогою: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом реєстровий номер №3417 від 22.08.2017, видане приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. на ім`я [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] , а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 07.11.2024 зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] . У судовому засіданні позивачка за первісним позовом - відповідачка за зустрічними позовами [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у первісному позові та просили задовольнити. Вимоги зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON] визнали. Відповідачки за первісним позовом - позивачки за зустрічними позовами [PERSON] та [PERSON] , а також їх представник [PERSON] позовні вимоги первісного позову визнали, зустрічні позови підтримали та просили задовольнити. Відповідачі за первісним позовом - треті особи за зустрічними позовами [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення первісного та зустрічних позовів заперечувала. Пояснила, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 24.01.1990 вибули із спірного будинковолодіння, тому станом на 15.04.1991 не були членами колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок з надвірним будівлями, розташований по [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності в розмірі 1/1 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.08.2017. Після смерті [PERSON] вказаний будинок успадкував її чоловік [PERSON] , спадкоємцями якого є [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли. Вважає, що позовні вимоги ні первісного, ні зустрічних позовів задоволенню не підлягають. До позовної вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3417 від 22.08.2017, виданого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. на ім`я [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] просила застосувати позовну давність. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] , ціла частка домоволодіння. Реєстрація права власності проведена на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Волочиською районною радою 09.10.1989 згідно рішення виконкому Волочиської районної ради № 24 від 16.02.1989, зареєстрованого у Волочиському районному БТІ 09.10.1989, книга 1,р. № 124. Вказана обставина підтверджується копією довідки Волочиського БТІ від 31.07.2023 № 77 (т.1 а.с. 92). З листа старости сіл Вочківці, Петрівщина, Вільшани, Ожигівці, Бутівці, Соболівка [PERSON] від 01.12.2022 №62, довідок №119 від 17.10.2022, №120 від 17.10.2022 та копій погосподарських книг № 2 за 1986-1990 роки та №3 за 1991-1995 роки вбачається, що господарський двір, що знаходився за адресою: [ADDRESS] , мав статус колгоспного, головою якого був [PERSON] , 1933 р.н., проживали та були членами колгоспного двору: дружина - [PERSON] , 1927 р.н.; дочка - [PERSON] , 1958 р.н.; зять - [PERSON] , 1952 р.н.; син - [PERSON] , 1959 р.н. прибув 06.06.1987 - вибув 28.01.1991 в м. Волочиськ; невістка - [PERSON] 1965 р.н., прибула 06.06.1987 - вибула 28.01.1991 в м. Волочиськ; внука - [PERSON] , [INFO] , прибула 06.06.1987 - вибула 28.01.1991 в м. Волочиськ; внука - [PERSON] , [INFO] , вибула 28.01.1991 в м. Волочиськ. Станом на 15.04.1991 головою колгоспного двору був [PERSON] 1933 р.н.; членами колгоспного двору були: дружина - [PERSON] , 1927 р.н.; дочка - [PERSON] , 1958 р.н.; зять - [PERSON] , 1952 р.н. (т.1, а.с. 199-205). Голова господарства [PERSON] був членом колгоспу «Шлях комунізму», який в подальшому було перейменовано на колгосп «Новий шлях», з 1947 по 1992 роки, що підтверджується копією трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 12.04.1985 та даними профспілкового квитка №20661586 (т.2, а.с.64-65, 68-70). [PERSON] та відповідачка за первісним позовом - позивачка за зустрічним позовом [PERSON] є батьками позивачки за первісним позовом - відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » та (т.2, а.с.115-116) та відповідачки за первісним позовом - позивачки за зустрічним позовом [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (т.2, а.с. 118-120). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.02.2001 (т.1, а.с.32). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.10.2016 (т.1, а.с. 31). У первісному позові вказано, що частку [PERSON] у майні колгоспного двору успадкували [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек № 341038476 від 31.07.2023, житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності в розмірі 1/1 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №3417 від 22.08.2017 (т.1. а.с. 95 зв.). Рішенням Волочиської міської ради від 07.06.2022 № 20-19/2022 «Про перейменування вулиць в населених пунктах Волочиської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області» вулицю Уральських танкістів в с. Ожигівці Волочиського району Хмельницької області перейменовано на вулицю Захисників України. [INFO] помер [PERSON] . Копія свідоцтва про смерть [PERSON] в матеріалах справи відсутня, однак вказану обставину сторони не оспорюють. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.10.2016 (т.1, а.с. 40). На день смерті з [PERSON] проживав та, відповідно, був спадкоємцем за законом, її чоловік - [PERSON] (т.1 а.с.71 зв.). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.09.2022 (т.1, а.с.15). З копії спадкової справи №168/2022 від 26.09.2022, заведеної приватним нотаріусом Гадайчук Є.А. до майна померлого [PERSON] , вбачається, що спадкоємцями останнього є його племінники - [PERSON] та [PERSON] , відповідачі за первісним позовом та треті особи за зустрічними позовами, які прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом немає. Дітей у подружжя [PERSON] та [PERSON] не було ( т.1 а.с. 71-80). Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 12.03.2024 у справі № 671/2368/23 за [PERSON] , [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на земельні ділянки, в тому числі і належні його дружині [PERSON] (т.1 а.с. 88-91). Як пояснила в судовому засіданні представник [PERSON] та [PERSON] - адвокат Драус О.О., із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок [PERSON] [PERSON] на даний час не зверталися, так як ними ще не виготовлено технічний паспорт. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частинами 1, 3 ст. 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правовий статус колгоспного двору визначався ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року. Верховний Суд у постановах від 03.05.2022 у справі № 520/5386/15-ц, від 22.11.2023 у справі № 689/1693/20 та інших неодноразово зазначав, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. 15.04.1991 набув чинності Закон України від 07.02.1991 № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей 17, 18 зазначеного Закону щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 120 ЦК Української РСР, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент. Майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам (ч.1 ст. 112 ЦК Української РСР). У ч.2 ст. 123 ЦК Української РСР було передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно ст. 126 ЦК Української РСР працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за правовими нормами, які регулювали питання права власності цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, які втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність», загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990. Отже, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини (постанови Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 688/21/17-ц, від 08.04.2020 у справі № 454/1187/17-ц). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР від 12.05.1985 № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 № 69. За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працювали у міжгосподарських організаціях, відносилися до суспільної групи колгоспників. Копіями погосподарських книг № 2 за 1986-1990 роки та №3 за 1991-1995 роки підтверджено, що господарський двір, що знаходився за адресою: [ADDRESS] , мав статус колгоспного. Свідок [PERSON] , староста сіл Вочківці, Петрівщина, Вільшани, Ожигівці, Бутівці, Соболівка у судовому засіданні підтвердила, що господарський двір, що знаходився за адресою: [ADDRESS] , мав статус колгоспного двору. [PERSON] , допитана у судовому засіданні як свідок, пояснила, що з 1987 року по 1991 рік проживала в спірному будинку з сім`єю, допомагали будувати сарай та ще деякі будівлі, чоловік, [PERSON] , працював у колгоспі. У 1991 році разом з дітьми виїхали у м. Волочиськ. [PERSON] та [PERSON] , допитані як свідки, дали аналогічні показання. З наведеного вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були членами колгоспного двору та співвласниками будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] і частка кожного з них становила по 1/8. Суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які вибули з колгоспного членів двору 28.01.1991, не втратили права на частку в його майні, набуту раніше, оскільки станом 15.04.1991 працездатні члени двору [PERSON] та [PERSON] не брали участі у веденні спільного господарства двору менше трьох місяців до цієї дати, а [PERSON] та [PERSON] були малолітніми. Отже, позивачці за первісним позовом [PERSON] , як колишньому члену колгоспного двору, належить право власності на 1/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на 1/8 частини спірного домоволодіння в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3417 від 22.08.2017, виданого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. на ім`я [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] , а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] суд зазначає наступне. За змістом ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (частина перша статті 1301 ЦК України). Заявляючи вищевказані позовні вимоги, [PERSON] , всупереч положенням ст. 12,81 ЦПК України, не подала до суду жодних доказів, що підтверджують прийняття нею спадщини після [PERSON] та обсяг спадкового майна, а також доказів на підтвердження вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину №3417 від 22.08.2017, виданого на ім`я [PERSON] [PERSON] , в тому числі й копії цього свідоцтва. Клопотань про витребування таких доказів позивачка за первісним позовом та її представник також не заявляли. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити доводи [PERSON] та приходить до висновку, що первісний позов в цій частині задоволенню не підлягає у зв`зку з необґрунтованістю позовних вимог. Вирішуючи зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов висновку, що у задоволенні цих позовів слід відмовити з наступних підстав. Звертаючись до суду з зустрічним позовом, [PERSON] визначила відповідачкою [PERSON] , третіми особами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гадайчук Є. А. [PERSON] визначила відповідачкою до [PERSON] , третіми особами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гадайчук Є. А. Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися з учасниками справи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1 ст. 48 ЦПК України). Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідача і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним або залучати співвідповідача з власної ініціативи. Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення іншого співвідповідача у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №457/726/17, від 11.09.2019 у справі № 200/8461/15-ц та інших. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові. У даній справі [PERSON] та [PERSON] звернулися з зустрічними позивами до [PERSON] про визнання права власності на частини житлового будинку будинку з надвірним будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] , відповідачі за первісним позовом та треті особи за зустрічними позовами, як спадкоємці за законом після смері [PERSON] , прийняли спадщину, до складу якої входить й спірний будинок з надвірними будівлями, шляхом звернення до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, що підтверджено й рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 12.03.2024 у справі №671/2368/23. Отже, зміст позовних вимог за зустрічними позовами та характер відносин між учасниками справи, встановлені судом під час розгляду справи, свідчать про те, що спір в цій частині виник також між позивачами за зустрічними позовами [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не пред`явили позовних вимог до зазначених осіб, указавши їх третіми особами, клопотання про залучення їх до участі у справі як співвідповідачів не заявляли. Лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2023 року у справі № 352/371/21. Отже, позовні вимоги за зустрічними позовами не підлягають задоволенню з підстав неналежного складу відповідачів.

Outcome: partial