Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі суд) звернулося ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (юридична адреса: 01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок № 133-А, ЄДРПОУ 37356833) (далі позивач) із позовом до [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд: Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (юридична адреса: 01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок № 133-А, ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за Кредитним договором № 10.11.2024-100001786 від 10 листопада 2024 року у сумі 8 100 (вісім тисяч сто) гривень 00 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 листопада 2024 року позивач та відповідач уклали Кредитний договір (кредитної лінії), відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 3 000,00 грн строком на 124 дні. Відповідно до квитанції сума кредиту була перерахована відповідачу, який був зобов`язаний його повернути, сплатити проценти та комісію за користування наданими коштами. Проте, відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, у результаті чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 626, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо обов`язковості умов укладених договорів; Закону України «Про електронні довірчі послуги», статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» щодо належної форми кредитного договору електронної форми; статей 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором. Від відповідача відзив на позовну заяву чи інші процесуальні документи у справі до суду не надходили. Заяви, клопотання учасників справи В позовній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та просить проводить розгляд справи без участі позивача та його представника. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 27 жовтня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, постановив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначив на 03 грудня 2025 року. Розгляд справи відкладався на 19 січня 2026 року у зв`язку із неявкою у судове засідання учасників справи. Ухвалою від 19 січня 2026 року суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач, повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, позовні вимоги підтримав частково, а позивач не заперечує, суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вимоги частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 10 листопада 2024 року між позивачем та відповідачем було укладений електронний кредитний договір № 10.11.2024-100001786 (далі кредитний договір), який складається із Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (далі Пропозиція) (а.с.21-23), та Відповіді (Акцепту)(а.с.25-26), Заявки (а.с.24). Пунктом 3.1 Пропозиції визначено, що за цим договором кредитодавець (позивач) зобов`язується надати кредит, позичальникові (відповідачу) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник (відповідач) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до пункту 2 Заявки сума кредиту становить 3000,00 грн, який надається на 124 дні з дати його надання (пункт 3 Заявки). Дата повернення кредиту 13 березня 2024 року (пункт 4 Заявки). Денна процентна ставка становить 0,97 % (пункт 12 Заявки та 12 Відповіді (Акцепту). Відповідно до пункту 8 Відповіді (Акцепту) комісія, пов`язана із наданням кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює 270,00 грн. нараховується кредитором та обліковується на день видачі кредиту, сплачується згідно з Графіком платежів (а.с.25, зворотна сторона). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 270,00 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором (позивачем) в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно з графіком платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної політики позичальника (відповідача) по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані у даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії з обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надати позичальнику відповідно до чинного законодавства України, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит (пункт 9 Відповіді (Акцепта). Неустойка становить 37,50 гривень за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (пункт 17 Заявки). Пунктом 4.1 Пропозиції визначено, що кредит надається на умовах строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику на банківський рахунок позичальника. Згідно з пунктом 16 Заявки та Відповіді (Акцепту) орієнтовна вартість кредиту 6600 грн (а.с.25). Кошти згідно з укладеним кредитним договором перераховано 10 листопада 2024 року у сумі 3 000,00 грн на картку відповідача 4441111145844019, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 09 жовтня 2025 року №160-0910 (а.с.11). Пунктом 2.1 Пропозиції передбачено, що електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається із кредитодавцем (позивачем) та позичальником (відповідачем) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів (пункт 2.2 Пропозиції): 1. Дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) розміщена на веб-сайті позивача у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на веб-сайті позивача. 2. Заявка, сформована на сайті позивача після ідентифікації відповідача, обрання ним конкретних умов та їх схвалення позивачем. 3. Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті позивача та підписана відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого відповідачем у смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації за сайті. Відповідно до пункту 2.3 Пропозиції порядок укладення кредитного договору такий: 1. Позивач розміщує на власному вебсайті пропозицію укласти електронний договір (оферту). 2. Відповідач ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті позивача за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим відповідачем в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний відповідачкою при її ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті. 3. Відповідач в особистому кабінеті на вебсайті позивача обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір. 4. У разі погодження позивачем на обрані відповідачем умови кредитування у особистому кабінеті на вебсайті позивача направляє відповідачці пропозиції про укладення кредитного договору (оферту), заявку, а також формує формуляр форми відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) в електронній формі для її заповнення та підписання відповідачем. 5. Для підписання відповідачем відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) відповідачу передається одноразовий ідентифікатор в смс-повіомленні на номер телефону, який указаний відповідачем при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті. 6. Відповідач, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаній пропозиції про укладення кредитного договору (оферті) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отриманим нею у вказаному вище порядку. У разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою (пункт 9.1 Пропозиції). Згідно з пунктом 10.1 Пропозиції цей договір набирає чинності з дати отримання позивачем в інформаційній системі позивача від відповідача відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим відповідачем від позивача на номер телефону відповідача, вказаний при реєстрації в інформаційній системі позивача. Розмір неустойки встановлений відповідно до пунктів 17, 18 Заявки та складає: 37,50 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з пунктом 18 Заявки розмір процентів відповідно до статті 625 ЦК України становить 456,25 % річних, які нараховуються від простроченої Позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до статті 625 ЦК України встановлюється законом. Відповідно до Довідки-розрахунку, наданої позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем становить 8 100,00 грн, з яких: 3 000,00 грн сума кредиту, 2 790,00 грн проценти за користування кредитом, 270,00 грн комісія за надання кредиту, 540,00 грн - комісія за обслуговування кредиту, 1 500,00 грн неустойка (а.с.12). Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України «Про електронну комерцію, Законом України «Про споживче кредитування» станом на дату виникнення спірних правовідносин. Не погоджуючись із відповідачем, який не сплачував заборгованість за кредитним договором, позивач звернувся із цим позовом до суду. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України). Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Норми права, які застосував суд Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України визначено, що період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит (частина перша статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Оцінка суду Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів. Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України). Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Передусім суд зазначає, що відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконав умови укладеного ним в електронному вигляді кредитного договору, а тому заборгованість слід стягнути у судовому порядку. Відповідач свою позицію щодо заявлених позовних вимог не висловив. Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків. По-перше, як було зазначено вище, стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав із позивачем кредитний договір, який складається із Пропозиції, Заявки та Відповіді (акцепту) шляхом підписання своїм електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, як того вимагає кредитний договір і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію», а також матеріали справи, зокрема умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу. Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Судом встановлено, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону. При цьому, з огляду на зазначені вище норми пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України відповідач звільняється від сплати неустойки. У зв`язку з цим позовні вимоги в частині стягнення із відповідача неустойки у сумі 1 500,00 грн не підлягають задоволенню. Що стосується стягнення комісії за користування кредитом, суд зазначає таке. З аналізу вимог пункту 4 частини першої та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» суд вбачає, що цей Закон передбачає право фінансової установи встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Зважаючи на вимоги вказаних вище статей 11 та 12 Закону України «Про споживче кредитування» комісія, визначена вказаними вище пунктами 8 та 9 Відповіді (Акцепта), може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22) зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Вказаний висновок Верховного Суду кореспондується зі спірними правовідносинами, оскільки відповідач також надає фінансові послуги та на нього розповсюджуються норми Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, вимога позивача щодо стягнення комісій за кредитним договором не узгоджується із нормами Закону України «Про споживче кредитування», оскільки умова кредитного договору щодо стягнення комісії не конкретизує, за які саме додаткові послуги вона стягується. Щодо стягнення неустойки суд зазначає таке. З огляду на зазначені вище норми пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, відповідач звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь позивача неустойки (пені) за таке прострочення відповідні платежі за прострочення підлягають списанню кредитодавцем (позивачем). У зв`язку з цим заборгованість за неустойкою не підлягає стягненню із відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку, що у зв`язку з тим, що відповідно до вимог вказаних вище статей Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний виконувати умови укладеного ним кредитного договору, стягненню підлягає наступна сума: 3 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, проценти за користування ним 2790,00 грн. Загальна сума 5 790,00 грн. В частині стягнення неустойки та комісій суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, оскільки вони не узгоджуються із вимогами Цивільного кодексу України та Закону України «Про споживче кредитування». За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, відповідач, не надавши позиції щодо заявлених позовних вимог, надавши оцінку всім аргументам учасників справи та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40, що підтверджується Платіжною інструкцією №СЦ00046162 від 13 жовтня 2025 року (а.с.1). У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє частково, із відповідача стягується судовий збір пропорційно сумі задоволених вимог - 1 731,53 грн. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: partial