Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг партнерс» звернулося до суду з позовом [PERSON] , в якому просила стягнути заборгованість за договором №3102761 від 25.10.2020 у розмірі 16400 грн., який обґрунтовано тим, що 25.10.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №3102761, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 грн., який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав, у зв`язку з цим утворилась заборгованість у розмірі 16400 грн., яка складається з: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11400 грн. сума заборгованості за відсотками. Також, згідно з умовами договорів відступлення прав вимоги ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за кредитними договорами укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги до ТОВ «Факторинг партнерс», тому позивачем набуто право вимоги заборгованості до [PERSON] за вказаним кредитним договором, яку і просить стягнути. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Ухвалою судді від 19.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.81). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату та час його проведення повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив про розгляд без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Зазначив, що вимоги визнав у повному обсязі. Водночас просив зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу до 3000 грн. у зв`язку з їх неспівмірністю до складності справи. Також просив суд переглянути розмір заявлених відсотків до стягнення позивачем відповідно до строку кредитного договору. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2020 [PERSON] уклав з ТОВ «Авентус Україна» договір про надання фінансового кредиту №3102761 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна». Згідно із умовами вказаного договору сума кредиту становить 5000 грн. (п.1.3.), строк кредиту 30 днів (п.1.4), стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день (п.1.5.2), знижена процентна ставка 0,01 % в день (п.1.5.1). Зі змісту договору встановлено, що такий підписано відповідачем електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора А371193 (зворот а.с.30). Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, вищезазначений договір та додаткова угода до нього, укладені між відповідачем та первісним кредитором у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронними договорами, та вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених в письмовій формі. Згідно п.2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку Споживача № [NUMBER] або іншу платіжну картку реквізити якої надані Споживачем в Особистому кабінеті. Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується довідкою ТОВ ФК «Вей Фор Пей» від 07.11.2025 №6153-ВП у сумі 5000 грн., де зазначено, що було успішно перераховано кошти 25.10.2020 на платіжну картку клієнта № [NUMBER] (а.с.53-54). 28 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, було укладено Договір факторингу №28072021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило за плату ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с.8-10). Згідно з Витягом з Додатку №1 до Договору факторингу 28 липня 2021 року, до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за Договором №3102761, про надання фінансового кредиту від 25.10.2020, укладеним з [PERSON] , загальна сума заборгованості 16400 грн., яка складається із суми заборгованості за тілом у сумі 5000 грн., суми заборгованості за відсотками у сумі 11400 грн. (а.с.12-14). Також 23 травня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як клієнтом та ТОВ «Факторинг партнерс» як фактором, було укладено Договір факторингу №23/05/24, відповідно до якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору), в розмірі портфеля заборгованості (а.с.15-19). Згідно з реєстром заборгованості №1 до Договору факторингу №23/05/24 (а.с.12), до ТОВ «Факторинг партнерс» перейшло право вимоги за Договором №3102761, про надання фінансового кредиту від 25.10.2020, укладеним з [PERSON] , загальна сума заборгованості 16400 грн., яка складається із суми заборгованості за тілом у сумі 5000 грн., суми заборгованості за відсотками у сумі 11400 грн. (а.с.31-33). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» є правонаступником ТОВ «Авентус Україна» та стало новим кредитором, в розумінні ст. 512, 514 ЦК України, у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з відповідачем. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стосовно нарахування та стягнення процентів, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору про фінансовий кредит №3102761 від 25.10.2020 сума кредиту складає 5000 грн., строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Згідно пп.1.5.1, 1.5.2 Договору, знижена процентна ставка становить 0,01% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 цього договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: - у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 цього договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в пп.1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки; та - у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього Договору; та - у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1047 Цивільного кодексу України. Таким чином, строк дії договору після основних 30 днів за п.1.4 із врахуванням періоду прострочення, який становить 90 днів з моменту виникнення прострочення складає 120 днів, тобто до 22.02.2021. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за Договором станом на 03.12.2025 утворилась заборгованість за період з 25.10.2020 по 26.04.2021 у загальному розмірі 16400 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту - 5000 грн., заборгованості по відсотках 11400 грн., що підтверджується наданою позивачем Карткою обліку Договору (розрахунком заборгованості) та розрахунком заборгованості за кредитним договором №3102761 від 25.10.2020 (а.с.58-63, 64). Водночас, нарахування відсотків первісним кредитором після закінчення строку договору, тобто після 22.02.2021 не відповідає умовам договору та вимогам законодавства. Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 № 202/4494/16-ц (14-318цс18), 28.03.2018 № 444/9519/12 (14-10 цс 18), 04.07.2018 № 310/11534/13-ц (14-154цс18)). Отже, позовні вимоги в частині стягнення відсотків по договору №3102761 за період з 23.02.2021 по 26.04.2021 в сумі 5985 грн. є необгрунтованими. Разом з тим, розмір нарахованих відсотків в період строку договору відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», з огляду на таке. Пунктом 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон№ 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно п. 2 Розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IXвід 22.11.2023 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Як встановлено судом, договір між сторонами укладено 25.10.2020, отже договір було укладено до набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, проте дію договору не було продовжено після набрання чинності цим Законом, тому дія пункту 5 розділу I цього Закону не поширюється на вказаний кредитний договір. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №3102761 від 25.10.2020 в загальному розмірі 10415 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5415 грн. заборгованість по процентах. Позовні вимоги про стягнення 5985 грн. заборгованості за процентами задоволенню не підлягають у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю. Щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Враховуючи наведене та визначені частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо пов`язаних з розглядом справи, беручи до уваги те, що справа не є складною, малозначною та розглядається в спрощеному позовному провадженні, є типовою, в якій сформована усталена судова практика, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг партнерс» витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ціна позову 16400 грн., позов задоволений на суму 10415 грн., тобто на 63,5 %. Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1538,22 грн.

Outcome: partial