Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.09.2023 року між ТОВ ''Авентус Україна'' і [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №7098415, а 27.05.2024 року між ТОВ ''Авентус Україна'' та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно якого ТОВ ''Авентус Україна'' передали ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором №7098415 від 23.09.2023 року. [PERSON] не виконує зобов`язань за вказаним договором, припинив повертати кредит у строки передбачені договором, а тому виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати по справі. Крім того, позивач просить в порядку статті 265 частин десятої, одинадцятої ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України , починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % на користь позивача та роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин і не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд згідно вимог ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.525, 526, 527, 530 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 265 частинами 10, 11 ЦПК України передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Судом встановлено, що 23.09.2023 року між ТОВ ''Авентус Україна'' і [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №7098415, згідно умов якого ТОВ ''Авентус Україна'' надали [PERSON] кредит у сумі 5000 грн., строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом 1,99% за кожен день користування кредитом (стандартна процентна ставка), 1,095% за кожен день користування кредитом (знижена процентна ставка), сплатою штрафу у випадку неналежного виконання договору в розмірі 150 грн. на 4 день неналежного виконання умов договору, в розмірі 50 грн. за кожен день неналежного виконання умов договору, починаючи з 5 дня, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, передбачені договором. Крім того, [PERSON] , шляхом підписання електронним підписом, ознайомився з таблицею вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту. Листом ТОВ ''Фінансова компанія ''Контрактовий дім'' №7/4988 від 29.05.2024 року повідомлено про успішність операцій згідно договору з ТОВ ''Авентус Україна'' №087/20-П від 08.07.2020 року, зокрема операції з номером транзакції 1300128496 про перерахування 23.09.2023 року на платіжну картку номер [NUMBER] грошових коштів в сумі 5000 грн. Розрахунок заборгованості, проведений ТОВ ''Авентус Україна'', свідчить, що загальна сума заборгованості 13159 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом 5000 грн., за відсотками 8159 грн. 27.05.2024 року між ТОВ ''Авентус Україна'' та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно якого ТОВ ''Авентус Україна'' передали ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором №7098415 від 23.09.2023 року. Розрахунок заборгованості нарахованих процентів за період із 28.05.2024 року по 17.09.2024 року, проведений ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна", свідчить, що за вказаний період нараховано процентів у сумі 11243,50 грн. Рішенням №251124/1 від 25.11.2024 року змінено назву ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал", що також підтверджується випискою з ЄДР. На виконання ухвали суду АТ КБ ''ПриватБанк'' надано лист №20.1.0.0.0/7-251126/44189-БТ від 01.12.2025 року, яким повідомлено, що [PERSON] є клієнтом банку, на його ім`я емітовано картку № [NUMBER] , на яку 23.09.2023 року здійснено переказ коштів на суму 5000 грн., інформація про платника відсутня. Таким чином, зваживши у сукупності подані позивачем докази по справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №7098415 від 23.09.2023 року. Щодо позовної вимоги про застосування судом положень ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України та зобов`язання особи, що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно ст.625 ЦК України, то вони є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки правила ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України встановили виняток із загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами по справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення судового рішення. Правова мета приписів ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого рішення та продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Формулювання вказаних норм процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд із урахуванням обставин, що мають істотне значення (майнового стану відповідача), на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року по справі №910/14524/22. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вимога позивача про застосування ст.265 ЦПК України та ст.625 ЦК України є необґрунтованою, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що у зв`язку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати понесені позивачем, які складаються зі сплаченого судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що стягненню підлягають витрати на правову допомогу лише в сумі 4000 грн., виходячи з наступного. Стороною позивача надано належні, допустимі та достатні докази витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі, а саме: договір №10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, заявку №11710 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладену між ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, акт прийому-передачі виконаних робіт від 20.10.2025 року, рахунок на оплату замовлення №11710-20/10-2025 від 20.10.2025 року. Враховуючи викладене та те, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним, даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними по справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн.

Outcome: partial