Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Представник позивача Нофенко Л.В. звернулась до суду з позовною заявою, яка була уточнена, до [PERSON] , [PERSON] , в обґрунтування якої зазначає, що Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» здійснює постачання теплової енергії на потреби опалення населення, яке зобов`язане робити оплату за отримані послуги, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Зазначає, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 16 червня 2017 року [PERSON] був власником квартири за адресою: [ADDRESS] , один рік. [INFO] , відповідно до Договору дарування, [PERSON] подарував квартиру [PERSON] . Просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за вказаною адресою за період з 16.06.2017 року по 15.06.2018 року за спожиту послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 7629,97 грн., абонентське обслуговування у розмірі 0,00 грн., інфляційні втрати у сумі 1832,40 грн., 3% річних у сумі 912,81 грн., всього 10375,18 грн.; стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за вказаною адресою за період з 16.06.2018 року по 31.03.2023 року за спожиту послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 50401, 15 грн., абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 31.03.2023 року у розмірі 155,18 грн,, інфляційні втрати у сумі 4005,22 грн., 35 річних у сумі 1608,21 грн., всього 56169,76 грн.; також стягнути судові витрати по справі. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача - Нофенко Л.В. надала заяву про розгляд справи у відсутності представника, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав клопотання , у якому просить розглянути справу без присутності відповідача та представника, просить застосувати до уточнених позовних вимог в частині позову до [PERSON] позовну давність, та у задоволенні позовних вимог за період 16.06.2017 року по 16.06.2018 року на загальну суму 10375,18 грн. відмовити у повному обсязі. Також, представником відповідача надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що вищевказану квартиру, відповідач придбав 16.06.2017 року. 16.06.2018 року відповідач подарував (відчужив) вищевказану квартиру. Тобто, з 17.06.2018 року за житлово-комунальні послуги повинен був вже сплачувати новий власник квартири, який їх фактично отримував. Власником вищевказаної квартири відповідач був один рік, отже сума заборгованості в даному випадку повинна була нарахована на споживача, лише за один опалювальний період 2017-2018 роки. Нарахування та пред`явлення матеріально-правових вимог до відповідача з 17.06.2018 року з боку позивача є протиправними. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 2017 року, що поза межами строків позовної давності визначених законодавством для даних вимог. Сплив строку позовної давності дозволяє навіть винний особі уникнути відповідальності. Також зазначає, що відповідачем понесені судові витрати. Так, задля захисту своїх прав та інтересів (стосовно накладеного арешту на банківські рахунки та майно), відповідач звернувся за правничою допомогою, витрати по якій, на момент подання відзиву на позовну заяву складають 6000, 00 грн. (з урахуванням вартості робіт по складанню та поданні заяви про перегляд заочного рішення суду та складанні та поданні відзиву на позовну заяву). Також, за перегляд заочного судового рішення, відповідач був змушений сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн. Остаточну суму та докази понесених судових витрат, відповідач надасть в процесі розгляду справи, або впродовж 5 днів після винесення судового рішення, відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України. Відмова у задоволені судом вимоги про стягнення основної заборгованості, позбавляє права позивача на додаткові (похідні) позовні вимоги: пеню, 3% річних, інфляційні нарахування тощо. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року задоволені позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» та стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані комунальні послуги з централізованого опалення, яка виникла за адресою: [ADDRESS] за період з 01 листопада 2017 року по 31 березня 2023 року в розмірі 58 031,12 грн, заборгованість за абонентське обслуговування у розмірі 155,18 грн, інфляційні втрати у розмірі 5 837,62 грн, 3% річних у розмірі 2 521,03 грн, а всього 66 544 грн 95 коп.; стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. Ухвалою суду від 04 червня 2025 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, заочне рішення від 25.03.2024 року скасовано, призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про поновлення строку позивачу для подання позовної заяви в уточненій редакції, прийнята позовна заява в уточненій редакції. Судом встановино обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Договору купівлі-продажу від 17 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В., [PERSON] прийняв у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.50-51). Згідно Договору дарування квартири від 16 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В., [PERSON] передав [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.52). Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Згідно зі статтею 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] був власником квартири за адресою: [ADDRESS] , у період з 16.06.2017 року по 15.06.2018 року та відповідно був споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» у цей період. Відповідач [PERSON] є власником квартири за вказаною адресою у період з 16.06.2018 року, та є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль». Позивачем відповідно до тарифів на теплову енергію, постачалася теплова енергія до житла відповідачів, однак зобов`язання по оплаті за надані послуги останніми здійснюються не належним чином. Згідно наданого позивачем детального розрахунку, заборгованість заспожиту послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за вказаною адресою за період з 16.06.2017 року по 15.06.2018 року складає 7629,97 грн, інфляційні втрати становлять 1832,40 грн., 3% річних - 912,81 грн., всього 10375,18 грн. Згідно детального розрахунку, заборгованість за спожиту послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 16.06.2018 року по 31.03.2023 року за вказаною адресою становить 50401, 15 грн., плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 31.03.2023 року становить 155,18 грн,, інфляційні втрати - 4005,22 грн., 3% річних -1608,21 грн., всього 56169,76 грн. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно з ч.3 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, комунальні послуги надаються споживачам безперебійно. Пунктом1 ч.1 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 частини 2 статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Тому споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до змін до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», внесених Законом України №1060-ІХ від 03.12.2020 (набрав чинності 01.05.2021), договірні відносини між АТ «Криворізька теплоцентраль» та споживачами врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії (Типовий індивідуальний договір від 01.10.2021). Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Після опублікування позивачем 01.10.2021 Типового індивідуального договору про надання послугу з постачання теплової енергії та відсутності заперечень споживачів щодо обрання такої моделі договірних відносин, з 01.11.2021 вважається що такий договір укладено між позивачем і відповідачем. Тому з листопада 2021 року позивачем здійснено нарахування плати за абонентське обслуговування. Відповідно до договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. Стаття 19 Закону України «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно матеріалів справи, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідачів на свою користь інфляційних втрат. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем підтверджена заборгованость відповідачів [PERSON] , [PERSON] за отримані послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії за вказаною адресою. Разом з тим, суд приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] Демченко А.Г. про сплив строку позовної давності для заявлення вимоги про стягнення заборгованості за період 16.06.2017 року по 15.06.2018 року з [PERSON] . Норми ст.256 ЦК України визначають, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51). Частина 4 ст.267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до положень ст.257, ч.3 ст.267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Виходячи з вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. В даному випадку перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку, тому право позивача вважається порушеним з моменту порушення споживачем терміну внесення чергової щомісячної оплати. Встановлено, що відповідачем [PERSON] у спірний період не здійснювалась оплата за надані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії квартири, тому позивач починаючи з наступного місяця після першої несплати (неповної оплати) за надані послуги мав можливість реалізувати своє право щодо стягнення заборгованості в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, щоАкціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулись з позовною заявою (яка згодом була уточнена) до [PERSON] 01.05.2023 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період з 16.06.2017 року по 15.06.2018 року. Щодо заперечення сторони позивача проти застосування позовної давності до вимоги за червень 2017 року, суд зазначає, що дійсно в прохальній частині уточненого позову вказано червень 2017 року, але за даний період відсутні нарахування, згідно розрахунків заборгованості наданих позивачем нарахування було в листопаді 2017 року, а в червні відсутня вказівка про нарахування та заборгованість. Отже, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиту послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії з відповідача [PERSON] слід відмовити. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії з відповідача [PERSON] підлягають задоволенню, відповідно до наданого розрахунку, у розмірі 56169,76 грн. Відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву не надано, зазначені позивачем суми відповідачем не спростовані. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] задоволені судом, у задоволенню позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] відмовлено, з урахуванням приписів статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідача [PERSON] у розмірі 2265,53 грн. (56169,76х2684/66544,94). Також, підлягає стягненню з позивача на користь відповідача [PERSON] понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. за подання заяви про перегляд заочного рішення, які підтверджені платіжною інструкцією. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 526, 527, 625 ЦК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV, ст.ст.5,7,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII,

Outcome: partial