Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який, на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2010 року, було розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Її донька досягла повноліття, проте, потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд стягнути на її користь аліменти на час навчання їхньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою 23 років. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2025 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.12-13). Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, скористався та 22 грудня 2025 року подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив наступне. Вважає, що заявлений розмір аліментів до стягнення є занадто завищеним, оскільки єдиним його доходом є заробітна плата в розмірі 20 000 грн. 00 коп., яку він витрачає на комунальні послуги та придбання продуктів харчування. А також, у зв`язку з тим, що він має хронічні хвороби (гіпертонічна та діабетична хвороба), змушений нести додаткові витрати на своє лікування. Таким чином, враховуючи поданий відзив та долучені до нього докази, позовні вимоги визнав частково та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/10 частини від його заробітку (доходу) (а.с.26-29). Третя особа, про розгляд справи була повідомлена належним чином, однак, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, не скористалась, будь - які заяви чи клопотання на адресу суду не надала. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1 ) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4 ) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який, на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2010 року, було розірвано (а.с.13). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Як вбачається з довідки від 07 жовтня 2024 року, [PERSON] є студенткою факультету політичних наук та міжнародних відносин Варшавського університету, денної форми навчання, третій курс, термін навчання - до 30 вересня 2026 року (а.с.8). Тому, з урахуванням викладених обставин, а також враховуючи поданий стороною відповідача відзив на позовну заяву та виходячи з принципу розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2025 року до 30 вересня 2026 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-х років, тим самим частково задовольнивши позовні вимоги [PERSON] . Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: partial