Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Представник ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами. Позов обґрунтовано тим, що 28.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 4386527, за яким останньому було надано кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн. 24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 4386527 від 28.06.2021 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 4386527 від 28.06.2021 перейшло до ТОВ «Коллект Центр». Разом з тим, 28.08.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 28-08/25, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 4386527 від 28.06.2021 перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс». Станом на день формування позовної заяви заборгованість за кредитним договором № 4386527 від 28.06.2021 становить 32985,47 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 22800,00 грн. - заборгованість за відсотками, 160,00 грн. інфляційні збитки, 25,47 грн. 3 % річних. 06.07.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та [PERSON] укладено договір № 555151315021, за яким останньому надано кредитні кошти в розмірі 3000,00 грн. 18.12.2023 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 555151315021 від 06.07.2021 перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс». Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 555151315021 від 06.07.2021 в сумі 7684,80 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4684,80 грн. - заборгованість за відсотками. В зв`язку з цим, посилаючись на норми ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за двома кредитними договорами на загальну суму 40670,27 грн. та судові витрати у справі. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 13.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено проведення засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без участі представника позивача, та позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 4386527 про надання споживчого кредиту, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С887128. На виконання умов договору ТОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 10000,00 грн. строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. Відповідно до п.1.6 Кредитного договору, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п.п. 1.8.1 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 15700,00 грн. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), який 28.06.2021 підписано між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем електронним цифровим підписом о 18:17:10 одноразовим ідентифікатором С887128. Відповідно до п.п. 2.1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. На виконання умов договору ТОВ «Авентус Україна» 28.06.2021 надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 10000,00 грн. шляхом їх зарахування на картковий рахунок № [NUMBER] , зазначений останнім при укладенні договору. Даний факт підтверджується повідомленням надавача послуг ТОВ ФК «Контрактовий Дім» за вих. № 7/6187 від 10.10.2024, відповідно до якого 28.06.2021 було здійснено успішний переказ коштів на суму 10000 грн., маска картки № [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] . 06.07.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та [PERSON] укладено договір позики № 555151315021, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (СМС- кодом) 5377. Відповідно до п.п. 1.1 Договору, на підставі Заявки на позику від 06.07.2021, підписаної Позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 3000.00 грн., які у випадку проведення пролонгації/реструктуризації заборгованості направляються на погашення заборгованості за Договором позики № 555151315021 від 06.07.2021, укладеного між сторонами (далі позика), на строк 30 календарних днів під проценти, вказані в п. 1.1.1., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п.п. 1.1.1 Договору, сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить вiд фактичного виконання Позичальником умов договору та становить: 1.1.1.1 Знижена процентна ставка, фіксована 1.10% за день (400.00% річних) від суми Позики у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення заборгованостi або здійснить таке погашення протягом 1 календарних днiв, що слідують за датою закінчення такого строку; 1.1.1.2 Стандартна процента ставка, фіксована 2.60% за день (950.00% річних) від суми Позики застосовується:- у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в пп 1.1.1.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днiв поспiль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 ЦК України. Відповідно до п.п. 2.1 Договору, позика надається позичальнику шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційної анкеті клієнта позичальника у системі «Loany» на сайті системи www.loany.com.ua . На виконання умов договору ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» 06.07.2021 надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 3000,00 грн. шляхом їх зарахування на картковий рахунок № [NUMBER] . Даний факт підтверджується Квитанцією №1697906113 від 06.07.2021. Нормою п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З доводів позовної заяви вбачається, що отримані суми кредиту від ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» відповідачем погашені не були. 24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 4386527 від 28.06.2021 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до п. 7.1. договору факторингу, сторони домовилися, що розмір фінансування за реєстром боржників складає 1164954,68 грн. На виконання умов договору фактор здійснив оплату клієнту в безготівковій формі на рахунок клієнта в загальній сумі 1164954,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 323110003 від 24.01.2022. Згідно з договором факторингу відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № 4386527 від 28.06.2021, що був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Зазначений факт підтверджується витягом з реєстру боржників, що підписаний обома сторонами договору. Так, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4386527 від 28.06.2021 в розмірі 32800,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 2800,00 грн. - заборгованість за відсотками. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» борг станом на 10.01.2023 становить 32985,47 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 22800,00 грн. - заборгованість за відсотками, 185,47 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 4386527 від 28.06.2021 перейшло до ТОВ «Коллект Центр». Відповідно до акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 та витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4386527 від 28.06.2021 в розмірі 32985,47 грн. 28.08.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір № 28-08/25 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 4386527 від 28.06.2021 перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс». Так, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4386527 від 28.06.2021 в розмірі 32985,47 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 22800,00 грн. - заборгованість за відсотками, 160,00 грн. інфляційні збитки, 25,47 грн. 3 % річних. 18.12.2023 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 555151315021 від 06.07.2021 перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс». На виконання умов договору фактор здійснив оплату клієнту в безготівковій формі на рахунок клієнта в загальній сумі 1100000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 793 від 27.12.2023. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 555151315021 від 06.07.2021 в сумі 7684,80 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4684,80 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Доказів належного виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами як на час переходу прав вимоги так і на дату розгляду справи судом відповідачем не надано, а тому суд вважає вимогу позивача про сплату інфляційних витрат та 3 % річних з часу переходу прав вимоги до початку повномасштабного вторгнення російської федерації (24.02.2022), розрахунок яких надано в позовній заяві, правомірною. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Так само відповідач не висловив й жодних заперечень щодо змісту позовних вимог, а також доказів якими вони обґрунтовуються. За таких обставин позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Що стосується розподілу судових витрат, то суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати, окрім договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався своїм правом захисту та 02.07.2024 року між останнім та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було укладено договір про надання правової допомоги, в тому числі і по стягненню кредитної заборгованості із [PERSON] . Як вбачається з витягу з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, сторони погодили надання юридичних послуг в розмірі 16000 грн., в т.ч. за надання усної консультації з вивченням документів - 4000 грн., складення позовної заяви - 12000 грн. На думку суду, витрати позивача на професійну допомогу є документально підтвердженими. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачем не подавалося, хоча відповідно до положень частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності У своїй Постанові від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) Верховний Суд висловив позицію про те, що саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Таким чином, суд позбавлений можливості зменшення заявлених судових витрат на правничу допомогу за власною ініціативою та вважає необхідним стягнути їх з відповідача на користь позивача в заявленому останнім розмірі (16000 грн.). Згідно платіжної інструкції при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у вищевказаному розмірі. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі в загальному розмірі 18422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved