Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник позивача Усенко М.І. звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №3234734 від 22 листопада 2020 року в розмірі 29950 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до умов відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 10000 грн на умовах визначених кредитним договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни визначені кредитом. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. 26 травня 2021 року між позивачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №ККАУ-26052021, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №3234734 від 22 листопада 2020 року. Відповідачем не виконано належним чином умови кредитного договору у зв`язку з чим утворилася заборгованість, в розмірі 29950 грн, з яких: тіло кредиту - 10000 грн, проценти -19950 грн., що й стало підставою для звернення до суду. 30 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з"явилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник позивача в позовній заяві та в поданих клопотаннях просить розгляд справи проводити без його участі, що не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.4, 10,61). Неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи без участі сторін на підставі наявних доказів. 19 січня 20226 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому позовні вимоги визнає частково, зокрема, щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 12850 грн, з яких 10000 грн - заборгованість по тілу кредита та 2850 грн- відсотки за користування кредитними коштами, оскільки відсотки в розмірі 17100 грн нараховані за період з 08 грудня 2020 року по 25 травня 2021 року поза межами строку кредитування. Вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн, враховуючи складність справи, яка є малозначною, типовість справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, не відповідають засадам розумності та співмірності, характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, а тому підлягають зменшенню до 2000 грн (а.с.75-78). Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які дослідженні в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Встановлено, що предметом спору є стягнення заборгованості на підставі виконання зобов"язань кредитного договору. Так, встановлено, що 22 листопада 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено електронний кредитний договір №3234734, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М221740», відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 10000 грн строком на 15 днів шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача (п.2.1. договору), тип процентної ставки - фіксована ( п.1.5), знижена процентна ставка 1.43% (п. 1.5.1), стандартна процентна ставка 1.90% (п.1.5.1). Відповідно до п.1.1 зазначеного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електрону комерцію». Згідно з п.2.1 договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с. 27-30). Відповідачем підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М221740» графік платежів, паспорт споживчого кредиту, в яких визначено дата повернення кредиту 07 грудня 2020 року та суму, яка підлягає сплаті 12137.50 грн (а.с.24-27, 31). Факт зарахування кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №7/13177 від 18 липня 2025 року (а.с.32). З картки обліку договору (розрахунок заборгованості) вбачається, що заборгованість відповідача становить 29950 грн, з яких: тіло кредиту - 10000 грн, проценти -19950 грн (а.с.33-36). 26 травня 2021 року між позивачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №ККАУ-26052021, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №3234734 від 22 листопада 2020 року, про що було повідомлено відповідача (а.с.37-43). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 29950 грн (а.с.41). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість. Представник відповідача у відзиві на позов не оспорює факт укладення договору, отримання кредиту, заперечується тільки вимога про стягнення процентів за межами дії кредитного договору. Даючи оцінку таким твердженням представника відповідача, слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як зазначено в статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)). Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16). Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». Верховним Судом у постанові від 19.09.2020 року у справі № 686/18977/17 зазначено, що «положеннями частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627 ЦК України не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. Отже, положеннями ЦК України передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення, зокрема, у розмірі певного проценту за кожен день прострочення. Як встановив суд з картки обліку договору (розрахунок заборгованості), заборгованість відповідача за період 21 листопада 2020 року по 25 травня 2021 року становить 29950 грн, з яких: тіло кредиту - 10000 грн, проценти -19950 грн (а.с.33-36). 22 листопада 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено електронний кредитний договір №3234734, строком на 15 днів, тобто до 06 грудня 2020 року. Отже, у зв`язку зі спливом строку кредитування за договором до 06 грудня 2020 року припинилося право ТОВ «Авентус Україна» нараховувати відсотки за кредитом, то після закінчення терміну договору не мав права нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами. Користування кредитом - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Суд вважає, що оскільки право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом припинилось з 07 грудня 2020 року, то вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитами поза межами строку дії договору не підлягає задоволенню за необґрунтованістю в розмірі 17100 грн. Такі вимоги можуть бути задоволені у випадку їх пред"явлення згідно з положенням частини другої статті 625 ЦК України про стягнення трьох процентів річних. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за кредитним договором з відповідача підлягає стягненню 12850 грн, а саме, 10000 грн -заборгованість за тілом кредиту та 2850 грн -заборгованість за процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422.40 грн, а також на підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано акт наданих послуг та детальний опис до акту на суму 8000 грн, копію договору про надання правничої допомоги, копію ордеру (а.с.45-47). Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 42.90 % (12850:29950 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в розмірі 4471.21 грн (судовий збір - 1039.21 грн (2422.40 х 42.90%) та витрати на професійну правничу допомогу - 3432 грн (8000 х 42.90%). На підставі викладеного та

Outcome: approved