Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до АТ КБ "Приватбанк" про стягнення моральної шкоди у розмірі 9000 грн. та судових витрат. В обгрунтування своїх вимог вказала, що 09.03.2024 о 12:25 з її картки «Універсальна» було безпідставно списано відповідачем кошти у розмірі 128,90 грн. із зазначенням «автоматичне погашення заборгованості 88**92», тобто заборгованості, яка наче утворилася на її картковому рахунку. 06.04.2024 о 13:28 з картки «Для виплат» позивача було безпідставно списано відповідачем 522,37 грн. із зазначенням «автоматичне погашення заборгованості 88**92», тобто заборгованості, яка наче утворилася на її рахунку. Цього ж дня позивач звернулась на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк», де їй повідомили, що Позивач наче б то винна банку судовий збір у розмірі 1 610,70 грн. (одну тисячу шістсот десять гривень 10 копійок), і тому Банк його стягує. Позивач звертає увагу суду, що станом на день звернення не було жодних судових рішень, які набрали законної сили та/або відкритих виконавчих проваджень, де АТ КБ «ПриватБанк» є Стягувачем, а [PERSON] . Боржником, а тому, дане безпідставне списання коштів є грубим порушенням майнових прав Позивача та такі дії призвели до погіршення самопочуття останнього. Позивач зауважує, що 15.03.2024 Вінницьким апеляційним судом було залишено апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у складі судді Кучерук І. М. від 05.02.2024 у цивільній справі № 133/3494/23 за позовом [PERSON] до Козятинського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області, Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії, без руху, оскільки останнім не сплачено судовий збір у розмірі 1 610,40 грн. Рахунок 8800 0606 1733 92, який без згоди Позивача створено АТ КБ «ПриватБанк» містить інформацію про штучно створену та незаконну заборгованість 1 610,70 грн., тобто розмір судового збору, який Банк сплатив за апеляційною скаргою у справі №133/3494/23, яка ще перебуває на розгляді у Вінницькому апеляційному суді. Тобто, відповідач безпідставно списав та користувався коштами Позивача, що порушило майнові права Позивача та такими діями завдало моральної шкоди, які полягають у душевних стражданнях, яких зазнав Позивач у зв`язку з протиправною поведінкою Банку. Для захисту свої права, Позивач був змушений звертатися з електронною скаргою в НБУ на дії Відповідача та з письмовою вимогою про повернення коштів до АТ КБ «ПриватБанк». Після звернення до НБУ та отримання Відповідачем вимоги про повернення коштів, 24.04.2024 Відповідачем було повернуто незаконно списані кошти. 30.04.2024 АТ КБ «ПриватБанк» було направлено лист з якого вбачається, що Відповідач розглянув вимогу та повернув кошти, а також останній приносив вибачення за завдані незручності, а отже такими діями Банк визнав свою вину щодо безпідставного списання. Крім того, Позивач звертає увагу суду, що розмір безпідставно стягнутих коштів Відповідачем, є досить значним для [PERSON] , оскільки середня заробітна плата останньої 6 397,73 грн. за місяць, а сума стягнення більше 10% доходу Позивача (651,27 грн.), а тому дані дії АТ КБ «ПриватБанк» завдали морального страждання [PERSON] (довідка про доходи додається). Наведені вище обставини змусили позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Ухвалою суду від 17.04.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 14.04.2025 ухвалою суду вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Пєтухової Н.О. та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. 19.01.2026 через електронний суд від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких він заперечив щодо задоволення позову та повідомив, що дійсно, з належного позивачу рахунку банком було помилково (передчасно) списано кошти в загальному розмірі 651,27 грн.: 09.03.2024 в розмірі 128,90 грн.; 06.04.2024 в розмірі 522,37 грн. При цьому, 24.04.2024 р. банком добровільно повернуто всю суму на рахунок позивача. Таким чином, твердження [PERSON] , що наведені списання мали велике значення для позивача, оскільки перевищували 10 % її місячного доходу, не відповідають фактичним обставинам справи. Списання 09.03.2024 р. в розмірі 128,90 грн. становило лише 2,01 % її місячного доходу. Списання 06.04.2024 р. не можна вважати таким, що вплинуло на місячний дохід позивача, оскільки кошти в розмірі 522,37 грн. (8,17 % місячного доходу позивача), списані 06.04.2024 р., були добровільно повернуті банком в цьому ж місяці - 24.04.2024 р. Таким чином, твердження позивача, що діями банку їй було завдано значної матеріальної шкоди є надуманими. Крім того, банк самостійно, добровільно та в найкоротшій строк (08.04.2024 р. звернення позивача отримано, 24.04.2024 р. повернуто кошти) здійснив дії щодо усунення порушень прав [PERSON] . Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.03.2024 о 12:25 з картки позивача «Універсальна» було списано відповідачем кошти у розмірі 128,90 грн. із зазначенням «автоматичне погашення заборгованості 88**92». 06.04.2024 о 13:28 з картки «Для виплат» позивача було списано відповідачем 522,37 грн. із зазначенням «автоматичне погашення заборгованості 88**92». Відповідно до довідки про доходи позивача від 07.05.2024, за період з січня 2024 по квітень 2024 загальна сума її доходу складає 28549,69 грн. 06.04.2024 [PERSON] звернулась до відповідача з вимогою щодо повернення безпідставно стягнених коштів у розмірі 128,90 грн. та 522,37 грн., вказавши, що у неї відсутня заборгованість зі сплати судового збору у розмірі 1610,70 грн. (про що їй було повідомлено на гарячій лінії банку). 30.04.2024 відповідачем у відповідь на вимогу (звернення) позивача повідомлено, що звернення отримане банком 08.04.2024, 24.04.2024 було здійснено повернення списаних коштів на погашення заборгованості но рахунок позивача. Також, відповідач приніс свої вибачення за завданні незручності. На підтвердження понесення фізичних або душевних страждань [PERSON] та причинного зв`язку між діями відповідача і переживаннями позивача суду не надано жодних доказів. В позовній заяві відсутні підтвердження факту спричинення позивачу моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями вони спричинені, а також відсутні факти, які підтверджують це, та докази погіршення стану здоров`я і підтвердження морального страждання позивача. Отже, вимоги позивача щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди є безпідставними і необґрунтованими. Окрім наведеного, представник позивача вказав на необгрунтованість заявленого розміру витрат на правничу допомогу та неспівмірністю їх заявленого розміру характеру справи. Обґрунтовуючи підстави до стягнення моральної шкоди завданої позивачу діями відповідача, позивач зазначає те, що дії останнього призвели до погіршення самопочуття позивача, безпідставне списання та користування коштами порушило майнові права позивача та такими діями завдало моральної шкоди, які полягають у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку з протиправною поведінкою Банку. Крім того, позивач звертає увагу суду, що розмір безпідставно стягнутих коштів відповідачем, є досить значним для [PERSON] , оскільки середня заробітна плата останньої 6 397,73 грн. за місяць, а сума стягнення більше 10% доходу Позивача (651,27 грн.), а тому дані дії АТ КБ «ПриватБанк» завдали морального страждання [PERSON] (довідка про доходи додається). За умовами ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення, проте позивачем на надано належних та допустимих доказів які б підтверджували що списання коштів в даній сумі з його карткового рахунку поставило в скрутне матеріальне становище та спричинило йому відповідну моральну шкоду як таку, так і підтвердження розміру моральної шкоди. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства ст. 14 ЦК України. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через їх безпідставність. Судові витрати у розмірі 1211,20 грн. компенсувати за рахунок Держави у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed