Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

30 грудня 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» через свого представника Томилко О.Б. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 28040,39 грн, судовий збір та 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного договору кредитної лінії від 28 січня 2025 року № 200684170 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідач отримав кредит в сумі 2400,00 грн строком на 30 днів дисконтного періоду зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 0,98% на добу, та відповідно до Додаткової угоди до договору № 200684170 від 28.01.2025 року відповідач усього отримав 9200,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 0,98% на добу строком на 5 (П`ять) років. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 28040,39 грн, яку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором факторингу № МВ-ТП/30 від 08 квітня 2025 року відступило для ТОВ «Таліон Плюс». Станом на день звернення до суду [PERSON] має заборгованість в сумі 28040,39 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали. Копію ухвали відповідач отримав 06 січня 2026 року особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву відповідач не подав. Дослідивши подані докази, суд уважає, що позов необхідно задовольнити, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28 січня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 200684170, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 2400,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за процентною ставкою 0,98 % в день строком на 7 днів дисконтного періоду. Згідно додаткових угод до Договору №200684170 від 28.01.2025 року відповідачу надано кредит в сумі 6800,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 0,98% на добу строком на 5 (П`ять) років. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором PUGE. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши 28 січня 2025 року договір кредитної лінії № 200684170 [PERSON] взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі (п.2.1. договору). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 08 квітня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позивачем було укладено договір факторингу № МВ-ТП/30, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає для ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги (Права вимоги) до боржників за кредитними договорами (Портфель заборгованості). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 28 січня 2025 року № 200684170 вбачається, що розрахунок заборгованості відповідачу проведено на дату відступлення грошової вимоги, тобто за проміжок часу з 28 січня 2025 року до 02 вересня 2025 року дня дострокового розірвання кредитного договору шляхом направлення відповідачу відповідного повідомлення. В п. 3.1. договору кредитної лінії № 200684170 від 28 січня 2025 року записано, що на момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 7 днів від дати отримання першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. В п. 3.2. договору вказано, що сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 7 (Сім) днів дисконтного періоду проценти розмірі 164,64 грн (п. 3.3. договору). Додатковими угодами до Договору №200684170 від 28 січня 2025 року та від 30 січня 2025 року, які підписані представником позивача Сінченко С.А. по відповідачем [PERSON] сторони узгодили новий розмір кредитного договору та строки повернення кредиту. З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 28 січня 2025 року №200684170 видно, що розмір заборгованості відповідача за процентрами станови на 01 вересня 2025 року складає 18841,35 грн. Таким чином заборгованість за кредитним відповідача перед позивачем становить 28040,39 грн (9199,04+18841,35=28040,39). Саме такий розмір заборгованості на переконання суду відповідає існуючій домовленості сторін. Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому позов у такому розмірі слід задовольнити. Пред`являючи позов, позивач поніс 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1ст.141 ЦПК України, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору. Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Такі послуги адвоката, як підготовка до розгляду справи, тривалістю 4 год на суму 1000,00 грн, підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) тривалістю 2 год в сумі 500 грн, підготовка позовної заяви тривалістю 10 год в сумі 3500,00 грн (а.с.47) є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними. Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинен становити 1000,00 грн. На підставі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054, 1079 ЦК України,

Outcome: approved