Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

позовні вимоги сторона позивача обґрунтовує тим, що 12.10.2023 року, о 12 год. 10 хв. у м. Коломиї, по вул.Карпатській, Івано-Франківської області відповідач керував транспортним засобом марки «КАМАЗ», державний номерний знак « [NUMBER] », та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Honda Pilot», державний номерний знак « [NUMBER] », 2016 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що спричинило пошкодження цих транспортних засобів. Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.11.2023 року, винесеній у справі № 346/6010/23, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Потерпілий [PERSON] звернувся до позивача із заявою про відшкодування заподіяної внаслідок вказаної ДТП шкоди. Тому позивачем здійснено на користь потерпілого регламентну виплату у розмірі 121 451 грн. 80 коп., а також потягло за собою витрати в загальному розмірі 2 248 грн. на збір документів та визначення розміру шкоди з приводу зазначеного страхового випадку. Однак, цивільно-правова відповідальність відповідача як власника вказаного транспортного засобу марки КАМАЗ не була застрахована на момент даної ДТП. Тому сторона позивача вважає, що має право суброгації до відповідача у вищевказаному розмірі виплаченого страхового відшкодування. 19.01.2025 року стороною позивача надіслано на адресу відповідача претензію про відшкодування вказаних збитків, проте, відповідач на цю претензію не відповів. У зв`язку із цим сторона позивача просить стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 123 699 грн. 80 коп., з яких: 121 451 грн. 80 коп. розмір регламентної виплати; 2 248 грн. розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди, як відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, та судові витрати в розмірі 3 028 грн., понесені на оплату судового збору за подання даного позову. Представник позивача в судове засідання 20.01.2026 року не з`явився, 03.11.2025 року сторона позивача подала через підсистему «Електронний Суд» клопотання, в якому просить проводити судові засідання без участі представника позивача та задовольнити позов, вказавши також, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а. с. 185-187). Відповідач в судове засідання 20.01.2026 року, тобто повторно, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача вказала, що не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судові засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Стадія ухвалення даного рішення судом визначена по 26.01.2026 року. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з даними постанови даного суду від 14.11.2023 року, винесеної у справі № 346/6010/23, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 25.11.2023 року. Згідно з даними цієї постанови 12.10.2023 року, о 12 год. 10 хв. у м. Коломиї, по вул. Карпатській, Івано-Франківської області відповідач керував транспортним засобом марки «КАМАЗ», державний номерний знак « [NUMBER] », та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Honda», державний номерний знак « [NUMBER] » (як зазначено в постанові), під керуванням [PERSON] , що спричинило пошкодження цих транспортних засобів (а. с. 8). Крім того, постановою цього ж суду від 19.05.2025 року, винесеною у справі № 346/6010/23, виправлено описку в зазначеній постанові від 14.11.2023 року та вказано, що вірним державним номерним знаком автомобіля марки «Honda» є « [NUMBER] » (а. с. 9). Згідно з даними перевірки чинності поліса внутрішнього обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу поліс на транспортний засіб із державним номерним знаком « [NUMBER] » не знайдено (а. с. 65). Судом також встановлено, що 17.10.2023 року [PERSON] як потерпілий від вказаної ДТП звернувся до позивача із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті даної ДТП (а.с.12). Відповідно до даних довідки № 1 від 08.12.2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, між [PERSON] та акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» укладено договір страхування наземного транспортного засобу № 4483393, термін дії якого розпочався 07.09.2023 р. та спливав 06.09.2024 р. (а. с. 66). Згідно з даними звіту № 78-10-2023 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коофіцієнту фізичного зносу складових частин, складеного 27.10.2023 року оцінювачем Фонду державного майна України, ринкова вартість автомобіля марки «Honda Pilot», державний номерний знак « [NUMBER] », 2016 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , становить 668 248 грн.; вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коофіцієнту фізичного зносу його складових частин становить 124 766, 76 грн. Внаслідок вищевказаної ДТП даному автомобілю спричинено пошкодження кришки багажника, склокришки та амортизатора багажника, заднього бампера, спотеру заднього бампера, заднього правого крила, правої задньої дверки, внутрішньої обшивки правого крила, розширювача заднього правого крила, задньої обшивки, підкрилка заднього правого колеса, правого ліхтаря заднього ходу, колісної арки заднього правого крила, двигуна правої задньої дверки та багажника (а.с.14-62). Відповідно до даних акту виконаних робіт, складеного до договору №20/30 від 01.01.2020 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] , який здійснює підприємницьку діяльність за адресою: [ADDRESS] , вартість складання вище вказаного звіту становить 2 248 рн. (а.с 64). Відповідно до даних наказу заступника генерального директора директора з питань здійснення обов`язкового страхування в Україні МТСБУ, винесеного (наказу) 12.12.2023 року у справі №96819, довідки №1 від 08.12.2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжних інструкцій № 966906 від 15.11.2023 року та № 979084 від 13.12.2023 року позивач перерахував [PERSON] як потерпілому 121 451 грн. 80 коп. в якості страхової виплати з приводу зазначеного страхового випадку (а.с.66-68). Відповідно до статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Як вбачається з положень ст.22 цього Кодексу, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п.3 ч.1 ст.988 цього Кодексу страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з правилами ч.2 ст.1187 цього Кодексу відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до положень ст.3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з п. 22.1 ст. 21 даного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 36.4 статті 36 цього Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону № 1961- IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, судом встановлено, що позивач відповідно до вимог чинного законодавства та на виконання умов вищевказаного договору страхування здійснив [PERSON] як потерпілому від зазначеної ДТП виплату відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок протиправних дій відповідача, який на час зазначеної ДТП не мав укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже, позивач набув право зворотної вимоги до відповідача в розмірі виплаченого відшкодування, який становить 121 451 грн. 80 коп. Тому є обґрунтованою позовна вимога сторони позивача про стягнення з відповідача відшкодування в розмірі 121 451 грн. 80 коп., що є розміром регламентної виплати. Однак, Закон № 1961- IV не передбачає обов`язки особи, яка відповідальна за завдану шкоду, здійснювати відшкодування витрат, пов`язаних зі збором документів та визначення розміру шкоди, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат у розмірі 2 248 грн. є необґрунтованими. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн., що стверджується платіжною інструкцією № 12737 від 29.04.2025 року (а. с. 6). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог. На підставі статей 512, 514, 979, 988, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, статей 6, 30, 36, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial