Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

В серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 3504436 від 28.01.2021, яка становить 28 810,26 грн та складається з: 5 832,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 21 458,26 грн - прострочена заборгованість за процентами, 1 520,00 грн - прострочена заборгованість за комісією, а також 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 8 000 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що [PERSON] відповідно до умов вказаного кредитного договору, укладеного з TOB «Мілоан», який підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримала кредит в розмірі 8 000, грн, який зобов`язувалася повернути, а також сплатити проценти за користуванням ним та інші платежі, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит у визначеній сумі. Проте, відповідачка взятих на себе зобов`язань не виконала, а тому у неї перед позикодавцем виникла заборгованість у вищевказаній сумі. 02.07.2021 відповідно до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ TOB «Мілоан» відступило для ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за договором, укладеним з відповідачкою. Позивачем для [PERSON] було надіслано претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 209084444/529 від 15.07.2025. Оскільки станом на день звернення до суду заборгованість за кредитним договором відповідачкою не сплачена, тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] таку заборгованість у вище вказаному розмірі. Ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2025 року дану справу передано для розгляду за підсудністю до Полонського районного суду Хмельницької області. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полонського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2025 року головуючим суддею по справі визначено суддю Горщара А.Г. Ухвалою судді від 22.12.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. Відповідачці копія позовної заяви з додатками надіслана позивачем цінним листом з описом вкладення 05.08.2025. [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 28 грудня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У визначений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, викладеною в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке. Встановлено, що 28.01.2021 [PERSON] на сайті ТОВ «Мілоан» заповнила анкету-заяву на кредит № 3504436 (а.с.12). 28.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 3504436 (далі - Договір), який був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором S22024, що був надісланий позичальниці на номер телефону [NUMBER] , вказаний нею в п.10 Договору, про що свідчать дані кредитного договору, довідки про ідентифікацію (а.с.6-10, 11 зворот). За умовами кредитного договору відповідачка отримала кредит в розмірі 8 000 грн строком на 30 днів з 28.01.2021 шляхом переказу на картковий рахунок, термін повернення кредиту, сплати комісії за його надання та процентів за користування - 27.02.2021 (п.п.1.2., 1.3., 1.4., 2.1. Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 13 600,00 грн (п.1.5 Договору). Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту: 1 520,00 грн, яка нараховується з ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово. За положеннями п.1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 4 080,0,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,7 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6. Договору). Сторони договору також узгодили умови пролонгації строку кредитування. Так, продовження вказаного в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1. договорів). Пунктом 2.3.1.1. Договору передбачено порядок пролонгації строку кредитування на пільгових умовах. Так позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту, а саме: для продовження строку кредитування на 3 дні максимальний розмір комісії, відсотку від поточного залишку кредиту становить 3 % , на 7 днів - максимальний розмір 5 %, на 15 днів - максимальний розмір 10 %. Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п. 1.6. Договору. За положеннями п.5.1 Договору позичальник, зокрема, підтверджує, що умови договору йому зрозумілі та що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану. Згідно з умовами Договору відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним у строки і на умовах, передбачених цими договором. Так, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором №3504436 виконало та надало 28.01.2021 їй кредит в сумі 8 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується даними платіжного дорученням № 38487274 від 28.01.2021 (а.с.13). Відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту належним чином не виконала, кредитні кошти в повному обсязі не повернула, відсотків за користування ними та комісії за їх надання не сплатила. За даними відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 3504436 від 28.01.2021 на ім`я [PERSON] заборгованість відповідачки за вказаним договором не погашена, позичальниця тричі продовжувала строк користування кредитом відповідно до п.2.3.1.1. Договору сплативши комісію за пролонгацію, частину тіла кредиту в загальному розмірі 2 168,00 грн та частину процентів за кредитом в загальному розмірі 5 081,00 грн, а саме, така пролонгація була здійснена з 28.02.2021 по 14.03.2021, з 15.03.2024 по 29.03.2021, з 30.03.2021 по 13.04.2021, нарахування відсотків здійснено відповідно до п.1.5.2. Договору. В період з 14.04.2021 по 12.06.2021 пролонгація строку кредитування здійснена позичальницею шляхом продовження користування кредитними коштами у відповідності до умов п.2.3.1.2. Договору - пролонгація на стандартних (базових) умовах, кредитодавцем здійснювалось нарахування процентів за користування кредитом із застосуванням процентної ставки, передбаченої п.1.6. Договору (а.с.13 зворот-14). Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021, акту приймання-передачі реєстру боржників до вказаного договору від 07.07.2021, платіжної інструкції № 33394 від 02.07.2021 про оплату за відступлення прав вимог та витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 73-МЛ ТОВ «Мілоан» за плату відступило для ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором № 3504436 від 28.01.2021 до [PERSON] , а позивач прийняв таке право вимоги у розмірі заборгованості 28 810,26 грн, яка складається з 5 832,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 21 458,26 грн заборгованості по відсотках, 1 520,00 грн заборгованості по комісії та оплатило його (а.с.15 зворот-24). Як вбачається з виписки з особового рахунка за кредитним договором № 3504436 від 28.01.2021 заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором складає 28 810,26 грн, з яких: 5832,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 21 458,26 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 1520,00 грн - прострочена заборгованість за комісією (а.с.15). Вирішуючи спір, суд виходить із такого. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За положеннями статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № 3504436 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений в електронному вигляді, підписаний електронним підписом позичальниці шляхом використання одноразового ідентифікатора «S22024», відправленого на номер телефону позичальниці « [NUMBER] », що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів. Підписавши вказаний договір позичальниця виразила власну волю на його укладення, погодившись, зокрема, на умови його пролонгації, та підтвердила, що умови договору їй зрозумілі та договір адаптовано до її потреб та фінансового стану. Як вбачається із матеріалів справи, первісний кредитор ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та перерахувало на картковий рахунок відповідачки кошти в розмірі 8 000 грн. Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Сплачуючи кошти на часткове виконання кредитного договору відповідачка вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного договору, які створили для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. В подальшому [PERSON] порушила вищевказані умови договору № 3504436, не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, не сплатила відсотки за користування ним, а також комісію за видачу кредиту. ТОВ «Мілоан» надало відповідачці кредит 28 січня 2021 року строком на 30 днів з терміном повернення до 27 лютого 2021 року. [PERSON] , сплативши комісію за пролонгацію, частину тіла кредиту та процентів по кредиту, тричі оформила пролонгацію строку користування кредитом на пільгових умовах відповідно до п.2.3.1.1. Договору продовживши строк кредитування до 13.04.2021. З 14.04.2021 по 12.06.2021 відповідачка здійснила пролонгацію на стандартних (базових) умовах шляхом продовження користування коштами (п.2.3.1.2. Договору), строк такої пролонгації в загальному склав 60 календарних днів, що відповідає умовам укладеного кредитного договору. Отже, строк кредитування за кредитним договором тривав з 28.01.2021 до 12.06.2021, внаслідок чого відповідачці правомірно нараховано заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 810,26 грн, яка складається з 5 832,00 грн тіла кредиту та 21 458,26 грн нарахованих процентів і 1520 грн комісії, при визначенні розміру вказаної заборгованості враховано часткову сплату позичальницею тіла кредиту та процентів за користування ним. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір відступлення прав вимоги позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів, процентів за користування ними та комісії за їх надання з боржниці. Наведені обставини підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, а саме, даними кредитного договору № 3504436, довідки про ідентифікацію, відомостями платіжного доручення № 38487274 від 28.01.2021, даними відомості про щодення нарахування та погашення, виписки з особового рахунка, договору про відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021, акту приймання-передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників до вказаного договору про відступлення прав вимоги. Відповідачка своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась, належних та допустимих доказів відсутності заборгованості за кредитним договором до суду не подала, власного розрахунку заборгованості не надала. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 3504436 у розмірі 28 810,26 грн доведені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті судового збору в зазначеному розмірі. За приписами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107, укладений 01 липня 2025 року між Товариством та адвокатським об`єднанням «Апологет», ордер на надання правничої допомоги адвокатом Усенком М.І., акт № Д/368 наданих послуг від 24.07.2025 та детальний опис наданих послуг до нього, відповідно до яких АО «Апологет» надана правнича допомога для позивача у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3504436 з [PERSON] на суму 8000 грн, яка полягала в наданні усної консультації, ознайомленні з матеріалами кредитної справи, погодженні правової позиції клієнта, складенні позовної заяви та подання її до суду, на надання вказаної правничої допомоги було затрачено 6 год. 30 хв. (а.с.52-53). Відповідачкою клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлено, неспівмірність таких витрат не доведено. У зв`язку з задоволенням позову з [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені витрати на правничу допомогу у зазначеному вище розмірі.

Outcome: approved