Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

03.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] (далі відповідач, позичальник) заборгованості за Договором № 8329838 від 09.06.2025 в розмірі 21 429,00 грн. та судових витрат. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (у формі електронного документа з використанням електронного підпису) укладено Договір кредитної лінії № 8329838 (на умовах повернення позики вкінці строку), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн. на строк 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95% на день, шляхом їх перерахування на його платіжну картку № [NUMBER] , а позичальник зобов`язалася повернути позику, сплатити проценти в порядку та строки, визначеному цим договором. Однак, відповідач не виконала свого обов`язку та не повертала кошти в строки, передбачені договором, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість в сумі 21 429,00 грн., яка складається з 9 000,00 грн. - основної суми боргу, 6 376,08 грн. за відсотками, 1 552,50 грн. суми заборгованості за комісією та 4 500,00 грн. суми заборгованості за неустойкою. 16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір факторингу № 16/10/25, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 8329838 від 09.06.2025. Оскільки відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала та має перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» непогашену заборгованість у загальному розмірі 21 429,00 грн., яка складається з 9 000,00 грн. - основної суми боргу, 6 376,08 грн. за відсотками, 1 552,50 грн. суми заборгованості за комісією та 4 500,00 грн. суми заборгованості за неустойкою., яку в добровільному порядку ні на рахунки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ні на рахунки попереднього кредитора не погашає, просив стягнути з неї вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 500,00грн. Ухвалою від 12 грудня 2025 року суд відкрив спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив перше судове засідання для розгляду справи по суті на 20 січня 2026 року. Представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, в прохальній частині зазначив, що проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Оскільки відповідач зареєстрований в Луганській області куди суд з об`єктивних причин не може направити лист, інформування відповідача про наявність справи, час та місце проведення судового засідання шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст. 128, 130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлена належним чином. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомила, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом, відповідно до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд вказаної цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановленоі це підтверджується матеріалами справи, що 09.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір № 8329838 (на умовах повернення коштів в кінці строку), який підписано сторонами за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно п. 1 вказаного Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За умовами договору позичальник [PERSON] отримала кошти в розмірі 9 000,00 грн. на строк 360 днів з процентами за користування кредитними коштами - 0,95% в день. Уклавши цей договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за умовами договору та перерахувало на банківський картовий рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 4 970,00 грн. Вказана обставина підтверджується копією довідки наданою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 14.10.2025 про перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»: 09.06.2021 на суму 9 000,00 грн., отримувач [PERSON] ЕПЗ номер [NUMBER] та копією платіжної інструкції/операції № 631ab41c-a0ce-43cd-af8b-b0c52386e083 (зворот а.с. 5). Відповідач не виконував умови договору, належним чином, не сплачував платежі, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 16/10/25, відповідно до якого, до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право грошової вимоги заборгованостей до боржників. Відповідно до Реєстру прав вимог до договору факторингу № 16/10/25 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 8329838 від 09.06.2025 на загальну суму 21 429,00 грн., яка складається з 9 000,00 грн. - основної суми боргу, 6 376,08 грн. за відсотками, 1 552,50 грн. суми заборгованості за комісією та 4 500,00 грн. суми заборгованості за неустойкою. Згідно розрахунку суми заборгованості [PERSON] зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Договором позики № 8329838 від 09.06.2025 наданою позивачем за період часу з 15.10.2025 по 24.10.2025 вбачається, що відповідач не вніс ні одного платежу по кредитному зобов`язанню, тому загальна заборгованість складає 21 429,00 грн., яка складається з 9 000,00 грн. - основної суми боргу, 6 376,08 грн. за відсотками, 1 552,50 грн. суми заборгованості за комісією та 4 500,00 грн. суми заборгованості за неустойкою. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України. Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Положеннями ст.610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст.611 ЦК України визначає. За змістом ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст.599 ЦК України. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Суд, дослідивши надані позивачем докази, прийшов до висновку, що у відповідача [PERSON] існує обов`язок перед позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» щодо сплати заборгованості за договором позики № 8329838 від 09.06.2025. Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав його звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відтак, вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 21 429,00 грн за договором позики підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн., що підтверджено платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 579940720.1 від 31.10.2025 року. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422,40 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із наступного. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) У ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 25 серпня 2025 року між адвокатом Ткаченко Юлія Олегівна та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», в особі директора Гедзь О.В., було укладено договір про надання правової допомоги № 25-08/25/ФП (а.с. 16-17). Обсяг виконаних робіт визначений в звіті про надання правової допомоги згідно Договору № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, згідно з яким, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» надано правову допомогу на загальну суму 4 500,00 гривень. Зі змісту спеціальних норм ЦПК України, які регулюють відносини зі сплати витрат на правничу допомогу виходить, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, тоді як обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що сума заявлених до відшкодування судових витрат на правничу допомогу є обгрунтованою, а саме, із наданих заявником документів на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу можливо встановити та визначити, що витрати, які поніс та має понести позивач у зв`язку із розглядом даної справи, які підлягають відшкодуванню складають 4 500,00 грн. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved