Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

представник позивача звернулась в інтересах [PERSON] до суду з цивільним позовом до відповідача, в якому просить визнати за [PERSON] (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Личаківськи РВ УМВС України у Львівській області 28.02.2000 року, РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) право власності на житловий будинок, який знаходиться у [ADDRESS] , загальною площею 53.9 кв. м. в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , про що в книзі реєстрації смерті [INFO] був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 923, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації смерті у м. Львові [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] являється спадкоємцем за законом та за заповітом на житловий будинок, який знаходиться у [ADDRESS] після смерті матері, [PERSON] . Факт родинних відносин Позивача та [PERSON] підтверджується:- свідоцтвом про народження [PERSON] від 19.07.1960 серії [NUMBER] ;- свідоцтвом про зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] від 10.03.1979 серії [NUMBER] ;- свідоцтвом про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] від 12.06.1990 серії [NUMBER] із одночасною зміною прізвища [PERSON] на [PERSON] . [INFO] у віці 87 років [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації смерті [INFO] був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 923, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації смерті у м. Львові [INFO] . До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки [PERSON] , а саме майнові права на майно, яке належало їй на праві власності: житловий будинок, який знаходиться у [ADDRESS] . Зазначає, що з матеріалів спадкової справи №19/2017 вбачається, що ще одним спадкоємцем до майна померлої [PERSON] за законом першої черги була її донька, [PERSON] (дівоче прізвище) [PERSON] , яка 19 грудня 2017 року подала Третій особі, що не заявляє самостійних вимог заяву про відмову від прийняття спадщини. Однак, при відкритті спадкової справи Третьою особою, що не заявляє самостійних вимог з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50344108 від 19 грудня 2017 року було встановлено, що [PERSON] за життя складено 2 чинні заповіти, зокрема: 1. заповіт посвідчений Четвертою львівською нотаріальною конторою на бланку НА 0631111, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1-3604 від 29 липня 1997 року, номер заповіту у спадковому реєстрі 3408754, та 2. заповіт посвідчений приватним нотаріусом Косаняк С.С. на бланку ВТТ 571554, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №246 від 9 квітня 2014 року, номер заповіту у спадковому реєстрі 559549. Так у заповіті від 29.07.1997 року, посвідченому державним нотаріусом Четвертої львівської нотаріальної контори Долинською М.С., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що належний їй на праві приватної власності на день її смерті житловий будинок зі всіма господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також присадибну земельну ділянку, що відноситься до нього, заповідає своєму синові, Позивачу. Водночас у заповіті від 09.04.2014 року, посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все майно належне їй за законом на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, заповідає [PERSON] . Звертає увагу Суду на те, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2023 року у цивільній справі № 463/2465/18, позовні вимоги Позивача про визнання заповіту від 09.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. недійсним задоволено в повному обсязі та визнано недійсним заповіт як розпорядження на випадок смерті, складений [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Косаняк Світланою Степанівною за реєстровим №246, номер бланку ВВТ 571554, зареєстрований у спадковому реєстрі за №55959497. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2023 року у цивільній справі № 463/2465/18 оскаржувалось та набрало законної сили від 20.05.2024 року. На підставі даного рішення є виконавчий лист від 05.07.2024 року. Таким чином, до Позивача перейшли права та обов`язки (спадщина) після смерті матері, [PERSON] на житловий будинок, який знаходиться у [ADDRESS] . Однак, через втрату [PERSON] правовстановлюючих документів, Позивач позбавлений можливості оформити право на спадщину за законом та заповітом та вимушений звертатись із позовною заявою до суду. 08.07.2024 року, Позивач повторно звернувся до Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Між тим, постановою № 49/02-31 від 08.07.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії Третьою особою, що не заявляє самостійних вимог було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку відсутністю у Позивача документа, що посвідчує право власності [PERSON] на цей будинок. зазначаємо, що [PERSON] перереєструвала своє право власності на цілий житловий будинок [ADDRESS] з огляду на нижченаведене. З огляду на копію рішення № 15 районного відділу по будівництвах в колхозах Винниківського району від 25.03.1957 року, [PERSON] , який згідно свідоцтва про народження від 19.07.1960 серії [NUMBER] є батьком Позивача було дозволено будівництво житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради депутатів трудящих № 1391 від 13.12.1963 р. вирішено оформити право власності на будинковолодіння в [ADDRESS] за [PERSON] в цілому та зобов`язати Райкомунгосп видати [PERSON] свідоцтво на право власності. Рішенням виконавчого комітету № 673 від 26.12.78 р. «Про розгляд матеріалів по самовільному будівництву» Червоноармійська районна рада народних депутатів міста Львова зазначила, що гр. [PERSON] до власного будинку [ADDRESS] самовільно добудував тамбур розміром 7,57 на 3,05 м та кухню площею 19,7 м. кв. та цим же рішенням було дозволено міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати добудови по [ADDRESS] . Ухвалою Червоноармійського районного народного суду м. Львова від 15 травня 1990 року у цивільній справі про розірвання шлюбу між батьками Позивача, затверджено мирову угоду, згідно якої сторони погодились, що: [PERSON] було виділено 2/5 частини будинку [ADDRESS] , а [PERSON] 3/5 частини будинку». Розпорядженням Виконавчого комітету Личаківської райдержадміністрації від 05.03.1997 р. № 162 «Про присвоєння окремого будинкового номера житловому будинку [ADDRESS] », було зазначено, що на підставі Ухвали суду від 25.05.1990 р. вищезгаданим громадянам міжміським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційні посвідчення. Частина 3/5 залишилися із номером [ADDRESS] [PERSON] ) А частині 2/5 присвоїли номер 83а (власність [PERSON] ). Розпорядженням Виконавчого комітету Личаківської районної адміністрації № 72 від 02.02.98р. «Про внесення доповнення до розпорядження райдержадміністрації № 162 від 05.03.97р. «Про присвоєння окремого будинкового номера житловому будинку [ADDRESS] » було доповнено наступним: «5. Просити Львівське бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво на право власності на будинок [ADDRESS] гр. [PERSON] ; на будинок [ADDRESS] гр. [PERSON] . 6. Контроль за виконанням даного розпорядження покласти на заст. голови районної адміністрації п. [PERSON] » 25.02.1998 року було видано Свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] , власник - [PERSON] - частка 1. 05.03.1997 року було видано Свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] , власник [PERSON] (на підставі розпорядження Личаківської райдержадміністрації від 05.03.1997р. № 162. Однак, правовстановлюючі документи на спадковий будинок у Позивача відсутні так як втрачені [PERSON] ще за життя. Представником третьої особи без самостійних вимог було подано письмові пояснення в яких зазначає наступне позивачем до позовної заяви долучено копію технічного паспорта від 22.09.2014 року, який складено на будинок будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно плану поверху будинку вбачається існування 7 приміщень площею: 8.9 метрів квадратних; 4.6 метрів квадратних; 6.4 метрів квадратних; 10.4 метрів квадратних; 9.2 метрів квадратних; 13.1 метрів квадратних; 1.3 метрів квадратних. Що майже ідеально відповідає тому стану, що відображений на одержаному третьою особою плані за 1993 рік. Долучає здійснені нею 03.04.2025 року фотографії будинку [ADDRESS] , з яких вбачається, що будинок [ADDRESS] по факту є двоповерховим, про що свідчать, зокрема вікна у верхній частині будинку. Водночас, план на долученому техпаспорті від 22.09.2014 року передбачає існування трьох вікон в кімнаті під номерами приміщень 1-2 (два вікна) та 1-1 (одне вікно). Водночас з фотографії вбачається, що окрім цих трьох віконних прорізів у відповідній частині будинку фактично існує ще два віконних прорізу зверху. Окрім того, план на долученому техпаспорті від 22.09.2014 року не передбачає існування віконних прорізів у приміщенні 1-5, однак по факту таке є. В цілому, це свідчить про те, що поданий позивачем технічний паспорт від 22.09.2014 року не відображає реального фактичного стану будинку за адресою: [ADDRESS] , та є підстави вважати про здійснену реконструкцію. У судове засідання з`явились позивач [PERSON] , та його представник [PERSON] та надали пояснення аналогічні тим, які викладені у письмових заявах по суті. Представник відповідача, Львівської міської ради, письмовою заявою до суду просить слухання у справі проводити за його відсутності. Третя особа, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мазур О.І., письмовою заявою до суду просить розглянути справу за її відсутності. Третя особа [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явились про дату та час були належним чином повідомлені про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Львівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мазур О.І. про визнання права власності прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26.06.2024 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, а саме [PERSON] . Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14.10.2024 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Львівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мазур О.І., [PERSON] про визнання права власності закрито та призначено до судового розгляду. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У відповідності ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено що [INFO] у віці 87 років [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації смерті [INFO] був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 923, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації смерті у м. Львові 13.12.2017 року. [PERSON] , [INFO] являється спадкоємцем за законом та за заповітом на житловий будинок, який знаходиться у [ADDRESS] після смерті матері, [PERSON] . Факт родинних відносин Позивача та [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] від 19.07.1960 серії [NUMBER] ; свідоцтвом про зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] від 10.03.1979 серії [NUMBER] . [PERSON] за життя складено заповіт посвідчений Четвертою львівською нотаріальною конторою на бланку НА 0631111, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1-3604 від 29 липня 1997 року, номер заповіту у спадковому реєстрі 3408754. Так у заповіті від 29.07.1997 року, посвідченому державним нотаріусом Четвертої львівської нотаріальної контори Долинською М.С., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що належний їй на праві приватної власності на день її смерті житловий будинок зі всіма господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також присадибну земельну ділянку, що відноситься до нього, заповідає своєму синові, Позивачу. З матеріалів спадкової справи №19/2017 вбачається, що ще одним спадкоємцем до майна померлої [PERSON] за законом першої черги була її донька, [PERSON] (дівоче прізвище) [PERSON] , яка 19 грудня 2017 року подала Третій особі, що не заявляє самостійних вимог заяву про відмову від прийняття спадщини. Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя складено заповіт 09.04.2014 року, посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все майно належне їй за законом на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, заповідає [PERSON] . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2023 року у цивільній справі № 463/2465/18, позовні вимоги Позивача про визнання заповіту від 09.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. недійсним задоволено в повному обсязі та визнано недійсним заповіт як розпорядження на випадок смерті, складений [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Косаняк Світланою Степанівною за реєстровим №246, номер бланку ВВТ 571554, зареєстрований у спадковому реєстрі за №55959497. На підставі даного рішення є виконавчий лист від 05.07.2024 року. 08.07.2024 року, Позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Мазур О.І., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. З постанови приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Мазур О.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 49/02-31 від 08.07.2024 року вбачається, що: «оскільки [PERSON] не перереєструвала своє право власності на цілий житловий будинок [ADDRESS] , і померла, тому відповідно, не набула право власності на цілий житловий будинок. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрація права власності на цілий житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] відсутня, що підтверджується інформаційними довідками № 385899257, № 385895844, № 385899023 від 08.07.2024 року. Таким чином, особою, що звернулась за видачею свідоцтва про права на спадщину не надано усіх документів, що необхідні для вчинення такої нотаріальної дії». Рішення № 15 районного відділу по будівництвах в колхозах Винниківського району від 25.03.1957 року, [PERSON] , який згідно свідоцтва про народження від 19.07.1960 серії [NUMBER] є батьком Позивача було дозволено будівництво житлового будинку. Згідно заключення про реєстрацію домоволодіння, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради депутатів трудящих № 1391 від 13.12.1963 р. вирішено оформити право власності на будинковолодіння в [ADDRESS] за [PERSON] в цілому та зобов`язати Райкомунгосп видати [PERSON] свідоцтво на право власності. Рішенням виконавчого комітету № 673 від 26.12.78 р. «Про розгляд матеріалів по самовільному будівництву» Червоноармійська районна рада народних депутатів міста Львова зазначила, що гр. [PERSON] до власного будинку [ADDRESS] самовільно добудував тамбур розміром 7,57 на 3,05 м та кухню площею 19,7 м. кв. та цим же рішенням було дозволено міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати добудови по [ADDRESS] . Ухвалою Червоноармійського районного народного суду м. Львова від 15 травня 1990 року у цивільній справі про розірвання шлюбу між батьками Позивача, затверджено мирову угоду, згідно якої сторони погодились, що: [PERSON] було виділено 2/5 частини будинку [ADDRESS] , а [PERSON] 3/5 частини будинку». З реєстраційного посвідчення за № 6377 видано [PERSON] 28.01.1993 року вбачається, що 3/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] належить останній на праві особистої власності. Розпорядженням Виконавчого комітету Личаківської райдержадміністрації від 05.03.1997 р. № 162 «Про присвоєння окремого будинкового номера житловому будинку [ADDRESS] », було зазначено, що на підставі Ухвали суду від 25.05.1990 р. вищезгаданим громадянам міжміським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційні посвідчення. Частина 3/5 залишилися із номером [ADDRESS] [PERSON] ) А частині 2/5 присвоїли номер 83а (власність [PERSON] ). Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). На підставі поданих та досліджених доказів, суд встановив, що позивач [PERSON] , [INFO] являється спадкоємцем за законом та за заповітом на житловий будинок, який знаходиться у [ADDRESS] після смерті матері, [PERSON] . Факт родинних відносин Позивача та [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] від 19.07.1960 серії [NUMBER] ; свідоцтвом про зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] від 10.03.1979 серії [NUMBER] . [INFO] у віці 87 років [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації смерті [INFO] був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 923, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації смерті у м. Львові 13.12.2017 року. [PERSON] за життя складено заповіт посвідчений Четвертою львівською нотаріальною конторою на бланку НА 0631111, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1-3604 від 29 липня 1997 року, номер заповіту у спадковому реєстрі 3408754. Так у заповіті від 29.07.1997 року, посвідченому державним нотаріусом Четвертої львівської нотаріальної контори Долинською М.С., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що належний їй на праві приватної власності на день її смерті житловий будинок зі всіма господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також присадибну земельну ділянку, що відноситься до нього, заповідає своєму синові, Позивачу. З матеріалів спадкової справи №19/2017 вбачається, що ще одним спадкоємцем до майна померлої [PERSON] за законом першої черги була її донька, [PERSON] (дівоче прізвище) [PERSON] , яка 19 грудня 2017 року подала Третій особі, що не заявляє самостійних вимог заяву про відмову від прийняття спадщини. Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя складено заповіт 09.04.2014 року, посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все майно належне їй за законом на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, заповідає [PERSON] . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2023 року у цивільній справі № 463/2465/18, позовні вимоги Позивача про визнання заповіту від 09.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. недійсним задоволено в повному обсязі та визнано недійсним заповіт як розпорядження на випадок смерті, складений [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Косаняк Світланою Степанівною за реєстровим №246, номер бланку ВВТ 571554, зареєстрований у спадковому реєстрі за №55959497. На підставі даного рішення є виконавчий лист від 05.07.2024 року. 08.07.2024 року, Позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Мазур О.І., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. З постанови приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Мазур О.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 49/02-31 від 08.07.2024 року вбачається, що: «оскільки [PERSON] не перереєструвала своє право власності на цілий житловий будинок [ADDRESS] , і померла, тому відповідно, не набула право власності на цілий житловий будинок. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрація права власності на цілий житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] відсутня, що підтверджується інформаційними довідками № 385899257, № 385895844, № 385899023 від 08.07.2024 року. Таким чином, особою, що звернулась за видачею свідоцтва про права на спадщину не надано усіх документів, що необхідні для вчинення такої нотаріальної дії». Так, належність будинку [PERSON] , матері позивача, доводиться рішення № 15 районного відділу по будівництвах в колхозах Винниківського району від 25.03.1957 року, [PERSON] , який згідно свідоцтва про народження від 19.07.1960 серії [NUMBER] є батьком Позивача було дозволено будівництво житлового будинку. Згідно заключення про реєстрацію домоволодіння, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради депутатів трудящих № 1391 від 13.12.1963 р. вирішено оформити право власності на будинковолодіння в [ADDRESS] за [PERSON] в цілому та зобов`язати Райкомунгосп видати [PERSON] свідоцтво на право власності. Рішенням виконавчого комітету № 673 від 26.12.78 р. «Про розгляд матеріалів по самовільному будівництву» Червоноармійська районна рада народних депутатів міста Львова зазначила, що гр. [PERSON] до власного будинку [ADDRESS] самовільно добудував тамбур розміром 7,57 на 3,05 м та кухню площею 19,7 м. кв. та цим же рішенням було дозволено міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати добудови по [ADDRESS] . Ухвалою Червоноармійського районного народного суду м. Львова від 15 травня 1990 року у цивільній справі про розірвання шлюбу між батьками Позивача, затверджено мирову угоду, згідно якої сторони погодились, що: [PERSON] було виділено 2/5 частини будинку [ADDRESS] , а [PERSON] 3/5 частини будинку». З реєстраційного посвідчення за № 6377 видано [PERSON] 28.01.1993 року вбачається, що 3/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] належить останній на праві особистої власності. Розпорядженням Виконавчого комітету Личаківської райдержадміністрації від 05.03.1997 р. № 162 «Про присвоєння окремого будинкового номера житловому будинку [ADDRESS] », було зазначено, що на підставі Ухвали суду від 25.05.1990 р. вищезгаданим громадянам міжміським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційні посвідчення. Частина 3/5 залишилися із номером 83 (власність [PERSON] ) А частині 2/5 присвоїли номер 83а (власність [PERSON] ). Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в ході розгляду справи обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження, отже суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивачами за подання позовної заяви про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір у розмірі 6500,00 грн., таким чином у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені позивачами судові витрати по справі у розмірі 6500,00 грн.

Outcome: approved