Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось до Фастівського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.03.2023 в с.Білогородка мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Dodge» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Внаслідок вказаної ДТП транспортним засоам Dodge» державний номерний знак [NUMBER] та «ВАЗ» державний номерний знак [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власникам вказаних автомобілів- матеріального збитку. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06.2023 винним у ДТП визнано [PERSON] . На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому водію автомобіля «Dodge» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , у сумі 55 898,62 грн. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1 933,00 грн. Крім того, на підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому- водію автомобіля «ВАЗ» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] у сумі 12367,43. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1 450,00 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України завдані збитки в порядку регресу у розмірі 71 629,05 грн. та витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року позовну заяву Моторно (транспортного)страхового бюро України залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 рокувідкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи без присутності позивача (його представника). Відповідач у судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.03.2023 в с.Білогородка мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Dodge» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам Dodge» державний номерний знак [NUMBER] та «ВАЗ» державний номерний знак [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власникам вказаних автомобілів- матеріального збитку. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06.2023 винним у ДТП визнано [PERSON] . На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно Звіту автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Dodge» державний номерний знак [NUMBER] склала 55 898,62 грн. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому водію автомобіля «Dodge» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , у сумі 55 898,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.06.2023.Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1 933,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 13.04.2023. Згідно Звіту автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ» державний номерний знак [NUMBER] склала 13 614,51 грн. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому- водію автомобіля «ВАЗ» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] у сумі 12367,43грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.06.2023. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1 450,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 08.05.2023. Суд встановив, що на виконання вимог Закону цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 39.1. ст. 39 Закону). Згідно зпідп.а)п.41.1.ст.41Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілихвідшкодовує шкодуна умовах,визначених цимЗаконом,у разіїї заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 30 Закону визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п. 36.2. ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цьогоЗакону,повідомлення продорожньо-транспортнупригоду,але непізніш якчерез 90днів здня отриманнязаяви прострахове відшкодуваннязобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Суд погоджується з доводами позивача, що потерпіла особа подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ч. 2 ст. 1188 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача завданої шкоди в порядку регресу підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Згідно з ч. 3, 6ст. 139 ЦПК Україниексперт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. До шкоди, виплаченої власнику пошкодженого транспортного засобу, МТСБУ включило оплату послуг експерта у розмірі 3383,00 грн. (1 933,00 грн + 1450,00 грн.) Витрати на проведення експертного дослідження підлягають стягненню в порядкуст. 139 ЦПК України. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до вимогст. 141 ЦПК Українисудовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3028,00 грн. Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимогист. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved