Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

14.07.2025 ТОВ «Стар Файненс Груп» в особі представника позивача адвоката Колєснікової І.О., яка діє на підставі ордера про надання правничої допомоги серія ВІ № 1326841 (а.с. 19) через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом у якому з урахуванням змінених позовних вимог просить: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» заборгованість за Договором №19760-04/2025 від 09.04.2025 у розмірі 51 260,00 грн, яка складається з: 20 000,00 грн - заборгованості за кредитом; 19 260,00 грн - заборгованості за нарахованими процентами; 10 000,00 грн - заборгованості за пенею (штрафами); 2 000,00 грн - заборгованості за комісією. Також просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 9 422,40 грн, що складаються із витрат на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн та судового збору в сумі 2 422,40 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.04.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 19760-04/2025. Відповідно до п.1.1. Договору про надання фінансового кредиту позивач надає відповідачу фінансовий кредит в розмірі 20 000,00 грн. Відповідно до п. 1.2. кредит надається строком на 120 днів; дата надання кредиту 09.04.2025, дата погашення кредиту 06.08.2025. Відповідно до п. 1.4. Договору за користування кредитом Товариством нараховуються проценти. Денна процентна ставка становить 0,9% . Відповідно до п. 1.6. Договору про надання фінансового кредиту кредит надається відповідачу в безготівковій формі у національній валюті на рахунок відповідача включаючи використання реквізитів платіжної картки №4441 11xx - xxxx 9947 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Договір про надання фінансового кредиту та додатки до нього укладено між сторонами в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Позивач виконав зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту, надавши грошові кошти відповідачу. У зв`язку з неналежним виконанням умов Договору про надання фінансового кредиту, у відповідача виникла заборгованість, яка у загальному розмірі становить 51 260,00 грн, яка складається з: 20 000,00 грн - заборгованості за кредитом; 19 260,00 грн - заборгованості за нарахованими процентами; 10 000,00 грн - заборгованості за пенею (штрафами); 2 000,00 грн - заборгованості за комісією. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав ТОВ «Стар Файненс Груп». Шодо нарахування штрафних санкцій зазначає, що Законом України № 3498-ІХ від 22.11.2023, пункт 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільнялися від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільнявся, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором, а неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем - виключено. Отже нарахування штрафних санкцій позивачем за кредитним договором є правомірним. Враховуючи наведене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у вказаному розмірі. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 29.09.2025 справу направлено за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03.12.2025 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано АБ "УКРГАЗБАНК" інформацію про те, чи емітована платіжна карта, маска карти № [NUMBER] , на яку були перераховані кредитні кошти, на ім`я відповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] хх-хххх-9947 за 09.04.2025.. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.12.2025 прийнято заяву позивача про зміну предмета позову (а.с. 83). Позивач та його представник - Колєснікова І.О. належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «Стар Файненс Груп»(а.с. 12, 102, 103). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Правом подачі відзиву відповідач не скористався. (а.с. 99). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов таких висновків. 09.04.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №19760-04/2025. Порядок укладення Договору передбачено розділом 2, відповідно до якого відповідач через особистий кабінет на вебсайті Позивача (https://starfin.com.ua) подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого позивачем було надіслано за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді SMS-коду, який Відповідач використав для підтвердження підписання Договору про надання фінансового кредиту. Згідно з п.1.1. договору, позивач надає відповідачу фінансовий кредит в розмірі 20 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до п.1.2. тип кредиту - кредит, мета отримання кредиту - власні потреби клієнта, кредит надається строком на 120 днів, дата надання кредиту 09.04.2025, клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, дата погашення кредиту 06.08.2025. Процентна ставка в розмірі - 0,90% в день на залишок заборгованості (п.1.4.), денна процентна ставка становить - 0,98% та застосовується у межах строку кредитування, денна процентна ставка розрахована за формулою: ДПС=(ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка, ЗВСК - загальні витрати за кредитом (сума всіх нарахувань згідно Графіку платежів), ЗРК - загальний розмір кредиту, t - строк кредитування у днях (п.1.4.1.). Пунктом 1.6. договору встановлено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4441-11хх-хххх-9947. У Розділі 8 Договору «Реквізити та підписи сторін» містить особисті дані відповідача [PERSON] : РНОКПП: [NUMBER] , паспорт: [NUMBER] , виданий 01.12.2016 Новосанжарським РС УДМС УКРАЇНИ в Полтавській області, адреса: м. Полтава, вул. Кагамлика, 6. 1-1, тел.: [NUMBER] , картка №: [NUMBER] xx-xxxx - 9947. Договір підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором Y425 (а.с. 22-29, 34 зворот - 35 зворот). Згідно з графіком платежів, який є додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту № 19760-04/2025 від 09.04.2025 загальна вартість кредиту становить 43 600,00 грн, реальна річна процентна ставка 2 572,24%, проценти за користування кредитом - 21 600,00 грн (а.с.30-31). Крім того, 09.04.2021 відповідачем ознайомився із Паспортом споживчого кредиту, у якому зазначені основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту (а.с. 16-18). Відповідно до листа № 3426_250729171147 від 29.07-2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта, а саме: 09.04.2025 10:25 на суму 20 000,00 грн, маска картки [NUMBER] xxxxxx 9947, номер транзакції в системі iPay.ua - [NUMBER] , призначення платежу: зарахування 20 000,00 грн на картку 444111xxxxxx 9947 (а.с.19 зворот). Згідно з інформацією, наданою АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] була емітована платіжна карта № [NUMBER] (а.с. 79). АТ «Універсал Банк» надано виписку по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , згідно із якою на рахунок [NUMBER] (банківська карта № [NUMBER] ) 09.04.2025 були зараховані кошти в сумі 20 000,00 грн; (а.с. 80). 24.07.2025 представник позивача на адресу [PERSON] направив вимогу про досудове врегулювання спору за договором про надання фінансового кредиту № 19760-04/2025 від 09.04.2025. Відомості про задоволення вимог кредитора у матеріалах справи відсутні (а.с.39). У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, між сторонами укладено договір про надання фінансового кредиту, який відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Y425, що був надісланий йому за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті кредитора внаслідок чого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно з Тарифами та повернути кредит. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно частини першоїстатті1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що кредитор свої зобов`язання відповідно до кредитного договору виконав у повному обсязі, перерахувавши суму коштів, передбачену умовами договорів на картковий рахунок, вказаний позичальником. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитом. Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №19760-04/2025 від 09.04.2025, відповідно до якого загальна сума заборгованості становить 51 260,00 грн, та складається з: 20 000,00 грн - заборгованості за кредитом; 19 260,00 грн - заборгованості за нарахованими процентами; 10 000,00 грн - заборгованості за пенею (штрафами); 2 000,00 грн - заборгованості за комісією (а.с.20-21). Із вказаним розрахунком суд повною мірою погодитись не може з огляду на таке. Відповідно по пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування. Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)). Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Враховуючи викладене, а також те, що неустойка за кредитним договором нарахована за період з 12.01.2025 по 15.06.2025, тобто під час дії воєнного стану, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Відтак, нараховані кредитором штрафні санкції в розмірі 10 000,00 грн стягненню з відповідача не підлягають. Отже, позовні вимоги ТОВ «Стар Файненс Груп» слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Стар Файненс Груп» суму заборгованості в розмірі 41 260,00 грн, яка складається з: 20 000,00 грн - заборгованості за кредитом; 19 260,00 грн - заборгованості за нарахованими процентами; 2 000,00 грн - сума заборгованості за комісією. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов таких висновків. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Також у позовній заяві позивачем заявлено попередні розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Вирішуючи питання щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Відповідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 039-25, укладений 01.08.2025 між адвокатом Колесніковою І.В. та ТОВ «Стар Файненс Груп», відповідно до п. 3.2. якого, клієнт оплачує адвокату послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок адвоката протягом 10 днів з дня прийняття рішення суду першої інстанції (а.с.85-87); додаток 1 до договору про надання правової допомоги № 039-25 від 01.08.2025 (а.с. 88); акт приймання передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 039-25 від 01.08.2025 від 01.08.2025 та детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Колесніковою І.О. на виконання умов договору про надання правової допомоги № 039-25 від 01.08.2025. Характер правничої допомоги: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з Лисуна О.В. (4 год. роботи адвоката) - 7000 грн (а.с. 89-92); свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю Колеснікової І.О. серія ПТ №4441 від 03.01.2025 (а.с. 93). Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Враховуючи малозначність справи, надані адвокатом послуги що є типовими для позивача та не є складними, значення справи для сторін, враховуючи тривалість розгляду справи, «шаблонний» характер позовної заяви, масовість таких позовних заяв, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, не відповідає принципам справедливості та верховенства права. Вартість послуг є вочевидь завищеною, оскільки становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат тому вважає, що їх розмір складає 5 000,00 грн, що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 949,83 грн (41 260,00 х 2 422,40 / 51 260,00) та витрати на правову допомогу у розмірі 4 042,00 грн (41 260,00 х 5 000,00 / 51 260,00) На підставі викладеного,

Outcome: partial