Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

ТзОВ «Кредит Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість за Договором про споживчий кредит № 9868800 від 21.12.2022 року у розмірі 14450 грн. 00 коп., судовий збір на суму 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 8000 гривень. Обґрунтовує позов тим, що 21.12.2022 між ТОВ «ФК «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 9868800, відповідно до умов якого остання отримала кредит на суму 5 000, 00 грн., зобов`язалася повернути його зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТзОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит. Відповідачка зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. Зазначає, що договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами спірного правочину. Однак, відповідачка належним чином умов кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 14450 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 2500 грн.; заборгованості за процентами - 11000 грн.; заборгованості за комісією - 950 грн. Вказує, що 26.07.2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №101-МЛ, згідно з яким ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, в тому числі й до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 9868800 від 21.12.2022 року. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у сумі 14450 грн. та судові витрати в сумі 10422,40 грн. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.12.2025 року, після отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача по справі, було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, без виклику сторін. Представник позивача ТзОВ «Кредит Капітал» в прохальній частині позову просить розгляд справи здійснювати без його участі . Відповідачка [PERSON] відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи. Заяв чи клопотань до суду від неї не надходило. Відзив на позов відповідачка не подала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.12.2022 між ТОВ «ФК «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 9868800, відповідно до умов якого остання отримала кредит на суму 5 000, 00 грн., зобов`язалася повернути його зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТзОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит. Договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами спірного правочину (а.с.6-11). Відповідно до паспорту споживчого кредиту № 9868800 від 21.12.2022 року ТзОВ «Мілоан» надало [PERSON] кредит в сумі 5000 гривень, строк кредитування 105 днів, мета отримання: задоволення потреб позичальника не повязані з підприємницькою, незалежною, професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Спосіб надання: переказ на картковий рахунок (а.с.13). Згідно довідки про ідентифікацію ТзОВ «Мілоан» підтверджується, що [PERSON] з якою укладено договір № 9868800 від 21.12.2022 року ідентифіковано ТзОВ «Мілоан». Договор підписаний позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: U44419 на номер телефону [NUMBER] ) (а.с.14). Згідно копії анкети-заяви на кредит № 9868800 [PERSON] отримала кредит у сумі 5000 гривень, строк кредитування 15 днів, дата повернення кредиту 05.01.2023 року, сума до повернення 7450 гривень (а.с.14 зворот -15). Відповідно до платіжного доручення №89598028 від 21.12.2022 року вбачається, що ТзОВ «Мілоан» здійснило перерахунок коштів [PERSON] на картку [NUMBER] *63 в сумі 5000 гривень (а.с.15 зворот). 26.07.2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 101-МЛ, згідно з яким ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, в тому числі й до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 9868800 від 21.12.2022 року (а.с.17 зворот-21, 25). Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 10.09.2025 до Договору відступлення № 101-МЛ, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 14450 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 2500 грн.; заборгованості за процентами - 11000 грн.; заборгованості за комісією - 950 грн.(а.с.27). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК). Особливості укладання кредитного договору в електронному виді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому т.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України встановлює, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved