Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського 28 липня 2025 року надійшла вищезазначена позовна заява про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах з 2002-2006 роках. Від шлюбних відносин народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виконавчого листа № 2-451/2006 року від 27.02.2006 року за рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, до досягнення ним повнолітнього віку, на користь [PERSON] , починаючи утримання з 14.02.2006 року. Проте, на даний час позивач досяг повноліття та відповідачем не сплачуються аліменти на його утримання. На даний час позивач продовжує навчатися на денній формі у Дніпровському фаховому коледжі інженерії та педагогіки Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, він, щороку сплачує за навчання 19 000 грн. згідно з договором про надання освітніх послуг № 144 від 07.08.2023 року, в редакції Додаткової угоди від 27.08.2024 року, вартість навчання за 2025-2026 навчальний рік збільшено до 20 000 грн.. Звертає увагу суду на те, що позивач проживає в [ADDRESS] . В свою чергу, учбовий заклад знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відстань між місцем проживання студента та учбовим закладом складає 10 кілометрів та позивачеві постійно потрібно витрачати кошти на транспорт, аби дістатися місця навчання. У зв`язку з зазначеним, позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача та змушений звернутися до суду для забезпечення своїх інтересів, у спосіб стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 липня 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 19). Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 28 липня 2025 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 12 серпня 2025 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 20). Ухвалою судді від 12 серпня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с. 21). Представник відповідача [PERSON] адвокат Медведєва Л.В. 09.09.2025 року за вх.20629 через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, в якому просила задовольнити позовні вимоги частково у розмірі 1/10 частини всіх видів доходу відповідача, а у разі достатнього доходу у позивача просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Наразі у відповідача [PERSON] на утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Крім того, наразі перебуває на військовій службі в ЗСУ, що підтверджується: довідкою за № 1423/4/11/7611 від 12.06.2023 року; довідками № 3334-К від 23.01.2024 року та № 1665/5492 від 18.9.2024 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України; посвідченням [NUMBER] від 21.02.2024 року; військовим квитком серії [NUMBER] від 15.11.2010 року. У зв`язку з проходженням військової служби, [PERSON] було отримано захворювання: акубаротравми (29.02.2023) у вигляді нейросенсорної приглуховатості двобічної І ст. зі сприйняттям ШМ на обидва вуха 3,5 м.; вертоброгенна люмбалгія з незначним порушенням функції, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (військова частина [NUMBER] ) №11880 від 25.10.2023 року; 29 серпня 2023 року під час виконання бойового завдання, пов`язаного з захистом Батьківщини одержав СГМ, цефалгенічний синдром, вертибральна торакогенія, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Міністерства оборони України (військова частина [NUMBER] ) № 378 від 06.09.2023 року. Крім цього, відповідач має захворювання не пов`язані з проходженням військової служби, які також потребують лікування: поширений остеохондроз хребта, протрузії міжхребцевих дисків, спондилоартроз з незначним порушенням функції, хронічний гастродуоденіт з незначним порушенням функції, поширений псоріаз, змішаний тип, стаціонарна стадія, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (військова частина [NUMBER] ) № 11880 від 25.10.2023 року, виписним епікризом з історії хвороби № 422, випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 8335, ультразвуковим дослідженням органів черевної порожнини від 28.09.2023 року, ехокадіографією від 28.03.2023 року, МРТ грудного відділу хребта (1.5Т) від 09.07.2024 року. Згідно виписки із медичної карти хворого № 9872 (проктологічне відділення) [PERSON] проведено операцію 13.09.2023 року гемороїдектомія. Окрім того, має на утриманні літніх батьків-пенсіонерів, які також хворіють та потребують лікування. Зазначає, що мати позивача [PERSON] офіційно працює та має стабільний дохід. Стверджує, що позивач [PERSON] влаштувався на роботу та має самостійний дохід (а.с.52-55). 12.09.2025 року за вх. 20887 від представника позивача [PERSON] через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, відповідно до якого не заперечується факт наявності у відповідача ще однієї дитини, проте зазначена обставина жодним чином не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимоги, а також ніяким чином не позбавляє батька обов`язку утримувати свого старшого сина. Посилання відповідача на проходження військової служби та наявність захворювань не можуть бути підставою для звільнення його від виконання обов`язку щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Навпаки, саме довідки підтверджують, що відповідач як військовослужбовець, отримує грошове забезпечення й має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, а у випадку наявності захворювань, пов`язаних із проходженням служби, відповідачу додатково гарантуються законодавством відповідні виплати та пільги. Доводи відповідача про наявність у його батьків захворювань є юридично нерелевантними для даної справи. Батьки відповідача є пенсіонерами та отримують пенсійні виплати, гарантовані законодавством України. Наявність у них захворювань не свідчить про неможливість відповідача виконувати власний батьківський обов`язок. Твердження відповідача про те, що позивач та його мати працюють і мають можливість самостійно забезпечувати себе, спростовуються офіційними відомостями Пенсійного фонду України (довідками за формою ОК-5), відповідно до яких зазначені особи не перебувають у трудових відносинах і не мають будь-якого доходу (а.с.61-62). В судовому засіданні позивач [PERSON] , який також був допитаний судом у якості свідка за клопотанням представника відповідача, підтримав заявлені позовні вимоги та зазначив, що гроші, поки він навчається, перераховує йому його мати [PERSON] , яка також сплачує грошові кошти за його навчання. Вона раз на місяць відправляє йому гроші в розмірі приблизно 16 тисяч гривень. Зазначив, що витрачає гроші на одяг, проїзд до університету, їжу, придбання канцелярських приладь для навчання. Під час канікул мав можливість підробити. Вказав, що йому відомо про наявність у батька ще неповнолітньої дитини. Не обізнаний щодо стану здоров`я батька, повідомив, що не спілкується з бабусею та дідусем по батьківській лінії, а тому не знає, чи потребують вони догляду, як вказує на це відповідач та його представник. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] частково заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказуючи на необґрунтованість потреб позивача. Зазначила, що відповідач визнав позовні вимоги у розмірі 1/8 частини. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 01.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 594 (а.с. 6). Виконавчим листом по справі № 2-451/2006, що виданий 27.02.2006 року на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.02.2006 року, стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, до досягнення ним повнолітнього віку, на користь [PERSON] , починаючи утримання з 14.02.2006 року (а.с.7 оберт). На теперішній час [PERSON] навчається у Дніпровському фаховому коледжі інженерії та педагогіки Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» на 3 курсі на спеціальності 275 Транспортні технології (на автомобільному транспорті), на денній формі навчання. Термін навчання: 01.09.2023 року 30.06.2026 року, що підтверджується довідкою № 91 від 14.07.2025 року (а.с. 15). Відповідно до договору № 144 про надання освітніх послуг від 07.08.2023 року, укладеного між Дніпровським фаховим коледжем інженерії та педагогіки Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» та [PERSON] , Дніпровський фаховий коледж інженерії та педагогіки Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» взяв на себе зобов`язання здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Транспортні технології (на автомобільному транспорті)» за спеціальністю 275 «Транспортні технології (на автомобільному транспортні) для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр (а.с.9-10). Договором № 36 про надання платної освітньої послуги для підготовки бакалавра від 28.08.2023 року, додатковою угодою № 1 від 05.01.2024 року до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки бакалавра № 36 від 28.08.2023 року та додатковою угодою № 2 від 27.08.2024 року до вищевказаного договору вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить, а саме: за 2023-2024 навчальний рік 19000,00 грн., за 2024-2025 навчальний рік 19000,00 грн., за 2025-2026 навчальний рік 20000,00 грн.. (а.с.12-14). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 318 (а.с.46). Від шлюбних відносин відповідач має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Дніпровським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 388 (а.с.31). Відповідач [PERSON] вказує, що має на утриманні як малолітнього сина так і своїх батьків-пенсіонерів: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 30.10.2000 року; посвідченням члена сім`ї загиблого № [NUMBER] від 23.03.1998 року (а.с.48), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 28.09.2011 року; посвідченням члена сім`ї загиблого № [NUMBER] від 23.03.1998 року (а.с.51). На підтвердження стану здоров`я матері відповідача [PERSON] та його батька [PERSON] надана медична документація, яка підтверджує наявність хронічних захворювань у батьків, що узгоджується зі ствердженням відповідача про потребу батьків у лікуванні, проте не підтверджує, що вони перебувають на його утриманні або потребують цього. З довідки № 1423/4/11/7611 від 12.06.2023 року, наданою командиром військової частини підполковником [PERSON] , вбачається, що солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с.31 оберт). Крім того, дані обставини підтверджуються копіями військового квитка серії [NUMBER] від 15.11.2010 року, копією посвідчення серії [NUMBER] від 21.02.2024 року (а.с. 42 оберт-44 оберт). Довідкою № 3334-К від 23.01.2024 року, виданою начальником відділення персоналу штабу військової частини [NUMBER] майором [PERSON] , підтверджено, що [PERSON] , в період з 19.07.2023 року по 20.09.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації на території Дніпропетровської та Донецької області (а.с.32 оберт); копією довідки № 1665/5492 від 18.09.2024 року, виданою командиром військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] , згідно якої вбачається, що [PERSON] дійсно в період з 19.07.2023 по 25.07.2023, з 27.08.2023 по 28.08.2023, з 04.09.2023 по 11.09.2023 та з 19.09.2023 по 20.09.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Межівської селищної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області, Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району Донецької області (а.с.45 оберт). У зв`язку з проходженням військової служби, солдатом [PERSON] були отримані наступні захворювання: наслідки акубаротравми (29.02.2023) у вигляді нейросенсорної приглуховатості двобічної І ст. зі сприйняттям ШМ на обидва вуха 3,5 м.; вертоброгенна люмбалгія з незначним порушенням функції, що підтверджується довідкою № 11880 від 25.10.2023 року, наданою військово-лікарською комісією військової частини [NUMBER] (а.с.41 оберт); 29.08.2023 року під час виконання бойового завдання, пов`язаного з захистом Батьківщини одержав СГМ, цефалгенічний синдром, вертибральна торакогенія, що підтверджується довідкою №378 від 06.09.2023 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), наданою командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] (а.с.42). На підтвердження стану здоров`я [PERSON] надано медичну документацію за 2023-2024 роки. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. В роз`ясненнях, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Отже, вирішуючи питання, чи потребує повнолітній [PERSON] матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, враховуючи форму (денна) та умови (контактна основа) здобуття освіти, а також відсутність джерела доходів, суд доходить висновку про те, що позивач у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують відсутність добровільного надання відповідачем допомоги сину, який продовжує навчання. Враховуючи наведене, а також відсутність даних незадовільного стану здоров`я чи матеріального стану відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу, який продовжує навчання, та зобов`язаний сплачувати аліменти на його утримання. З урахуванням викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи, що повнолітній син відповідача [PERSON] продовжує навчання, знаходиться на утриманні його матері, та потребує матеріальної допомоги, беручи до уваги потреби особи даного віку та потреби по навчанню, також врахувавши матеріальний стан відповідача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на його утримання в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірним витратам, в зв`язку з навчанням. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при пред`явлені позову про стягнення аліментів був звільнений від сплати судового збору. Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Одночасно, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). А тому, позивач мав сплатити суму судового збору у розмірі 968,96 гривень. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 гривень.

Outcome: partial