Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

07.07.2025 [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), про припинення права власності на частку у спільному майні зі сплатою грошової компенсації вартості цієї частки. В позові зазначив, що з 24.09.2011 він перебував у шлюбі з відповідачем. Шлюб було розірвано 02.02.2021. Під час перебування в шлюбі подружжя придбало одну третину квартири за адресою: [ADDRESS] . Інші дві третини квартири належали позивачу на праві приватної власності ще до шлюбу. 15.04.2024 рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя було здійснено поділ майна подружжя, за підсумками якого позивач та відповідач набули право власності на ідеальну частку, яка була ними набута в шлюбі, у розмірі 1/3 без виділу в натурі в рівних частках, тобто кожен по одній шостій частині. Відповідачка наразі в квартирі не проживає, бажання проживати там не має, комунальні послуги за свою частку не сплачує. Після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні стосунки, позивач проживає з іншою жінкою, спільне проживання з відповідачкою неможливе, у зв`язку з чим позивач просив припинити право власності відповідачки на її частку (одна шоста квартири) шляхом компенсації їй вартості цієї частки у розмірі 151 115,67 грн, яка визначена на підставі довідки про вартість житлової нерухомості, а також просив скасувати державну реєстрацію права власності відповідачки на її частку. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Під час здійснення підготовчого провадження сторони дійшли згоди щодо способу врегулювання спору, а саме, відповідачка зазначила, що вона визнає позов в частині припинення права власності на її частку за умови сплати їй суми компенсації у розмірі 181 882,54 грн шляхом внесення на депозитний рахунок суду. 27.11.2025 та 29.11.2025 позивач сплатив відповідну суму на депозитний рахунок суду чотирма різними платежами (платежі у розмірі 882,54 грн, 1 000,00 грн, 90 000,00 грн, 90 000 грн, всього на суму 181 882,54 гривні). 18.12.2025 від відповідачки надійшла заява про визнання позову. Крім того, 17.01.2026 від представника позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності за відповідачкою, оскільки вказана вимога є недоцільною, і припинення права власності згідно з судовим рішенням є достатньою підставою для вчинення належних та необхідних реєстраційних дій. 23.01.2026 в підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримав позов в частині припинення права власності на частку квартири, що належить відповідачці, зазначив, що позивачем виконані всі необхідні дії щодо компенсації її вартості, узгодженої сторонами. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Оскільки відповідачка визнала позовні вимоги в частині припинення права власності на належну їй частку у спільному майні та не заперечувала проти їх задоволення; позивач вніс на депозитний рахунок суду узгоджену сторонами вартість цієї частки, а також з матеріалів справи та зібраних під час підготовчого провадження доказів не вбачається наявність інших осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути порушені судовим рішенням у випадку задоволення позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що з огляду на дотримання принципу диспозитивності, беручи до уваги клопотання представника позивача про покладення судових витрат на останнього, питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved