Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

В вересні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним Договором №102368573 в сумі 32975,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний Договір №102368573, згідно з умовами якого відповідач отримав 10000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач належним чином виконує свої зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків, у зв`язку із чим утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 32975,00 грн., з яких: 10000, 00 грн. - тіло кредиту, 22275, 00 грн. нараховані проценти та 700 грн. простроченої заборгованості за комісією. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, витрати на праву допомогу та судовий збір. Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 16.01.2026, вирішено проводити заочний розгляд справи. Сторони у судове засідання не з`явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 22 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №102368573, відповідно до якого [PERSON] отримує кредит в сумі 10 000,00 грн. зі сплатою відсотків за його користуванням. Відповідно до п.1.3 Договору кредит надається загальним строком на 105 днів з 22.02.2024 року. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 2275.00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за_ пільговий_ період складає 12275.00 грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 22975.00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 32975.00 грн. 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 700.00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту З платіжного доручення №83384542 від 22.02.2024 вбачається, що ТОВ «Мілоан» доручив, перерахувати суму у розмірі 10000,00 грн. [PERSON] кошти згідно договору №83384542. Згідно із ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З розрахунку про стан заборгованості наданої позивачем слідує, що сума заборгованості за тілом кредиту складає 10000,00 грн., проценти 22275,00 грн., 700 грн. комісії. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми тіла кредиту у розмірі 10000,00 грн. та нарахованих відсотків у розмірі 22275,00 грн. 25.06.2024 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу №109-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги відповідно до реєстру боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №109-МЛ/Т, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №102368573. Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Враховуючи вище вказане суд вважає, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №102368573. Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути заборгованість у розмірі 32 275,00 гривень 00 копійок. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 700,00 грн., суд зазначає, Відповідно до ч. ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. ТОВ «Мілоан» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Отже, умови договору про нарахування позивачем комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії належить відмовити. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З акту №Д/1218 надання послуг від 20 серпня 2025 року встановлено, що позивачем понесено документально підтверджені обґрунтовані витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 8 000 грн.. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Так як позов задоволено частково (97,87%), то суд вважає за необхідне стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 2370,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7830,17 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial