Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Описова частина Стислий виклад позиції позивача Представник позивачки звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну способу тf розміру аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що з 2013 року по листопад 2020 року [PERSON] проживала спільно з [PERSON] та у них народився син [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Арцизького районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 11 червня 2019 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . На теперішній час дитина мешкає з позивачкою, з часу видачі судового наказу збільшилася вартість комунальних послуг, продуктів харчування, ліків та інших необхідних для існування товарів, збільшилась сума прожиткового мінімуму та мінімальна заробітна плата. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини. На даний час неповнолітня дитина навчається у загальноосвітньому закладі, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Відповідач перебуває на військовій службі у військової частині [NUMBER] , тому позивачка просила стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Короткий зміст відзиву на позов Адвокат Єфімова Л.Я., яка діє в інтересах [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому просила позовні вимоги задовольнити частково, оскільки відповідач визає позовні вимоги частково, просила стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини із всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Заперечуючи проти позовних вимог, представниця відповідача вказувала на те, що позивачкою не доведено обставини про витрати та їх розмір, яких потребує дитина, погіршення стану її здоров`я чи погіршення її матеріального стану. Посилання на те, що [PERSON] є безробітною не може братися до уваги, оскільки позивачка є здоровою, працездатною людиною, яка може працевлаштуватися. Позивачкою не доведено, що у відповідача покращився матеріальний стан, збільшення прожиткового мінімуму є недоречним. Окрім того, відповідач має на утриманні батька похилого віку [PERSON] , який проживає з відповідачем, є пенсіонером та потребує постійного лікування. Відповідач також має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим потребує постійного приймання ліків. Задоволення позовних вимог у повному обсязі поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у справі визначено суддю Варгаракі С.М. Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області від 30 жовтня 2025 року цивільна справа прийнята до провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позиції учасників справи Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Представниця відповідача, яка брала участь у судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції позовні вимоги визнала частково, просила стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини із всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Мотивувальна частина Позиція суду Суд, розглянувши позовну заяву, вислухавши обґрунтування представника позивачки, заперечення представниці відповідача, заслухавши свідка, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно зі свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] від 25 лютого 2014 року [PERSON] народився [INFO] , його батьком зазначений [PERSON] , відповідач у справі, матір`ю - [PERSON] , позивачка у справі (а.с. 18). Як вбачається з судового наказу Арцизького районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються алміенти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 11 червня 2019 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 19). Відповідно до інформації про виконавче провадження відкрито виконавче провадження № 63809649 з примусового виконання зазначеного судового наказу (а.с. 12-14). Заборгованість по аліментам станом на 29 жовтня 2025 року відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам (а.с. 62-63). Згідно з довідкою Арцизького ліцею № 4 з початковою школою та гімназією Арцизької міської ради № 01-25/48 від 30 квітня 2025 року [PERSON] навчається у 5 класі, проживає разом з матір`ю (а.с. 8). Відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 1855 від 23 жовтня 2025 року неповнолітній [PERSON] зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] , позивачка у справі, зареєстрована як безробітна з 20 вересня 2024 року, її дохід з вересня 2024 року по квітень 2025 року становив 13599,41 грн (а.с. 10). З довідки Військової частини [NUMBER] від 29 жовтня 2025 року, довідки № 11/2024 від 30 жовтня 2025 року слідує, що відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , його дохід за період травень 2025 року-жовтень 2025 року становив 266778,42 грн (а.с. 27, 28). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , відповідач у справі, є сином [PERSON] (а.с. 50), який є пенсіонером, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням (а.с. 54). Згідно з актом опитування свідків від 12 листопада 2025 року, складеного депутатом Арцизько міської ради [PERSON] дійсно не проживає з батьком [PERSON] , син нічим не допомагає батькові (а.с. 70). У судовому засіданні було допитано у якості свідка [PERSON] , що доводиться батьком відповідача [PERSON] , який дав суду показання про те, що відповідач приблизно рік проходить військову службу, коли [PERSON] приїжджав у відпустку, то він допомагав батькові. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування За змістом частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами згідно зі статтею 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Згідно з вимогами частини 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За частинами 1 та 2 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`ясненнями, що викладені у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац 2 частини 3 статті 181 СК України). Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку з підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічного висновки містяться у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2025 року у справі № 686/28590/23 (провадження № 61-4480св25) Верховний Суд виснував, що враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів; якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 759/22898/20 (провадження № 61-7913 св 22), постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2023 року в справі № 372/3260/20 (провадження № 61-8523св22)). Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, [PERSON] посилалася на те, що з часу призначення аліментів збільшилася вартість комунальних послуг, продуктів харчування, ліків та інших необхідних для існування товарів, а також збільшилася сума прожиткового мінімуму та розмір заробітної плати. На теперішній час відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі та відповідно має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач просив стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини від доходів, оскільки на його утриманні перебуває батько [PERSON] , який є пенсіонером, потребує постійного лікування, так як є людиною похилого віку. Крім того, сам відповідач також потребує постійного лікування. Відповідач приймає участь у додаткових витратах на утримання неповнолітнього сина, придбав синові планшет вартістю 12999 грн та електросамокат вартістю 17999 грн. При вирішенні питання про доцільність збільшення розміру аліментів суд враховує, як матеріальне становище позивачки, так і матеріальне становище відповідача, оскільки обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках однаково. Позивачка апріорі несе більші витрати на утримання дитини ніж відповідач, оскільки спільна дитина сторін проживає разом із нею, відповідач не довів неможливість сплачувати збільшений розмір аліментів, тому в цьому випадку збільшення розміру аліментів є обґрунтованим. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває батько, який є особою похилого віку та пенсіонером суд не приймає, оскільки батько відповідача отримує пенсію від держави, будь-яких доказів на підтвердження регулярних витрат на лікування відповідачем не надано, та обставина, що відповідач проходив лікування не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на неповнолітню дитину. Разом з тим, відповідачем не доведено, що пенсії батька недостатньо для покриття його життєвих потреб та надання у зв`язку з цим допомоги саме відповідачем суду не надано. Крім того, суд враховує, що у судовому засіданні було допитано у якості свідка батька відповідача [PERSON] , який пояснив, що його син перебуває на військовій службі, у зв`язку з чим не проживає разом з ним, а доказів його утримання відповідачем суду не надано. Відповідач не надав суду доказів неможливості сплати аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, інших доказів про матеріальне та сімейне становище останнього, а також наявності обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом цього спору. При вирішенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує, що відповідач є працездатною особою та не має вад щодо стану здоров`я, які б унеможливлювали його можливості отримувати дохід. Судом також враховується, що відповідач на час ухвалення рішення має регулярний дохід, проходить службу в лавах Збройних Сил України, що свідчить про те, що майновий стан відповідача змінився. Виходячи з наведеного та зважаючи, що розмір аліментів, заявлених [PERSON] до стягнення, відповідає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, виходячи з пріоритету інтересів дитини, суд вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача, визначивши її у розмірі 1/4 частини доходу відповідача. Такий розмір аліментів спрямований на забезпечення якнайкращих інтересів дитини, які мають перевагу перед інтересами батьків, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку та буде достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку зі зміною розміру аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини на підставі судового наказу Арцизького районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року, суд дійшов висновку, що зазначений судовий наказ підлягає відкликанню з виконання. Суд зазначає, що вказане рішення не є перешкодою для застосування в подальшому положень статті 192 СК України, а тому в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, за заявою вказаних осіб визначений розмір аліментів даним рішенням може бути змінений. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, оскільки наявна справа про стягнення аліментів. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Зважаючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, вказані витрати у розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Згідно із частиною 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини 7 статті 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи. Суддя Варгаракі С.М. з 22 січня 2026 року по 31 січня 2026 року перебував на лікарняному. Повний текст судового рішення складено 02 лютого 2026 року.

Outcome: approved