Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог вказано, що 14.09.2017 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії для особистих потреб, відповідно до умов якої АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн., процентна ставка 26 % річних, тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно, в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Станом на 20.09.2021 за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 48515,56 гривень. 20.09.2021 між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС») укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 14.09.2017. 03.07.2024 між ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Литвиненко О.І. було укладено договір про надання юридичних послуг №03-07/24. За умовами зазначеного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець надає замовнику послуги захисту прав та інтересів замовника під час розгляду судом будь-якої інстанції справи у якій замовник є учасником. Згідно пункту 3.1 зазначеного договору вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 2000 грн. без ПДВ. Конкретні суми до оплати наводяться у Акті (актах) наданих послуг, надісланих адвокатом та погоджених із клієнтом. 15.07.2024 ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Литвиненко О.І. підписано Акт № 1 приймання-передачі наданих послуг, згідно якого виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги відповідно до договору № 03-07/24 про надання юридичних послуг від 03.07.2024. Зазначений акт містить детальний опис робіт та час, витрачений на надання юридичних послуг. В судове засідання представник позивача не з`явився, розгляд справи просив провести за його відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання представника позивача про застосування строку позовної давності. Представником відповідача зазначено, що 20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 14.09.2017 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.09.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 48515,56 грн. Разом з тим, позивачем до позовної заяви, як докази заборгованості, додані лише розрахунок і виписка по руху коштів по картковому рахунку. Будь яких інших доказів на підтвердження боргу позивачем не надано, а згідно виписки з карткового рахунку відповідача останній рух із зняття коштів значиться датою від 10.06.2020 року, поповнення даного рахунку датою 07.02.2020 року, отже з часу внесення останнього платежу, до часу звернення позивача до Суду, минуло більше 4 років. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 14.09.2017 між АТ «АЛЬФА БАНК» та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якої [PERSON] запропонував банку надати йому кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії з встановленим лімітом у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою становить 26,00 % річних. Розмір обов`язкового мінімального платежу пропонує встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією та не може бути меншим за 50 грн. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Договір кредитної лінії укладено в письмовій формі та підписаний сторонами, що підтверджено копією оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.09.2017, копією паспорта споживчого кредиту від 14.09.2017. АТ «АЛЬФА БАНК» виконав умови кредитного договору своєчасно та в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Загальний розмір заборгованості станом на 20.09.2021 становив 48515,56 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості за кредитом. Укладення кредитного договору із АТ «АЛЬФА БАНК» відповідачем у письмових клопотаннях до суду не заперечується. 20.09.2021 між АТ «АЛЬФА БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 14.09.2017, що підтверджено копією договору факторингу № 3 від 20.09.2021. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором внаслідок неповернення кредиту у встановлений договором строк, також позивачем доведено розмір заборгованості в сумі 48515,56 грн. Розмір заборгованості підтверджений розрахунком позивача. Відповідачем не надано доказів щодо погашення суми боргу, а тому позов ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, то суд зазначає наступне. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020р. № 211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк даного карантину неодноразово продовжувався. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-IX доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ пунктом 12, яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Окрім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року було доповнено пунктом 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто, відміна карантину жодним чином не впливає на поновлення строку позовної давності за ЦКУ, адже він призупинений на період воєнного, надзвичайного стану. З огляду на доповнення Перехідних положень ЦК України пунктами 12 та 19, якими чітко регламентовано продовження строків позовної давності на період введення карантину та воєнного стану, в тому числі загальних строк, передбачених ст. 257 ЦК України, суд доходить висновку, що позивачем не було пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу у зазначеній справі надавав адвокат Литвиненко О.І. до позову долучено копію акту приймання передачі наданих послуг з найменуванням послуг, періодом та вартістю, а також платіжну інструкцію №3568 від 29.07.2024. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). З урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що розмір вказаних позивачем витрат на правничу допомогу, є завищеним у відповідності із співмірним виконанням адвокатських робіт, а тому вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню частково в розмірі 4000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved