Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

03 жовтня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ "СВЕА ФІНАНС" (до перейменування Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») в особі представника Паладич Аліни Олександрівни до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позивач вказував, що через невиконання [PERSON] умов укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 05.06.2024 договору про надання споживчого кредиту № 1551169 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», в нього утворилася заборгованість на суму 64 426,47 грн, які позивач прохав стягнути з відповідача на підставі договору факторингу № 01.02-06/25 від 31.03.2025, та судові витрати. Ухвалою суду від 07.10.2025 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд на 19.11.2025. 19.11.2025 в судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача в заяві до суду прохав розгляд справи проводити за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач належним чином не повідомлений, оскільки судова повістка повернулася до суду не врученою з відміткою поштарки «Адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалою суду від 19.11.2025 розгляд справи відкладено на 20.01.2026 та викликано відповідача в судове засідання через оголошення на вебсайті Судової влади України. Через неявку сторін 20.01.2026 у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути за правилами спрощеного позовного провадження по суті у відсутності відповідача. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 05.06.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір №1551169 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того, як Відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора (далі - ІТС) і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебуває за адресою https://selfiecredit.ua/, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 05.06.2024 направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір №1551169 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними Позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). 05.06.2024 Позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС Первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» направило 05.06.2024 19:39:24 [PERSON] через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] (що було зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор В336, який в свою чергу Боржником було 05.06.2024 19:39:35 введено/відправлено Первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №1551169 про надання споживчого кредиту, на умовах визначених офертою. Тобто, 05.06.2024 19:41:08 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір № 1551169 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України. Отже, Позичальником було отримано кредит в загальній сумі 13900,00 грн. Відповідач здійснював часткові (-у) оплати (-у) в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1551169 від 05.06.2024, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором (останній платіж було здійснено 03.09.2024 22:24:49 у сумі 6255,01 грн). Сплачуючи кредит, Відповідач, додатково вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 у справі №127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». Окрім цього, згідно із отриманою від Первісного Кредитора інформацією, Відповідач до дати укладення згаданого вище кредитного договору в загальній кількості 1 разу оформлював кредитні відносини з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність Відповідача з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору. 31.03.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-06/25, відповідно до умов якого Клієнт (Первісний Кредитор) відступає (передає) Фактору (Новий Кредитор) Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору ФАКТОРИНГУ №01.02-06/25 від 31.03.2025, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1551169 складає: 64426,47 грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №1551169 від 05.06.2024 становить: - за тілом - 13 899,97 грн; - за відсотками - 43 576,05 грн; - за пенею - 6950,00 грн. Загальна заборгованість - 64 426,47 грн. У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Суд встановив, що боржник не виконав умови описаних вище договорів про надання кредиту, заборгованості не погасив. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позову. Потрібно стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8) заборгованість за Договором №1551169 від 05.06.2024 у розмірі 64 426,47 грн (шiстдесят чотири тисячi чотириста двадцять шiсть гривень 47 копiйок), що складається з заборгованості: - за тілом - 13 899,97 грн; - за відсотками - 43 576,05 грн; - за пенею - 6950,00 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. Оскільки позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» задоволено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, тому з відповідача на користь банку підлягає до стягнення вказана сума. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved