Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

04.09.2025 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив встановити між ним та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] порядок користування чотирикімнатною квартирою, що розташована по [ADDRESS] , без зміни ідеальних часток у праві спільної часткової власності та виділити в користування позивачу житлову кімнату, позначену на плані квартири 10-6 площею 13.1 кв.м. з лоджією, позначену на плані 10-9 площею 2,8 кв.м.; кухню площею 8 кв.м., коридор площею 11,7 кв.м., нежитлове приміщення площею 2,9 кв.м., нежитлове приміщення площею 1,2 кв.м. залишити у спільному користуванні власників квартири, вказуючи на те, що з відповідачами, які є також співвласниками зазначеної квартири, він не може досягнути згоди щодо порядку користування квартирою, а тому вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 01.10.2025 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.11.2025 року, яке відкладено на 18.11.2025 року за клопотанням представника позивача; витребувано за клопотанням позивача в Бахмацькій дільниці Прилуцького МБТІ інвентаризаційну справу на квартиру [ADDRESS] . 15.10.2025 року представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - адвокат Антоненко І.Є. подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідачі заявлений до них позов визнають частково та просив виділити позивачу в користування кімнату житловою площею 10,8 кв.м., позначену «10-5» на плані квартири [ADDRESS] , нежитлові приміщення в квартирі - кухню площею 8 кв.м., коридор площею 11.7 кв.м., нежитлове приміщення площею 2,9 кв.м., нежитлове приміщення площею 1,2 кв.м. - залишити у спільному користуванні співвласників квартири, посилаючись на те, що в квартирі фактично проживає одна [PERSON] , яка є інвалідом третьої групи безстроково і за станом свого здоров`я фактично весь час знаходиться в квартирі. Всі співвласники квартири мають безперешкодний доступ до квартири в любий час; жодної перепони та перешкоджання квартирою позивачу відповідачі не чинять і не чинили. В свою чергу, позивач при відвідуванні квартири, вчиняє сварки та чинить психологічний тиск на матір ( [PERSON] ), чим погіршує її стан здоров`я. Позивач жодного разу не пропонував вирішити вказане питання в позасудовому порядку. В даному випадку технічна характеристика квартири не дозволяє здійснити виділення в користування позивачу в натурі частку, адекватну розміру його частки у праві власності на цю квартиру (4/15 частки). Кімнатою, яку хоче отримати в користування позивач площею 13,1 кв.м. та лоджією площею 2,8 кв.м., користується його мати - [PERSON] , яка в силу свого стану здоров`я потребує використання саме цієї кімнати з лоджією, яку вона активно використовує для відпочинку на свіжому повітрі та в інших побутових цілях. За домовленістю між співвласниками [PERSON] та [PERSON] користуються кімнатою житловою площею 18.4 кв.м. Поскільки в одній кімнаті не можуть знаходитися мати і син, якому більше 10 років, кімнатою площею 8.3 км. м. користується [PERSON] . Отже, з урахуванням принципу справедливості і розумності [PERSON] , думку якої підтримують інші відповідачі у справі - співвласники квартири - [PERSON] , [PERSON] вважають за доцільне виділити в користування позивачу кімнату житловою площею 10,8 кв.м. В опалювальний період, з жовтня по квітень, оплату послуг по газовому опаленню здійснюють співвласники - відповідачі, при цьому позивач участі в оплаті вказаних послуг взагалі не приймає (а.с.34-35). 18.11.2025 року протокольною ухвалою суду залучено до участі в справі в якості відповідача - малолітнього [PERSON] , як співвласника квартири в розмірі 8/45 її частин, інтереси якого представлятиме його мати - [PERSON] , в зв`язку з чим оголошено перерву до 10.12.2025 року. Ухвалою суду від 10.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.01.2026 року. 20.01.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 27.01.2026 року. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Ковалюх В.М. в судовому підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх, вказуючи на те, що частка позивача у праві власності на квартиру становить 4/15, або 26.66%, що в перерахунку на житлову площу становить 13.49 кв. м. житлової площі, що найбільше відповідає житловій кімнаті площею 13.1 кв. м. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, та просили виділити позивачу в користування кімнату житловою площею 10,8 кв.м. з підстав, зазначених у відзиві. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - адвокат Антоненко І.Є. в судовому засідання просив частково задовольнити позовні вимоги відповідно до вказаних у відзиві обставин, виділивши позивачу в користування кімнату житловою площею 10,8 кв.м. Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого органом приватизації КСГПП «Бахмацький» 20.02.1997 року та зареєстрованого Бахмацькою дільницею Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації 25.05.1997 за №6219/10, власниками чотирикімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 79,40 кв. м. є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (по 1/5 частині) (а.с.5 зворот, 6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-941, спадкоємцями 1/5 частки вищезазначеної квартири, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] по 1/3 частці кожен (а.с.6 зворот). Таким чином [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стали власниками по 1/15 частині квартири, як спадкоємці. Загальна їх частка стала складати по 4/15 частини вищевказаної квартири. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.11.2011 року, дружиною [PERSON] є [PERSON] (а.с.42). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.03.2024 року, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.43). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 03.03.2025 року, зареєстрованих в реєстрі за №266 та №271, спадкоємцями 4/15 частки вищезазначеної квартири, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина - [PERSON] та син [PERSON] , [INFO] , по 4/45 та 8/45 частин, відповідно (а.с.44). Таким чином, право власності у вказаній квартирі становить: [PERSON] - 4/45 частки, [PERSON] 8/45, [PERSON] - 4/15, [PERSON] 4/15, [PERSON] - 1/5 частки. [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи безстроково (а.с.40,41). [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.39). Відповідно до статті 41 Конституції України, частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, щшо визначено ст. 317 ЦК України. При зверненні з позовом до суду позивач зазначив що він, як співвласник квартири, позбавлений можливості користуватися нею, досягти згоди щодо користування житлом в позасудовому порядку вони не можуть та просив визначити порядок користування квартирою. Власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що визначено ст. 356 ЦК України. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995р., квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо сторонам виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об`єкт самостійної власності кожного з них. Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Із матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Статтею 361 ЦК України встановлено право співвласника самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно технічного паспорта на квартиру, вона складається з чотирьох ізольованих житлових кімнат: із житлової кімнати площею 10,8 кв.м., житлової кімнати площею 13,1 кв.м., житлової кімнати площею 18,4 кв.м., житлової кімнати площею 8,3 кв.м., кухні площею 8 кв.м., коридору площею 11,7 кв.м., нежитлового приміщення площею 2,9 кв.м. та нежитлового приміщення площею 1,2 кв.м., балкона площею 2,2 кв.м. та лоджії площею 2,8 кв.м., що підтверджується планом №10 у будинку квартирного типу по [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи частку позивача та відповідачів у квартирі, планування квартири, що складається із чотирьох ізольованих житлових кімнат, відсутність домовленості між співвласниками про порядок користування, кількість співвласників, їх стать, а також ту обставину, що кімнатою з лоджією, в силу свого здоров`я, користується [PERSON] , яка є особою з інвалідністю та постійно проживає в квартирі на відміну від позивача, який проживає окремо за іншою адресою, та яка є співвласником аналогічної з позивачем частки у квартирі, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок користування квартирою: позивачу виділити у користування житлову кімнату площею 10,8 кв.м., позначену «10-5» на плані квартири, відповідачам залишити у користуванні житлові кімнати площею 13,1 кв.м. (10-6) з лоджією площею 2,8 кв.м. (10-9), площею 18,4 кв.м. (10-7) з балконом площею 2,2 кв.м. (10-10), площею 8,3 кв.м (10-8). Кухню площею 8 кв.м. (10-4), коридор площею 11,7 кв.м.(10-1), нежитлове приміщення площею 2,9 кв.м. (10-3) та нежитлове приміщення площею 1,2 кв.м.(10-2) залишити у загальному користуванні між співвласниками квартири. Обраний судом варіант порядку користування квартирою надає сторонам можливість врегулювати спір з приводу користування приміщеннями квартири.

Outcome: partial