Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Представник заявника звернулася до суду із заявою про оголошення особи померлою. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є мамою військовослужбовця, солдата [PERSON] , 1988 р.н., військової частини [NUMBER] . Відповідно до сповіщення сім`ї № 103 від 19.12.2022 р. [INFO] її старшого сина, [PERSON] , сповіщено, що її син, [PERSON] , [INFO] , зник безвісті поблизу н.п. Кліщіївка, Донецької області. Оскільки у заявниці є всі докази та підстави для визнання її сина померлим, оголошення сина померлим необхідне заявнику для оформлення своїх спадкових прав, отримання одноразової грошової допомоги та пільг, передбачених нормами чинного законодавства, тому вона звернулася до суду із даною заявою. Провадження у справі відкрито 23.12.2025. Представник заявника в судовому засіданні на задоволенні заявлених вимог наполягала з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи, Міністерства оборони України, у судовому засіданні надав суду пояснення, відповідно до яких вказує, що станом на поточний момент, день закінчення воєнних дій на території населеного пункту Кліщіївка відсутній, оскільки відповідно до наказу № 376 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, воєнні дії на казаній території відбувалися з 24.02.2022 по 23.01.2023, потім населений пункт було окуповано, а з 19.09.2023 бойові дії відновилися і тривають по сьогодні, тому відлік встановленого законодавством шестимісячного строку відповідно ще не розпочався та звернення з такою заявою є передчасним. Представника заінтересованих осіб Південного відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Військової частина [NUMBER] у судове засідання не з`явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та наданні докази в їх сукупності, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що заявником [PERSON] було розірвано шлюб, про що 20.08.1992 було зроблено актовий запис № 25, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та змінено прізвище із [PERSON] на [PERSON] . [PERSON] є матір`ю військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно сповіщення сім`ї № 103 від першого відділу у м. Верхньодніпровську [INFO] , солдат [PERSON] був вірний військовій присязі, у бою за Батьківщину, зник безвісти 21.11.2022, виконуючи бойове завдання, в районі н.п. Кліщіївка, Донецької області, під час артилерійського обстрілу в ході ведення бойових дій. 23.12.2022 було відкрито досудове розслідування (ЄРДР № 12022041430000395) за ч. 1 ст. 115 КК України). У висновку службового розслідування від 12.06.2023, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] , зазначається, що згідно з наказом командира військової частини [NUMBER] від 3.09.2022 № 278, солдата [PERSON] , військовослужбовця призваного за мобілізацією, зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] на всі види забезпечення за посадою солдата резерву 7 запасної роти. [INFO] близько 22 гол. 30 хв. під час ведення бойових дій в районі населеного пункт Кліщіївка солдат [PERSON] зник безвісти. Під час виконання службових обов`язків військовослужбовець перебував в засобах індивідуального захисту без явних ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Були проведені пошукові заходи, направлені на місцезнаходження останнього, але позитивного результату отримано не було. Військовослужбовець знак безвісти у зоні бойових дій при особливих обставинах, пов`язаних із активними бойовими діями на ділянці місцевості біля населеного пункту Кліщіївка. На час проведення службового розслідування дана територія була тимчасово окупованою, що ускладнювало проведення розшукових заходів. Оголошення померлим зниклого безвісті сина заявнику необхідне для реалізації його спадкових прав та права на отримання пільг та матеріального забезпечення. Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений ч. 2 ст. 46 ЦК України де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Особливістю цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан на 30 діб через військову агресію Російської Федерації проти України. Указ затверджений Законом України №2102-ІХ від 24 лютого2022 року. На цей час воєнний стан в Україні не закінчено та продовжено. Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно зі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. У постанові КЦС ВС від 29 січня 2020 року у cправі № 154/2135/17 вказано, що у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі частини другої статті 46 ЦК України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою (про яку немає відомостей про місце її перебування в місці її постійного проживання) на підставі частини першої статті 43 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22, дійшла висновків, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Також у цій постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Наказ № 309). На тепер такий Перелік затверджений наказом Міністерство розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376. Згідно із цим Переліком бойові дії на території с. Кліщіївка Бахмутської територіальної громади, велися з 24.02.2022 по 23.01.2023 та з 18.09.2023 по нинішній час. При цьому суд вважає необґрунтованими посилання представника Міністерства оборони України на необхідність обчислення шестимісячного строку з дати початку нової фази активних бойових дій, оскільки таке тлумачення не відповідає змісту ч. 2 ст. 46 ЦК України. Суд вважає, що саме 23.01.2023 - є моментом припинення безпосередніх обставин, що об`єктивно унеможливлювали встановлення долі зниклої особи, проведення пошукових заходів, евакуації тіл загиблих та отримання достовірної інформації про її місцезнаходження або загибель. Початок нової фази активних бойових дій на цій же території у подальшому не може впливати на перебіг уже розпочатого строку, оскільки норма ч. 2 ст. 46 ЦК України не передбачає зупинення, переривання або поновлення шестимісячного строку у разі повторного виникнення небезпечних обставин. Протилежний підхід фактично унеможливлював би реалізацію права родичів зниклих осіб на судовий захист та правову визначеність, що суперечить принципам справедливості, розумності та правової визначеності. Крім того, з моменту завершення активних бойових дій 23.01.2023 у місці зникнення [PERSON] не з`явилося жодних відомостей про його перебування, він не виходив на зв`язок, не звертався за медичною допомогою, не був зафіксований серед живих або поранених осіб, що додатково підтверджує наявність підстав для застосування саме цієї дати як початку обчислення шестимісячного строку. Отже, судом встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем, який виконував обов`язки військової служби в зоні бойових дій. На даний час існують достовірні та беззаперечні докази того, що [PERSON] зник безвісти 21.11.2022, у зв`язку з виконання бойового завдання, потрапивши під обстріл ворога зі ствольної артилерії, гранатомета та мінометів, під час якого з ним був втрачений зв`язок, тобто, за обставин, що загрожували йому смертю, до теперішнього часу на зв`язок з рідними не виходив, за медичною допомогою не звертався та відсутні будь-які відомості про місце його перебування, станом на день розгляду даної справи судом, на території, яка є місцем зникнення безвісти останнього активні бойові дії були завершені 23.01.2023, а тому є всі підстави для оголошення [PERSON] померлим. За правилами доказування, визначеними статтями 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення обставин, на які посилається заявник, а також узгоджуються між собою та не містять суперечностей, тому суд вважає заяву про оголошення [PERSON] померлим обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved