Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно (житловий будинок та земельні ділянки). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її брат [PERSON] та [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті брата відкрилась спадщина, позивачка є спадкоємцем його майна за законом, в порядку спадкової трансмісії після смерті батька, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (житлового будинку та земельні ділянки). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника, позовні вимоги не заперечує, тобто визнав позов. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2008 року, видане Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, підтверджується, що [PERSON] (батько позивачки) помер [INFO] . Встановлено, що [PERSON] (брат позивачки) помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.11.2024 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.11.1947, виданим Ходорівським Бюро ЗАГС року підтверджується, що батьками позивачки, [PERSON] , є: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 20.08.1987, виданим Буським райвідділом ЗАГС Львівської області року, підтверджується, що [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, свідоцтвом про народження [PERSON] (брат позивачки) серії [NUMBER] від 17.09.1976 року, виданим Ходорівським Бюро ЗАГС підтверджується, що його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Крім того, [PERSON] (батько позивачки) за життя розпорядився усім своїм майном в користь сина, [PERSON] (спадкодавець), склавши заповіт 15.04.2008 року, посвідчений Красненською селищною радою, зареєстрований в реєстрі за № 461. Судом встановлено, що [PERSON] (брат позивачки) прийняв спадщину за заповітом, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В. 25.11.2008 року. Однак, брат позивачки за життя не встиг належним чином оформити спадкові права на все належне батькові майно. У визначений законом строк після смерті брата позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Кушинської Л.Я., спадкову справу заведено за № 05/2025, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 80322751 від 04.03.2025 року та копією спадкової справи, а тому згідно ст. 1269 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті брата за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0998 га з кадастровим номером: 4620655300:05:006:0033, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в [ADDRESS] . Спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності батькові позивачки [PERSON] та братові позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру виданим ВАТ «Красненський цукровий завод» від 06.11.2001 року та довідкою виданою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 11.06.2025 року № 2404. Згідно Технічного паспорта на квартиру, виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 09.07.2025 року вбачається, що квартира загальною площею 74,4 кв.м., придатна для проживання, відповідає технічним нормам побудови, інвентаризаційна вартість становить 205 644,00 грн. Крім того, спадкова земельна ділянка на праві власності належала братові [PERSON] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 568330, виданим Буським районним відділом земельних ресурсів від 24.01.2006 року. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну діялнку №НВ-4601506482025 від 10.06.2025 року, підтверджується, що земельна ділянка 0.998 га з кадастровим номером: 4620655300:05:006:0033, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в [ADDRESS] належить [PERSON] . Отже, позивачка [PERSON] має право на спадщину після смерті брата, [PERSON] за законом у відповідності до ст. 1262 ЦК України, а також в порядку спадкової трансмісії на частку квартири, що за життя належала батькові [PERSON] , згідно ст. 1276 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма ст. 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1262 ЦК у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Частина 1 ст. 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до п. 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно (земельні ділянки), за законом, які належали померлому братові [PERSON] на праві приватної власності, а також права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно (житлового будинку), за законом, після смерті брата [PERSON] , в порядку спадкової трансмісії після смерті батька [PERSON] , яке належало йому на праві приватної власності. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved