Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (далі ТОВ "ФК "ЕЙС") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 06.10.2024 між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір № 806045144 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 5500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та сплатою процентів за користування кредитом. За договором факторингу № МВ-ТП/12 від 10.12.2024 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "Таліон Плюс", яке у свою чергу відступило право вимоги ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" за договором факторингу № 28/0525-01 від 28.05.2025. У подальшому, 16.07.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, кредитні кошти у визначені строки не повернула, позивач просить стягнути 13695,00 грн заборгованості та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. 29.12.2025 від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів в сумі 5500,00 грн, разом з тим не погоджується із заявленою до стягнення сумою в частині процентів, штрафних санкцій, а також вважає позовні вимоги в частині розміру боргу та належності позивача як кредитора недостатньо доведеними. У матеріалах позову наявні розбіжності у сумах, що ставить під сумнів конкретність розрахунку та потребує його уточнення документального підтвердження (належні розрахунки, підстави нарахувань, періоди, ставка, формула, підпис/печатка/ідентифікація розрахунку тощо). Заявлені до стягнення штрафні санкції є неспівмірними наслідкам порушення, з урахуванням суми фактично отриманого кредиту. Також посилається на скрутне матеріальне становище. Із матеріалів позову вбачається, що право вимоги неодноразово відступалося. Водночас відповідачка не отримувала належного повідомлення про зміну кредитора та не має можливості перевірити безперервність ланцюга відступлень, належність саме її договору реєстрам/актам, обсяг права вимоги, обґрунтованість нарахувань кожним із кредиторів у відповідні періоди. Просить позов задовольнити частково, стягнути суму боргу за тілом кредиту в розмірі 5500,00 грн, зменшити розмір штрафних санкцій або відмовити у задоволенні позову в цій частині, проценти стягнути у розумному розмірі, судові витрати розподілити пропорційно. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка [PERSON] згідно поданої заяви просила про розгляд справи за її відсутності. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 06.10.2024 між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та [PERSON] було укладено договір №806045144 (далі - Договір) (а.с. 38-49). Відповідно до п. 2.1. Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на суму 5500,00 грн. на умовах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов зазначених в Договорі. Згідно з п.2.3 Договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 5500,00 грн 06.10.2024. Відповідно до Розділу 3 кредитного договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Відповідно до п. 4.7 договору, кредитодавець в якості суб`єкта первинного фінансового моніторингу до укладення договору та встановлення ділових відносин, серед іншого, здійснив заходи належної перевірки особи позичальника, в тому числі позичальнику запропоновано здійснити ідентифікацію технічними засобами, що використовуються кредитодавцем. Верифікація позичальника здійснена шляхом отримання інформації про позичальника з офіційного та/або надійного джерела, а саме наступним способом: "спосіб верифікації Договір покладення з АТ КБ «Приватбанк»; дата отримання інформації 11.04.2024; ідентифікатор для перевірки сесії передачі інформації -81cfdd04-888c-483d-b0bd-1bc00758b722. За змістом п. 5.1. договору, кредит надається на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4149-49ХХ-ХХХХ-2453. Відповідно до п.7.3. кінцева дата повернення (виплати) кредиту 05.11.2029. Пунктом 8.1. Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 8.3. Договору на момент отримання договору та отримання першого траншу базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним. Відповідно до п.14.12. Договору, цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором НХСТ, що відповідає ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", та, відповідно до ст. 207 ЦК України, прирівнюється до письмової форми. Разом з укладанням кредитного договору [PERSON] було підписано заявку на отримання грошових коштів в кредит від 06.10.2024 (а.с. 25), паспорт споживчого кредиту продукту "СМАРТ" до договору № 806045144 від 06.10.2024 (а.с. 36-37). Згідно платіжного доручення від 06.10.2024 ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" перерахувало відповідачці 5500,00 грн. на платіжну картку № 4149-49-ХХХХ-2453 (а.с.10). Отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується також інформацією АТ КБ "Приват Банк", відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , та наданою випискою по рахунку по вказаній банківській картці, з якої вбачається зарахування на рахунок відповідачки коштів 06 жовтня 2024 року у сумі 5500,00 грн (а.с. 170-172). Відповідачка не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів в сумі 5500,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості складеного первісним кредитором ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога", станом на 10.12.2024 заборгованість відповідачки за кредитним договором № 806045144 від 06.10.2024 складала 11825,00 грн, з яких: 5500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 3575,00 грн. заборгованість по процентам, 2750,00 грн заборгованість по неустойці. 10.12.2024 між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №МВ-ТП/12, у відповідності до умов якого ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" передав (відступив) ТОВ "Таліон Плюс" за плату, а ТОВ "Таліон Плюс" прийняв належні ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору (а.с. 85-87). Згідно Реєстру прав вимоги від 10.12.2024 року до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 806045144 від 06.10.2024 в розмірі 11825,00 грн, з яких: 5500,00 грн- заборгованість по тілу кредиту, 3575,00 грн. заборгованість по процентам, 2750,00 грн заборгованість по неустойці (а.с. 83-84). Згідно розрахунку складеного ТОВ "Таліон Плюс", заборгованість відповідачки станом на 28.05.2025 за кредитним договором № 806045144 від 06.10.2024 складала 16445,00 грн, з яких: 5500,00 грн- заборгованість по тілу кредиту, 8195,00 грн. заборгованість по процентам, 2750,00 грн заборгованість по неустойці. З вказаного розрахунку вбачається про нарахування кредитором ТОВ "Таліон Плюс" відповідачці відсотків за період з 11.12.2024 по 04.03.2025 (а.с. 57) 28.05.2025 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" було укладено договір факторингу №28/0525-01, згідно якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 77-81). Згідно Реєстру прав вимоги № 2 від 28.05.2025 до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 806045144 від 06.10.2024 в розмірі 16445,00 грн, з яких: 5500,00 грн- заборгованість по тілу кредиту, 8195,00 грн. заборгованість по процентам, 2750,00 грн заборгованість по неустойці (а.с. 75-76). 16.07.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" відступило для ТОВ "ФК "ЕЙС" належне йому право вимоги до відповідачки. Відповідно до Реєстру Боржників № 2 за Договором факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 806045144 від 06.10.2024 в розмірі 16445,00 грн, з яких: 5500,00 грн- заборгованість по тілу кредиту, 8195,00 грн. заборгованість по процентам, 2750,00 грн заборгованість по неустойці (а.с. 66-67). Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунка за кредитним договором № 806045144 від 06.10.2024 вбачається, що відповідачка зобов"язання за договором не виконала, після відступлення права грошової вимоги платежів для погашення існуючої заборгованості не здійснювала (а.с. 56). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Що стосується договорів факторингу, суд зазначає наступне. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Відповідно до вимог статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за кредитним договором № 806045144 від 06.10.2024, до позивача у справі. В позовній заяві позивач вказує про наявність заборгованості за кредитним договором № 806045144 від 06.10.2024 в розмірі 16445,00 грн, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту - 5500,00 грн, заборгованість по процентам - 8195,00 грн, заборгованість по штрафним санкціям - 2750,00 грн. При цьому в прохальній частині позовної заяви просить стягнути лише 13695,00 грн. При цьому не конкретизуючи з чого саме складається ця сума. Однак враховуючи, що позивачем в описовій часині вказані складові заборгованості, відповідно, сума у розмірі 13695,00 грн складається з заборгованість за тілом кредиту в сумі 5500,00 грн та заборгованості за відсотками в сумі 8195,00 грн (5500,00+8195,00=13695,00). Тобто, позивач не просить стягнути з відповідачки заборгованість за нарахованою неустойкою в сумі 2750,00 грн. Окрім того, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вище наведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що не виходячи за межі позовних вимог, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення, у розмірі 13695,00 грн, з яких, відповідно: 5500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8195,00 грн - заборгованість за відсотками. Доводи викладені відповідачкою у відзиві щодо наявності розбіжностей у сумах суд вважає безпідставними, оскільки останньою не конкретизовано в чому саме є ці розбіжності. З наданих позивачем розрахунків вбачається за який період нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами. Розмір щоденних нарахувань відсотків в розмірі 55,0 грн в день відповідають розміру заборгованості (5500,00 грн) та відсотковій ставці (1% в день) (5500,00*1%=55,00). Оскільки відсотки нараховані відповідно до умов договору, підстави для зменшення розміру нарахованих відсотків відсутні. Також не заслуговують на увагу доводи відповідачки в частині відступлення права вимоги, оскільки позивачем до позовної заяви долучені відповідні договори факторингу та відповідні витяги з реєстрів прав вимоги до договорів факторингу, в яких заначено за яким кредитним договором та в якій сумі відбулась відступка права вимоги. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 108). У зв`язку задоволенням позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо вречулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 укладеного між ТОВ "ФК "ЕЙС" та адвокатським бюро "Соломко та партнери" додатком до якого є протокол погодження вартості послуг, додаткової угоди № 25771126383 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Соломко О. В., акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 загальною вартістю на 7000,00 грн (а.с. 51-55). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо

Outcome: partial