Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач в особі директора Велікданова С.К. звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» заборгованість за кредитним договором № 71229731 від 15.05.2025 у розмірі 16798,74 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір № 71229731, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 10500,00 грн на строк 14 днів, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,142% в день, комісії за надання кредиту в розмірі 10% від суми наданого кредиту. 16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено договір факторингу № 16/09/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає ТОВ «Деал Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором № 71229731 від 15.05.2025. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 16798, 74 грн, з якої: 10500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 208,74 грн - сума заборгованості за процентами, 1050,00 грн - комісія, 5040,00 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування кредитними коштами. Ухвалою судді від 24.11.2025 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 24.12.2025. Також даною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк». Справа знята з розгляду з 24.12.2025 на 21.01.2026 в зв`язку з вимкненням електроенергії в приміщенні суду. У судове засідання представник позивача Ткаченко Ю.О. не з`явивився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом публікації оголошення на веб-порталі «Судова влада України», відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направила. У відповідності до вимог пунктів 1, 2, 4, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 15.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» в особі директора Білана В.І. та відповідачем було укладено договір про надання коштів у кредит № 71229731. Договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора (72075). Відповідно до п. 5.5 договору договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки. Із довідки про ідентифікацію вбачається, що 15.05.2025 10:35:00 на електронну адресу verstakovavalentina325@gmail.com був направлений одноразовий ідентифікатор 72075. Відповідно до умов договору сума наданого відповідачу кредиту складає 10500,00 грн, строк кредитування - 14 днів (п. 2.2.1, 2.2.2 договору). Пунктом 2.2.3 договору передбачено фіксовану проценту ставку у розмірі 0,142 % за кожен день користування кредитом. Проценти за понадстрокове користування кредитом - 4,00 % в день. Комісія за надання кредиту 10,00 % від суми наданого Кредиту, що у грошовому виразі складає 1050,00 грн (п. 2.2.4 договору). Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язаний надати позичальнику кредит відповідно до умов договору (п. 9.1.2), а позичальник зобов`язаний своєчасно повернути кредит відповідно до умов договору, сплачувати проценти за договором та комісію за надання кредиту у встановлених умовами договору порядку та розмірах, забезпечити своєчасне виконання зобов`язань відповідно до умов договору (п. 9.3.8). На підтвердження факту перерахування первісним кредитором коштів за кредитним договором представником позивача подано копію квитанції АТ «Таскомбанк», з якої вбачається, що 15.05.2025 10:35:36 на карту № [NUMBER] були перераховані грошові кошти в розмірі 10500,00 грн, номер транзакції - 6d5ffac9-fc89-4c21-9292-059c41d53e53. Із листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251209/86874-БТ від 10.12.2025 вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано платіжну карту № [NUMBER] . Із виписки з особового рахунку за період із 15.05.2025 по 18.05.2025 вбачається, що 15.05.2025 на карту № [NUMBER] були зараховані грошові кошти в розмірі 10500,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 16798,74 грн, з яких: 10500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 208,74 грн - сума заборгованості за процентами, 1050,00 грн - комісія, 5040,00 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування кредитними коштами. Із даного розрахунку вбачається, що відсотки були нараховані первісним кредитором за період із 15.05.2025 по 28.05.2025 за ставкою 0,142% в день на загальну суму 208,74 грн (14,91 грн х 14 днів), за період із 29.05.2025 по 09.06.2025 за ставкою 4,00% в день на загальну суму 5040,00 грн (42500 грн х 12 днів). Відповідачем не було здійснено жодного платежу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Також до позову додано розрахунок, складений ТОВ «Деал Фінанс Груп», з якого вбачається, що позивачем не було зроблено будь-яких нарахувань за даним кредитним договором. 16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 16/09/25, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 71229731 від 15.05.2025 у загальному розмірі 16798,74 грн. До позову додані копії акту приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу, платіжного доручення № 579935864.1 від 18.09.2025 про оплату фінансування згідно з договором факторингу, витягу з реєстру боржників до договору факторингу. Означені докази суд уважає допустимими, належними та достовірними. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» наведені у статті 530 ЦК України, згідно з приписами частини першої цієї статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Як неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх постановах висунення кредитодавцем вимоги достроково повернути кредитні кошти та відсотки за користування кредитом по своїй юридичній природі є зміною, визначеного у договорі строку, на який надався кредит (строку кредитування). Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Строк кредитного договору є його істотною умовою, оскільки саме протягом цього строку сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до умов договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частини 1, 2 ст. 631 ЦК України). Визначена позивачем заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 07.11.2025 у загальному розмірі 16798,74 грн перевірена судом, частково відповідає фактичним обставинам справи та умовам договору. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що поданими доказами доведено правомірність нарахування ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» процентів в межах строку кредитування за період із 15.05.2025 по 28.05.2025 в розмірі 208,74 грн (14,91 грн х 14 днів). Оскільки після закінчення строку кредитування у первісного кредитора були відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, заявлена ТОВ «Деал Фінанс Груп» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом за період із 29.05.2025 по 09.06.2025 є безпідставною та задоволенню не підлягає. Пунктом 2.2.4 кредитного договору передбачено право кредитодавця нараховувати комісію за надання кредиту у розмірі 10,00 %, від суми наданого кредиту, що становить 1050,00 грн. За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 11758,74 грн, з яких заборгованість відповідача перед позивачем у зв`язку з неповерненням наданого кредиту становить 10500,00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 208,74 грн, комісія - 1050,00 грн. Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Суд частково задовольняє вимоги на суму 11758,74 грн, що становить 70,0 % від ціни позову, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1695,68 грн (2422,40:100 х 70,0 %). Відповідно ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі й питання щодо розподілу судових витрат. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були подані наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги № 22-08/25-ДІЛ від 22.08.2025, копію витягу із акту приймання -передачі наданої правничої допомоги № 1 від 22.09.2025, копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, копію платіжної інструкції № 579935868.1 від 24.09.2025, копію ордеру серії АХ № 1287256 від 03.09.2025, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03.04.2018, копію довіреності від 18.09.2025. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), «Двойних проти України» (заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13.02.2019, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. У постанові від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial