Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач Органу опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , (паспорт: [NUMBER] , виданий Синельниківським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, 02.02.2010 року) місце реєстрації не відомо, проживає за адресою [ADDRESS] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] ; Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] (паспорт: документ № [NUMBER] , виданий орган 1244) місце реєстрації [ADDRESS] , проживає за адресою [ADDRESS] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] ; Стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , (паспорт: [NUMBER] , виданий Синельниківським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, 02.02.2010 року) місце реєстрації не відомо, проживає за адресою [ADDRESS] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дитини; Стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] (паспорт: документ № [NUMBER] , виданий орган 1244) місце реєстрації [ADDRESS] , проживає за адресою [ADDRESS] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , з 2021 року перебуває на обліку служби у справах дітей Підгороненської міської ради як така, що опинилися у складних життєвих обставинах, так як проживає в родині, де батьки неналежно виконують батьківські обов?язки, матір має психічне захворювання, батько не має постійного місця роботи. Родина існує за пенсію (по інвалідності) матері гр. [PERSON] . Спеціалістами служби у справах дітей Підгородненської міської ради неодноразово було здійснено виїзди за місцем проживання дитини, а саме: за адресою: [ADDRESS] . Відповідно акту умов проживання дитини встановлено, що родина мешкає в будинку, де умови проживання для дитини не створені, в будинку брудно, речі розкидані, повітря затхле, відсутнє газопостачання, за електропостачання борги. Дитина не має одягу відповідно віку та сезону. В будинку холодно, опалюється лише одна кімната, де стоїть «буржуйка». 3 батьками дитини постійно проводилася бесіда щодо виконання батьківських обов?язків у відношенні до дитини. Так як мати схильна до жебракування з нею постійно проводилась роз?яснювальна робота, щодо недопущення дитини до жебракування. Після кожної розмови батьки обіцяли змінити спосіб життя, батько обіцяв, що знайде роботу, але нічого не змінювали. Підгородненська територіальна громада надавала родині [PERSON] гуманітарну допомогу у вигляді продуктових наборів. Згідно повідомлення директора КЗ «Центр надання соціальних послуг» встановлено, що в будинку брудно, холодно, водопостачання відсутнє, зі слів батька воду вони беруть у сусідів через два будинки по [ADDRESS] із соціальної роботи було запропоновано родині для подолання складних життєвих обставин отримати послугу «Соціальний супровід», але родина так і не прийняла рішення щодо отримання даної послуги. 27.03.2025 року до Підгородненської міської ради надійшло усне повідомлення щодо дитини, яка разом зі своєю матір?ю жебракує біля магазину АТБ в м. Підгородньому. 27.03.2025 року спеціалістами служби у справах дітей разом з фахівцем соціальної роботи було вилучено дитину, яка перебувала цілий день біля магазину зі своєю матір?ю. Дитина була вдягнена не по сезону, мала брудний одяг, неприємний запах. Неповнолітня [PERSON] повідомила, що цілий день нічого не їла та їй важко дихати, так як в неї нежить. Мати не змогла пояснити чим годувала та лікувала дитину. Батьки не створили належні умови для проживання дитини. Батько [PERSON] поводився агресивно, на питання чому дитина голодна, брудна звинувачував в усьому свою дружину. Вихованням та здоров`ям дитини не займається, матеріально не утримує. 31.03.2025 року виконкомом Підгородненської міської ради було прийнято рішення про негайне відібрання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] , у зв?язку з загрозою життю та здоров`ю дитини. Ухвалою суді від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду від 18 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в своїй заяві просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі та/або їх представник в судове засідання не з`явилися, про причини не явки суду не повідомили, правом надання відзиву на позов не скористалися. Причини їх неявки в судове засідання судом визнаються не поважними, оцінюються судом як спосіб затягування розгляду справи і недобросовісне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, а тому з урахуванням зазначеного, відношення сторін до своїх процесуальних прав та обов`язків і тривалості розгляду справи, суд вважає можливим розгляд справи здійснити на підставі наявних матеріалів і доказів. При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи. При цьому слід керувався саме зазначеним, а не наявністю чи відсутністю права, що підлягає захисту, наявністю іншого спору, що начебто перешкоджає вирішенню цієї справи. Таким чином, суд вважає можливим слухання справи за відсутності вказаних відповідачів відповідно до ст. 223 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що 06.12.2019 року між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] в родині [PERSON] народилась донька [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , (паспорт: [NUMBER] , виданий Синельниківським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, 02.02.2010 року) місце реєстрації не відомо, проживає за адресою [ADDRESS] , с батьком дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] (паспорт: документ [NUMBER] , виданий орган 1244) місце реєстрації [ADDRESS] , проживає за адресою [ADDRESS] , є матір?ю дитини [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , з 2021 року перебуває на обліку служби у справах дітей Підгороненської міської ради як така, що опинилися у складних життєвих обставинах, так як проживає в родині, де батьки неналежно виконують батьківські обов?язки, матір має психічне захворювання, батько не має постійного місця роботи. Також судом встановлено, що згідно рішення №192 від 28.04.2025 року орган опіки та піклування Підгородненської міської ради дійшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 зазначеної статті). Таким чином, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. За таких обставин, суд зважаючи на системність та постійний характер невиконання відповідачами батьківських обов`язків відносно їх малолітньої дитини, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, є наслідком винної поведінки відповідачів, тому є передбачені законом підстави для позбавлення їх батьківських прав. Суд вважає, що за таких обставин позбавлення батьківських прав відповідачів буде відповідати інтересам дитини. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідачі [PERSON] та [PERSON] по справі не займаються вихованням дитини (доньки) та ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не виявляють до неї будь-якої батьківської уваги та турботи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків, відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а тому є підстави для позбавлення її батьківських прав відносно останньої, також суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , теж не виконує своїх батьківських обов`язків, відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно останнього. Згідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, проаналізувавши зібрані докази по справі, суд приходить до висновку про те, що відповідачі ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, у зв`язку з чим суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам їх право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми у відповідності зі ст. 168 СК України, якщо це не причинить шкоди їх життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідачів до виправлення та надасть можливість в майбутньому, при наявності їх бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд вважає необхідним стягнути з кожного відповідача судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп., за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів), та 1211 грн. 20 коп за вимогу не майнового характеру (про позбавлення батьківських прав), а всього по 2422,40 грн. з кожного.

Outcome: approved