Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

До суду звернувся позивачі з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №32457610832-503133 від 27.10.2021, яка у загальному розмірі складає 29444 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3247610832-503133 від 27.10.2021, підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію». Відповідачу було надано кредит в сумі 8500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача в порядку та на умовах, встановлених договором, із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту. Сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою на 22 дні становить 12614 грн. Строк договору було подовжено до 90 днів відповідно до вимог п.3.6, 3.7 Договору на 90 днів до 15.02.2022, проте відповідач порушив умови договору, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість на загальну суму 29 444 грн., тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. Ухвалою судді від 29.04.2025 відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Відповідач надав суду відзив, зазначивши, що він є військовослужбовцем та відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» звільнений на час особливого періоду від нарахування штрафних санкцій, пені за користування кредитом, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги в частині стягнення з нього процентів за користування кредиту є необґрунтованими. Також, 10.10.2025, відповідач власноруч надав до канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує факту отримання від ТОВ «КОШЕЛЬОК» грошових коштів у кредит, повідомив про готовність сплатити тіло кредиту без нарахованих позивачем відсотків, оскільки він є військовослужбовцем, про що надав копію посвідчення [NUMBER] від 12.10.2021, військовий квиток серії [NUMBER] та довідку ВЧ [NUMBER] від 14.04.2025 відповідно до якої [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 29.04.2023 по теперішній час. Також, від представника відповідача, адвоката Рудої О.О., надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, через його необґрунтованість, відсутність доказів, що саме відповідач створив заявку на отримання кредиту, пройшов верифікацію, саме на належний йому номер мобільного телефону надійшов одноразовий ідентифікатор, а лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про відкриття на ім`я відповідача рахунку без зазначення відправника коштів не свідчить про отримання відповідачем коштів саме від позивача. Також зазначила, про звернення позивачем із позовом із пропуском строку позовної давності, оскільки кошти були видані позивачем 27.10.2021 р. Ухвалою суду від 06.11.2025, задоволено клопотання позивача щодо витребування з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» документів на підтвердження факту випуски банківської картки на ім`я [PERSON] , виписки про рух коштів по рахунку з банківської картки відповідача з 26.10.2021 по 28.10.2021. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, у позовній заяві просить суд здійснювати розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач та його представник про час та місце судових засідань повідомлялись належним чином, однак, у судові засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, будь-яких заяв, клопотань до суду не надходило. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є датайого проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20.01.2026, є дата складення повного судового рішення 26.01.2026. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Так, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та відповідачем був укладений договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3247610832-503133 від 27.10.2021, тип кредиту споживчий кредит. Відповідно до п.п.9.1 п.9 Договору цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Невід`ємною частиною договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «КОШЕЛЬОК». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця (п.п. 9.4 п.9). Згідно п.п.9.5 п.9 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості електронного підпису позичальником буде використовуватись одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п. 1 п. 1 Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у сумі 8500 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту споживчий кредит; проценти за користування кредитом 12614,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду; тип процентної ставки фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п 3.4,3.5,3.6 цього договору (п.п. 1,3.3-1.4 Договору). Кредит надається строком на 22 днів («Лояльний період»), початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця (п.п. 2.1 п. 2 Договору). Сторони погодили, що встановлений в п.2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом (п.п. 2.2 п. 2 Договору). Кредит надається Позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний Позичальником у заявці (п.п. 2.4 п. 2 Договору). Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є Додатком до цього Договору . У випадку користування Кредитом з боку Позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлений п.2.1 Договору або додатковими угодами між Сторонами зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 2 % від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п.3.4 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 2,2% за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту. Таким чином зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 1,85 розповсюджуються на весь період користування Кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 Договору (п.п. 3.5 п. 3 Договору). Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на наступних умовах зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду; з наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 % річних, що становить 2.2 проценти в день від суми Кредиту за кожен день користування ним (п.п. 3.6, 3.7, 3.8 п. 3 Договору). Невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «КОШЕЛЬОК» та Паспорт споживчого кредиту (п.п. 9.4 п. 9 Договору). Вищевказаний Договір надання грошових коштів у кредит підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором. Отже, за умовами вказаного Кредитного договору, підписуючи його, позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, та погодився з усіма його умовами. Так, до матеріалів справи позивачем надано Правила надання коштів в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «КОШЕЛЬОК» та Паспорт споживчого кредиту. Графіком розрахунків, що є додатком № 1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, передбачено та зазначено такі умови: дата видачі кредиту/дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період, проценти за користування кредитом, загальна вартість кредиту тощо. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором сума заборгованості відповідача становить 29444,00 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 8500,00 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованими в межах «Лояльного періоду» - 4114,00 грн. та за продовжений строк користування позикою 16 830 грн., а всього - 20944,00 грн. Згідно відповіді наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-251118/103530-БТ від 21.11.2025 відслідковується зарахування коштів в потрібній сумі на рахунок відповідача. Однак, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав. Так, згідно п. 3.6 та п. 3.7 Договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів до15.02.2022. При вирішенні даного спору суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, судом встановлено факт укладення відповідачем вищевказаного Договору надання грошових коштів у позику в електронній формі та підписання Договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Як слідує з матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобов`язання, відповідач в свою чергу, не виконує належним чином зобов`язання за вищевказаним Договором у зв`язку з чим має заборгованість з повернення тіла кредиту та процентів, що передбачено умовами укладеного Договору. Відповідно до статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Позичальник зобов`язаний, відповідно до статті 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, відповідач має заборгованість за Договором про надання коштів у позику. При цьому, суд враховує позицію відповідача, викладену ним власноруч у заяві від 10.10.2025 щодо визнання ним факту отримання від ТОВ «КОШЕЛЬОК» кредитних коштів, та його бажання повернути суму тіла кредиту. З огляду на зазначене, суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо недоведеності факту отримання [PERSON] грошових коштів на підставі договору № 3247610832-503133 від 27.10.2021, укладеного з ТОВ «КОШЕЛЬОК», оскільки сам відповідач підтвердив факт отримання таких коштів від позивача, що узгоджується з інформацією наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо дати зарахування коштів, а саме 27.10.2021, в сумі 8500 грн., та належності відповідачеві банківського рахунку, фінансовий номер ( [NUMBER] ), який зазначений у договорі позики № 3247610832-503133 від 27.10.2021, на який перераховано суму позики в розмірі 8500 грн. Оскільки відповідач, як встановлено матеріалами справи, отримав кредит в розмірі 8500,00 грн., вказані кошти не повернув, позивач правомірно вимагає їх повернення, шляхом стягнення з відповідача за рішенням суду. При цьому, у п. 3.6 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом, зокрема, за умови зобов`язання щодо повернення основної суми переноситься на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення такого періоду. Таким чином, оскільки позичальник у встановлений в Договорі строк 22 днів не виконав свої зобов`язання та не повернув грошові кошті, кредитор, у відповідності до вимог п. 3.6 Договору, продовжив нараховувати проценти за користування позикою протягом наступних 90 днів. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором є такими, що підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача суми процентів за користування кредитом в сумі 20944 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 15 ч.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Так, відповідачем, на підтвердження наявності у нього, як військовослужбовця, пільги, встановленої ч. 15 ст. 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що унеможливлює стягнення з нього процентів за користування кредитом, надано копію військового квитка серії [NUMBER] від 04.03.2020, відповідно до якого [PERSON] з 25.06.2020 по 28.04.2023 проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] у званні «Солдат», (код посади 600543А), а з 29.04.2023 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] по теперішній час, що також підтверджено довідкою виданою військовою частиною [NUMBER] від 14.04.2025. Таким чином на відповідача з червня 2020 року, як на військовослужбовця, на особливий період, поширюються пільги, передбачені п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час перебування відповідача на військовій службі в особливий період. З огляду на наведені обставини вимоги позивача про стягнення з [PERSON] процентів за користування коштів за договором № 3247610832-503133 від 27.10.2021 задоволенню не підлягають, оскільки відповідач, як військовослужбовець (відповідні докази про що надано відповідачем) згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», звільняється від сплати процентів за кредитними договорами. Тому позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу,в сумі 8500 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає зазначити наступне. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, який скасовано лише з 01.07.2023. Також, 24.02.2022 Законом України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. У період дії в Україні воєнного надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії (п.19 прикінцевих положень ЦК України). Відтак, доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності безпідставні, оскільки такі строки продовжені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX на строк дії карантину так іЗаконом України «Про правовий режим воєнного стану» від 24.02.2022 за № 389 VIII на час дії режиму воєнного стану. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Оскільки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на суму 8500 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 699,30 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial