Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У вересні 2025 року АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «ВП «Хмельницька АЕС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування позову позивач зазначив, що філія «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» АТ«НАЕК «Енергоатом» є основним підприємством, яке здійснює постачання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення для мешканців м.Нетішин Шепетівського району Хмельницької області. З метою дотримання вимог законодавства, 17.11.2021 на офіційному веб-сайті ВП «ХАЕС»: khnpp.atom.gov.ua, опубліковано повідомлення про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання комунальних послуг з постачання теплової енергії та публічного індивідуального договору приєднання про надання послуги з постачання гарячої води, а 14.02.2022 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. В подальшому з метою забезпечення захисту національних інтересів, доступ до офіційного веб-сайту ВП «Хмельницької АЕС» було обмежено, а тому позивач звернувся до Нетішинської міської ради для опублікування вищезазначених договорів на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування. Внаслідок чого, на офіційному веб-сайті Нетішинської міської ради були опубліковані тексти вказаних договорів: https://www.netishvnrada.gov.ua www.netishvnrada.gov.ua/notice/2022/ оголошення ХАЕС про укладення-публічного-індивідуального-договору. Згідно умов договору позивач прийняв на себе обов`язок постачати відповідачу вчасно та відповідної якості зазначені вище комунальні послуги. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення ним будь яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Позивач зазначає, що відповідачу [PERSON] на підставі ордера на житлове приміщення №1856 від 23.11.2010 надано ліжко-місце у кімнаті [ADDRESS] . Відповідач був зареєстрований за вказаною адресою до червня 2020 року. Таким чином, [PERSON] був споживачем комунальних послуг з листопада 2010 року по червень 2020 року, а тому на відповідача як на споживача покладений обов`язок сплачувати надані філією ВП «ХАЕС» комунальні послуги. Крім того, відповідач [PERSON] не укладав договір на надання комунальних послуг, однак користувався ними, тобто був споживачем комунальних послуг, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] , де він був зареєстрований. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за спожиті комунальні послуги за період з лютого 2011 року по червень 2020 року в розмірі 5396,41 гривень, інфляційні втрати в розмірі 3467,18 гривень, 3% річних в розмірі 735,15 гривень, а всього: 9598,74 гривень та судовий збір в розмірі 3028 гривень. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18.09.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, у строк встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, від сторін не надійшло, відповідач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач відзив на позовну заяву не подав, у той час як представник позивача у позовній заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, [PERSON] 23.11.2010 видано ордер на право зайняття жилої площі в гуртожитку №1856, а саме: ліжко-місця у житловому приміщенні [ADDRESS] . Кімната [ADDRESS] , що по [ADDRESS] належить до комунальної власності Нетішинської міської територіальної громади. У червні 2020 року відповідач [PERSON] знятий з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення суду від 03.06.2020. Вказані обставини підтверджуються інформацією виконавчого комітету Нетішинської міської ради №32101-29-2852/2025 від 08.07.2025. Відповідач [PERSON] з листопада 2010 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Однак, з 05.06.2020 відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру №1916490 від 21.10.2025. Оскільки відповідач [PERSON] , у період з 23.11.2010 по 05.06.2020 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тому він є споживачем послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які позивач надає за вказаною адресою. З довідки про стан заборгованості [PERSON] станом на 30.06.2025 вбачається, що він має заборгованість перед позивачем за надані комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] , яка за період з лютого 2011 року по червень 2020 року складає 5396,41 грн. Також позивач надав суду розрахунки інфляційних втрат за весь час прострочки, що становить 3467,18 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості, що становить 735,15 грн. Правильність проведення вказаних розрахунків сумнівів у суду не викликає і відповідачами не оспорюється. Відповідно до ст.ст.67, 68, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Згідно з п.п.1, 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону (ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг (абз.3 ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. До комунальних послуг відносяться зокрема наступні послуги: з постачання теплової енергії; з постачання гарячої води; з централізованого водопостачання; з централізованого водовідведення (ст.ст.21-24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно з пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо-будинкових систем теплопостачання. Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа, або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Загальні засади формування тарифів на теплову енергію врегульовані ст.20 Закону України «Про теплопостачання». Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення, проте позивачем надаються такі послуги, а відповідач [PERSON] їх приймає, що є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов`язків. Згідно з ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст.263 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначається у ст.ст.530, 610, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що він порушив свої зобов`язання за договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, несвоєчасно проводить оплату за спожиті комунальні послуги, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи те, що відповідач [PERSON] відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надав, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги, що утворилася в період з лютого 2011 року по червень 2020 року включно, з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних, у загальному розмірі 9598,74 гривень. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved