Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до Галицького районного суду м. Львова з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У прохальній частині заяви позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений 05.06.2007 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного Львівського міського управління юстиції (актовий запис №1274), про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що між ним та відповідачем 05.06.2007 року укладено шлюб. Від шлюбу у подружжя є повнолітній син, який проживає разом з матір`ю за кордоном з березня 2022 року. Їхні відносини з кожним роком погіршувались. Позивач вказує, що близько року він проживає сам і з сім`єю практично не спілкується. Спільного майна з відповідачем у них немає. Вказує, що відповідач ніякої участі у сім`ї не приймає, життям позивача не цікавиться. Зазначає, що шлюбні та сімейні відносини фактично припинились, спільного господарства сторони не ведуть, позивач втратив почуття любові до відповідача, вони стали чужими людьми, а подальше примирення між ними та збереження сім`ї неможливе оскільки шлюб існує лише формально. Відтак, позивач вважає, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, тому просить розірвати шлюб. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.11.2025 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12.01.2026 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, остання не заперечила обставин, які викладені у позовній заяві щодо виїзду за кордон разом із сином. Також, відповідач не заперечила щодо задоволення позовних вимог та просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище « [PERSON] ». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, окрім цього просив судові витрати залишити за позивачем. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Беручи до уваги наведене вище, з урахуванням встановлених процесуальним законодавством строків розгляду справи, дотримуючись балансу між інтересами учасників справи, обізнаність учасників справи про її розгляд, забезпечення судом під час провадження умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування Судом встановлено, що 05 червня 2007 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів 05 червня 2007 року складено відповідний актовий запис за №1274, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя є повнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Майнового спору між подружжям у цьому провадженні немає. Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплена статтею 7 цього Кодексу, а також статтею 24 СК України. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. Ніхто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому бувше подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За частиною 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Беручи до уваги вищенаведене та враховуючи те, що шлюб ґрунтується на засадах добровільності, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, примирення між сторонами після звернення до суду з позовною заявою не відбулось, тобто є неможливим, сімейний розлад носить тривалий та постійний характер, сім`ю поновити неможливо, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи волевиявлення позивача про залишення судових витрати за ним, такі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved