Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

06 листопада 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (надалі також позивач, АТ «А-Банк») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 лютого 2024 року в розмірі 15241 грн 10 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 10903 грн 00 коп., заборгованості за відсотками у сумі 3788 грн 10 коп. та пені у сумі 550 грн 00 коп. Відповідно до ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2025 року справа за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлена за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області на підставі пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України (а.с. 16). 08 грудня 2025 року цивільна справа № 545/5067/25 надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 62). Ухвалою суду від 20 січня 2026 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог АТ «А-Банк» посилалось на те, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву 25 лютого 2024року, відповідно до якої він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивачем вказано, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ А-Банк разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У свою чергу, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору не сплатив відсотки за користуванням кредитом. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 06 листопада 2025 року становить 15241 грн 10 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 10903 грн 00 коп., заборгованості за відсотками у сумі 3788 грн 10 коп. та пені у сумі 550 грн 00 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути із [PERSON] вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. У судове засідання, призначене на 20 січня 2026 року представник позивача не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 64), клопотань про відкладення не насилав, про причини неявки не повідомляв, у прохальній частині позовної заяви не заперечував проти винесення заочного рішення та просив справу розглядати за його відсутності (а.с. 11). Також у клопотанні, яке представник позивача подав до суду разом із позовною заявою, він просив розглянути справу без його участі, зазначив, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 12-зі звороту). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав. Згідно з інформацією, наданою Виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відповідач[PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 61). Судова повістка на 20 січня 2026 року разом із ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 10 грудня 2025 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов,направлялись на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулись до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» від 24 грудня 2025 року (а.с. 65-68). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд дійшов висновку про те, що відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду від 10 грудня 2025 року вважається такою, що вручена відповідачу. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 10 грудня 2025 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 25 лютого 2024 року [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» за допомогою електронного підпису (а.с. 23-зі звороту-24). Відповідач підтвердив, що до укладання цієї угоди ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за присиланням:www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі, відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та, що дана анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням: https://a-bank.com.ua, між ним та АТ «А-Банк» становлять Договір про надання банківських послуг зі строком 90 років, умови якого йому зрозумілі. Також 25 лютого 2-24 року відповідачем підписана заява про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а.с. 24-зі звороту 26), відповідно до якої: вид кредиту кредитний ліміт на поточний рахунок, тип кредиту кредитування рахунку, мета споживчі цілі, сума кредиту від 1000 грн до 200000 грн, строк 240 місяців. Відповідно до паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» від 25 лютого 2024 року вбачається, що базова процентна ставка складала 40,8% річних відсотків. Вказаний паспорт споживчого кредиту має електронний підпис [PERSON] (а.с. 27-зі звороту-28). Відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на платіжну картку, відповідно до заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 25 лютого 2024 року, яка має електронний підпис [PERSON] (а.с. 24-зі звороту-26). Відповідно до довідки за картами вбачається, що гр. [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки строком дії до грудня 2031 року: № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] (а.с. 33). Із довідки за лімітами вбачається, що відповідачу за період із 25.02.2024 по 06.11.2025 встановлювались різні розміри кредитного ліміту, останній ліміт був 10 листопада 2024 року, а саме: кредитний ліміт був зменшений до 13169 грн 00 коп. (а.с. 32-зі звороту). Також із виписки по картці [PERSON] за період із 25.02.2024 по 06.11.2025 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами (а.с. 29-32). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед АТ «А-Банк» за договором № б/н від 25 лютого 2024 року станом на 06 листопада 2025 року становить 15241 грн 10 коп., що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 10903 грн 00 коп., загального залишку заборгованості за процентами 3788 грн 10 коп. та штрафу 550 грн 00 коп. (а.с. 22-23). AT «А-Банк» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг та в межах встановленого кредитного ліміту. В той же час, відповідач, який зобов`язувався виконувати Умови та правила договору, свої зобов`язання не виконав. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору № б/н від 25 лютого 2024 року, за відповідачем станом на 06 листопада 2025 року рахується заборгованість за договором у загальному розмірі15241 грн 10 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] відповідну суму заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Висновки щодо правозастосування При укладенні договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до анкети-заяви, підписаної відповідачем, він ознайомлений із договором про отримання банківських послуг до його укладення, актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк» (в тому числі правами та обов`язками), Тарифами, Паспортом споживчого кредиту та погодився, що дана анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», між ним та АТ «А-Банк» становлять договір про надання банківських послуг. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» відповідач підписав 25 лютого 2024 року шляхом накладання електронного підпису, відповідний паспорт містив умову щодо процентної ставки (а.с. 28-зі звороту). Відповідачем не спростований факт укладення відповідного договору між ним та АТ «А-Банк». Як вбачається із матеріалів справи позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитним коштами в межах встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Поряд із цим, відповідач не виконує умови кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. З долученого до справи розрахунку заборгованості, вбачається, що за відповідачем утворилась заборгованість за договором № б/н від 25 лютого 2024 року у загальному розмірі 15241 грн 10 коп., що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 10903 грн 00 коп., загального залишку заборгованості за процентами 3788 грн 10 коп. та штрафу 550 грн 00 коп. (а.с. 22-23). Із розрахунку заборгованості встановлено, що на заборгованість за кредитом застосовувалась процентна ставка, як це передбачено в заяві-анкеті та паспорті споживчого кредиту, з яким відповідач був ознайомлений (а.с. 28-зі звороту). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також, що відповідачем добровільно не сплачені відсотки за користування кредитом, суд зазначає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 25 лютого 2024 року у сумі загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 10903 грн 00 коп. та сумі загального залишку заборгованості за процентами 3788 грн 10 коп. Щодо позовних вимог про стягнення пені (штрафу) у розмірі 550 грн 00 коп., суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд зазначає, що відповідні положення процитованої норми стосуються звільнення від обов`язків сплачувати на користь кредитодавця неустойку, штраф, пеню та інших платежів за прострочення виконання договору у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. З огляду на викладене, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, позовна вимога про стягнення пені (штрафу) в сумі 550 грн 00 коп., задоволенню не підлягає, оскільки така пеня (штраф) нарахована у період дії воєнного стану. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за договором № б/н від 25 лютого 2024 року, у загальному розмірі 14691 грн 10 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 10903 грн 00 коп. та заборгованості за відсотками у сумі 3788 грн 10 коп., оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком й відповідачем не спростовані. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. Із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 96,39 % з розрахунку: 14691 грн 10 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 15241 грн 10 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 96,39% (відсоток задоволених позовних вимог). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2334 грн 95 коп. із розрахунку: 2422 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 96,36 % (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial