Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є донькою відповідача у справі, [PERSON] , в даний час досягла повноліття та продовжує навчання на платній основі в Київському столичному університеті імені Бориса Грінченка, на другому курсі, форма навчання денна та потребує матеріальної допомоги, оскільки не має можливості працювати. Просила рішенням суду стягувати з відповідача аліменти на її користь на період її навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) до закінчення навчання. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач подав відзив, зазначивши, що позовні вимоги визнає частково. Заперечення обгрунтував тим, що йому належить 9/40 частин квартири по [ADDRESS] , свою частку залишив доньці для проживання, сам вимушений винаймати житло, має немолодий вік та власні потреби, аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку для нього є непомірно великим розміром, мати позивачки також має надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки. Просив стягувати аліменти в розмірі 1/8 частки його заробітку. Позивачем відповідь на відзив не подано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст.81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою відповідача, [PERSON] (а.с.4). В даний час вона досягла повноліття та навчається на 2 курсі Київського столичного університету імені Бориса Грінченка, форма навчання денна, що стверджується даними довідки з навчального закладу від 07.11.2025 (а.с.5). Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, тому вона потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину, якщо повнолітні син чи дочка продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно положень ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі №644/3610/16 дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 у справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Крім того, законодавство, яке регулює питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, встановлює вичерпний перелік підстав, які суди повинні враховувати вирішуючи таку позовну вимогу. До такої підстави, зокрема належить стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Позивачем доведено, що вона після досягнення повноліття продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач у справі, який є її батьком, може надавати таку допомогу. Вказане свідчить про наявність правових підстав, визначених у ст.199 СК України, до стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, до досягнення двадцяти трьох років. Відповідачем позовні вимоги визнані частково, зазначив, що спроможний сплачувати аліменти лише в розмірі 1/8 частки своїх доходів щомісячно, із урахуванням його матеріального стану, віку та життєвих потреб. При цьому, позивачем доказів можливості сплати відповідачем аліментів у вказаному нею розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати позивачеві допомогу на час її навчання, однак враховуючи його матеріальне становище, аналізуючи норми закону з урахуванням поданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, та визначає їх в розмірі 1/6 частини від всіх його доходів щомісяця, оскільки позивачем не доведено обґрунтованості заявленого розміру аліментів та можливості їх сплати, а відповідачм не надано належних доказів на обгрунтування заперечень щодо позову. Відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові витрати суд стягує з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial