Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.02.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №2047642, за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 7000 грн. на умовах, визначених кредитним договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, визначені договором. ТОВ «Авентус Україна» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надав відповідачеві кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору. Відповідач, зі свого боку не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на дату звернення до суду, заборгованість відповідача становить 10780 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000 грн., заборгованість за процентами 3780 грн. 07.12.2020 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № ККАУ-07122020. Згідно вказаного договору та у відповідності до ст.512 ЦК України, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги боржників, у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 2047642 від 27.02.2020. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2047642 від 27.02.2020 в загальному розмірі 10780 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 8000 грн. Ухвалою від 10.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву. Ухвалою від 10.12.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в частині тіла кредиту, процентів та судового збору, в частині стягнення правничої допомоги заперечує. Просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 27 лютого 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №2047642 (далі кредитний договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М301477, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 7000 грн., а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки. Відповідно до умов кредитного договору строк кредиту становить 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених у розділі 4 цього договору (п.1.4 кредитного договору). Відповідно до п.1.5 кредитного договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить: 1.5.1 Знижена процентна ставка 0,54% в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних дінв, що слідують за датою закінчення такого строку. 1.5.2 Стандартна процентна ставка 1,80% в день від суми кредиту, застосовується у межах строк у надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені в п.п.1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.1.-4.6 цього Договору. Відповідно до п.2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку споживача № [NUMBER] або іншу платіжну картку, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, яким визначено інформацію щодо умов кредитування. Згідно довідки ТОВ «Авентус Україна» про ідентифікацію, відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Авентус Україна», як позичальник за укладеним договором №2047642 від 27.02.2020, оскільки акцептував, підписавши 27.02.2020 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М301477, направленим на номер телефону, кредитний договір. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Виконання ТОВ «Авентус Україна» обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 4000 грн. відповідачеві підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №5725- ВП від 18.07.2025, відповідно до якої від ТОВ «Авентус Україна» 27.02.2020 грошові кошти у розмірі 7000 грн. перераховані на картку № [NUMBER] . Згідно інформації АТ КБ «Приват Банк» від 07.01.2026, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що на ім`я відповідача [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 27.02.2020 здійснено зарахування коштів у розмірі 7000 грн. Факт укладення кредитного договору та отримання від ТОВ «Авентус Україна» грошових коштів у розмірі 7000 грн. відповідачем не заперечується. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором №2047642 від 27.02.2020, заборгованість відповідача станом на 06.12.2020 складає 10780 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3780 грн. заборгованість за відсотками. 07.12.2020 між ТОВ «Авентус Україна» (Кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (Новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав вимоги №ККАУ-07122020, відповідно до якого на умовах, встановлених цим договором Кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги №ККАУ-07122020 від 07.12.2020, до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2047642 від 27.02.2020 в розмірі 10780 грн. Відповідно до досудової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» від 10.10.2025, направленої на адресу відповідача, останній повідомлений про відступлення права вимоги за кредитним договором №2047642, з вимогою погашення заборгованості у розмірі 10780 грн. на рахунок позивача. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Згідно зі ст.1054, ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 72 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України Про електронну комерцію). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2047642 від 27.02.2020, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Для підписання кредитного договору [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов договору. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. TOB «Авентус Україна»» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в загальній сумі 7000 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, зазначену у кредитному договорі. В порушення умов укладеного кредитного договору, відповідач не сплатив своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до положень ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2047642 від 27.02.2020 відповідно до договору факторингу №07122020 від 07.12.2020, укладеним з ТОВ «Авентус Україна», а тому з дати відступлення прав вимоги, а саме з 07.12.2020 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» стало кредитором за вказаним кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №07122020 від 07.12.2020 у розмірі 10780 грн., у тому числі: 7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3780 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Перевіривши розрахунок заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом (кредитом), процентів за користування грошовими коштами, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки розмір отриманого та не повернутого вчасно кредиту підтверджено матеріалами справи. Суд також погоджується з розміром нарахованих процентів, оскільки проценти за користування кредитом нараховані в межах строку кредитування та у розмірі, передбаченому кредитним договором. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які спростовували, не довів відсутність заборгованості. Доказів того, що відповідач виконав свій обов`язок позичальника первісному кредитору, відповідачем суду також не надано. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2047642 від 27.02.2020 у розмірі 10780 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Судовий збір, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1. п.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.1, 2 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І.; Акт наданих послуг №50 від 08.10.2025 на суму 8000 грн.; детальний опис наданих послуг до акту №50 за договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025. Отже, наявні в матеріалах справи докази підтверджують витрати позивача на правничу допомогу. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved