Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

ТОВ "Свеа Фінанс" звернулося в суд із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 30.04.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4608316 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після заповнення Відповідачем відповідної електронної заявки на отримання споживчого кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що станом на момент укладення договору перебував за адресою https://credit7.ua/, ТОВ "Лінеура Україна" 30/04/2024 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 4608316 у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними Позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету Позичальником Первісний кредитор здійснив ідентифікацію (встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних) і верифікацію (перевірку і підтвердження належності відповідній особі ідентифікаційних даних) особи в порядку, передбаченому пунктами 2 і 4 розділу 31 «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)» (Додатку 2 до «Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 № 107). Тобто отримання ідентифікаційних даних і їх верифікація із використанням системи BankID НБУ і бюро кредитних історій з додатковою фотофіксацією особи з власним ідентифікаційним документом. Таким чином особу, що вчиняла дії в Інформаційно- телекомунікаційній системі первісного кредитора (особистому кабінеті на сайті https://credit7.ua/, було однозначно встановлено як [PERSON] . Відповідно до Розділу 1 кредитного договору ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 16000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,50% на день. ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24.01.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» ( надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №01.02-02/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошов кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників (додаток 1) до договору факторингу № 01.02-02/25 від 24.01.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4608316 59533,00 грн. Таким чином, позивач просить стягнути на його користь з відповідача вищевказану суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з`явився, судом повідомлений про час і місце розгляду справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалась відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте повернулись до суду без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки з позначкою "відсутній за вказаною адресою" вважається належним доказом повідомлення сторони про дату судового розгляду (Постанова КЦС ВС від 10.05.2023 року справа № 755/17944/18 (61-185св23)). На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Фактичні обставини, встановлені судом з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 30.04.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4608316, який підписаний електронним підписом 71128 (а.с. 7-16). Відповідно до п. 1.1 у кладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС Товариства. Згідно п.1.2 вказаного Договору, тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 16000,00 грн. Строк кредитування 360 днів (п.1.3) Тип процентної ставки фіксована. Стандртна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межаї всього строку кредиту вказаного у п.1.3 цього договору (п.1.4,1.4.1) Відповідно до п. 4.1 сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом, визначені у Графіку платежів. Згідно п. 2.1. товариство надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідно до п. 3.1. Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом.Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. Відповідно до п. 4.1. Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. Також відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором 71128 підписав Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта 9споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту, у якому викладені умови кредитування, які аналогічні тим, що зазначені у Договорі (а.с. 16-21). З довідки сервісу онлайн платежів PayTech №20250124-384 від 24/01/2025 убачається, що 30.04.2024 о 08:37:19 на платіжну карту [NUMBER] клієнта від ТОВ "Лінеура Україна" успішно перераховано кошти в сумі 16000,00 грн (а.с. 36). 24.01.2025 року між ТОВ " Лінеура Україна" та ТОВ " Свеа Фінанс" ( надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено довір факторингу №01.02-02/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошов кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором (а.с.37-44). Пунктом 2.1 у відповідності до умов цього Договору, Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Також матеріали справи містять Акт приймання передачі документації за договором факторингу від 24.01.2025 №01.02-02/25 (а.с.45). Відповідно до Реєстру боржників (додаток 1) до договору факторингу №01.02-02/25 від 24.01.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4608316 59533,00 грн, з яких: 11239,00 грн сума основного боргу за кредитом; 40293,01 грн сума нарахованих процентів 8000,00 грн сума штрафних санкцій(а.с.51). З розрахунку заборгованості ТОВ "Лінеура Україна" вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4608316 від 30.04.2024 складає: 59533,00 грн., з них: 11239,00 грн тіло кредиту; 40293,01 грн проценти за користуванням кредиту; 8000,00 грн сума штрафних санкцій, також з розрахунку вбачається, що відповідач здійснював часткові платежі на погашення заборгованості по відсотках протягом 30.04.2024 24.01.2025 на загальну суму 5298 грн (а.с.31-35). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). У відповідності до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку , а також, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно норм статей 628, 638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Що ж до форми договору, то положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до положень ч.1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст. 1046-1053 ЦКУ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору, що передбачено ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну комерцію». Так, відповідно дост.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Положеннями ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12цього Закону; 2)заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12цього Закону; 3)вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно положень ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису відповідно до вимог законів України"Про електронні документи та електронний документообіг"та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст.ст. 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що 30.04.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4608316, який підписаний електронним підписом 71128 (а.с.7-16). Відповідачу надано кредит у суму 16000,00 грн, строком на 360 днів, сторони погодили суму кредиту, відсоткову ставку та графік платежів. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Всупереч умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4608316 від 30.04.2024 року відповідач [PERSON] виконував свої зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи щомісячні платежі не у повному обсязі або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості, і фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку кредитору повернуті не були. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед первісним кредитором, відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4608316 від 30.04.2024 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Частково сплачуючи борг за відсотками, відповідач, додатково до зазначеного вище, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано, що свідчить про визнання ним боргу. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц. Також судом встановлено, що на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ТОВ "Свея Фінанс" на підставі укладеного договору факторингу є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] відповідно до умов Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4608316 від 30.04.2024 року. Як убачається з розрахунку заборгованості ТОВ "Лінеура Україна" заборгованість [PERSON] за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4608316 від 30.04.2024 року складає: 59533,00 грн., з них: 11239,00 грн тіло кредиту; 40293,01 грн проценти за користуванням кредиту; 8000,00 грн сума штрафних санкцій. Щодо нарахованої позивачем суми штрафних санкцій за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4608316 від 30.04.2024 року у сумі 8000,00 грн, суд приходить до наступного. Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Відтак, позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та нараховано штрафні санкції у сумі 8000,00 грн за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4608316 від 30.04.2024 року, від обов`язку сплати якої позичальник звільнений, оскільки така підлягала списанню кредитодавцем, а тому дана вимога не підлягає задоволенню. Судом не встановлено належного виконання умов кредитного договору відповідачем та на спростування розміру заборгованості за кредитним договором належних доказів останнім суду не надано. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 51533,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, з огляду на часткове задоволення позову у розмірі 51533,00 грн, що складає 86,56% (51533,00 грн х 100% : 59533,00 грн), на відповідача слід покласти відшкодування сплаченого позивачем судового збору у розмірі, пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає 2096,82 грн (2422,40 грн : 100% х 86,56%). На підставі ст.ст. 11, 207, 625, 628, 638-639, 1048-1054, 1077-1078 ЦК України, ст.ст.5, 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»,ст.ст.3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію»,

Outcome: partial