Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

21.11.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 14.08.2013 у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за №520. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.08.2013 між нею та відповідачем у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції укладено шлюб. Від шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що бажання продовження спільного побуту та шлюбних відносин між ними з відповідачем відсутнє, збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам, вона не має бажання та наміру перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який фактично припинено, тривалий час кожен з них живе окремим життям, фактично сім`я припинила своє існування. Просить не надавати час на примирення, оскільки воно є недоцільним та неефективним. 21.11.2025 вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Зубу Г.А. 24.11.2025 судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано до суду 24.11.2025. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2025 було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглянути справу у межах заявлених вимог, без дослідження сімейних обставин, які не належить до предмета позову, не включати в мотивувальну частину рішення формулювань щодо: окремого проживання сторін, фактичного припинення сім`ї, тривалого проживання окремо, неучасті відповідача у сімейному житті чи вихованні дітей, визнання певних подій сімейного життя, будь-яких фактів, що не є предметом позову, оскільки такі формулювання виходять за межі предмета спору, не доведені в межах справи, можуть створювати юридичні наслідки у майбутньому, суперечать принципу справедливого судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, просила розгляд справи проводити за своєї відсутності. Відповідач у судовому засіданні повідомив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, зазначивши, що єдиною підставою для розірвання шлюбу є бажання позивачки. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Сторони 14.08.2013 уклали шлюб, який був зареєстрований у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за №520.(свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 14.08.2013). Від шлюбу у подружжя є малолітні доньки: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 04.10.2013), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 24.07.2020). Позивач на примирення не згодна. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В силу ч. 1ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК). Частинами 3 та 4 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.111, ч. 1 ст.112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а значить збереження сім`ї на підставі наведених вище норм права є неможливим, а строк на примирення сторони не просять. З урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення позивачки проти збереження шлюбу, те, що відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved