Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

05 листопада 2025 року ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 17.04.2019 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/551588, за умовами якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 10980,48 грн, а остання зобов`язалася повернути та сплатити проценти за його користування. Відповідно до Договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09 квітня 2020р.. за цим Договором здійснюється відступлення Прав Вимоги щодо Портфелей Заборгованості, в тому числі і до [PERSON] (ІПН- [NUMBER] ) за договором № 014/380805/82/551588. В подальшому, Договором відступлення права вимоги № 13-06/24 від 13 червня 2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП»» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ»» (Новий кредитор), яким Первісним кредитором було передано (відступлено) Новому кредиторові за плату належні йому Права Вимоги, а Новим кредитором прийнято належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, в тому числі і до [PERSON] (ІПН- [NUMBER] ) за договором № 014/380805/82/551588. Договором відступлення права вимоги № 010425 від 01 квітня 2025 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ»» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» (Новий кредитор), Первісним кредитором було передано (відступлено) Новому кредиторові за плату належні йому Права Вимоги, а Новим кредитором прийнято належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах Боржників, для подальшого врегулювання простроченої заборгованості в тому числі і до [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за договором № 014/380805/82/551588. Відповідно до реєстру боржників до Договору відступлення № 010425 від 01 квітня 2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 30 588,64 грн, з яких тіло кредиту -10 264,13грн., відсотки 20 324,51 грн. Після відступлення позивачеві права грошової вимоги до відповідача останнім не здійснене жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість не погашена, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Згідно ухвали Балтського районного суду Одеської області від 10.11.2025, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. В матеріалах справи є заява позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує. В разі неявки відповідача, прохає постановити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Третя особа АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» в судове засідання не з`явилася, але направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов позивача підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17.04.2019 року відповідач [PERSON] звернувся до АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» з Заявою-анкетою для отримання кредиту «Кредит готівкою» на суму 10980,48 грн строком на 72 місяці. Цього ж дня, 17.04.2019, відповідач власноручно підписав Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», в якому сторони обумовили крім вказаних вище суми кредиту та терміну кредитування, порядок повернення кредиту у вигляді графіка погашення кредиту за ануїтентною схемою погашення, процентну ставку, відсотків річних 47,90 % річних. Позичальник [PERSON] також власноручно підписав додаток №1 до Паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», а саме Графік погашення кредиту з розрахунком загальної вартості Кредиту та реальної річної процентної ставки. 17.04.2019 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/380805/82/551588, відповідно до якого банк зобов`язаний надати [PERSON] кредит в сумі 10980,48 гривень, а відповідач повинна повернути банку кредит та сплатити відсотки за його користування. З наданого первісним кредитором на ухвалу суду про витребування доказів розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/380805/82/551588 від 17.04.2019 вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти від позивача та частково здійснював повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та відповідачем [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ», відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами, які у встановленому договором порядку та строки не погасив, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 30588,64грн, з яких: 10264,13 грн - заборгованість за кредитом; 20324,51грн - заборгованість за відсотками. 09 квітня 2020 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-31-F. Відповідно до Договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09 квітня 2020р.. за цим Договором здійснюється відступлення Прав Вимоги щодо Портфелей Заборгованості, в тому числі і до [PERSON] (ІПН- [NUMBER] ) за договором № 014/380805/82/551588. Договором відступлення права вимоги № 13-06/24 від 13 червня 2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП»» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ»» (Новий кредитор), яким Первісним кредитором було передано (відступлено) Новому кредиторові за плату належні йому Права Вимоги, а Новим кредитором прийнято належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором № 014/380805/82/551588. Договором відступлення права вимоги № 010425 від 01 квітня 2025 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ»» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» (Новий кредитор), Первісним кредитором було передано (відступлено) Новому кредиторові за плату належні йому Права Вимоги, а Новим кредитором прийнято належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах Боржників, для подальшого врегулювання простроченої заборгованості в тому числі і до [PERSON] за договором № 014/380805/82/551588. Відповідно до реєстру боржників до Договору відступлення № 010425 від 01 квітня 2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30 588,64 грн, з яких тіло кредиту -10 264,13грн., відсотки 20 324,51 грн. 07 липня 2025 року ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» направило відповідачу досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо доказів переходу позивачу прав вимог до відповідача за кредитним договором, суд зазначає наступне. За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша-третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Так, позивачем до суду в якості доказу переходу прав вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» надано копію договору про відступлення права вимоги №114/2-31-F. Відповідно до Договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09 квітня 2020р.. за цим Договором здійснюється відступлення Прав Вимоги щодо Портфелей Заборгованості, в тому числі і до [PERSON] (ІПН- [NUMBER] ) за договором № 014/380805/82/551588. Відповідно до п.2.1. зазначеного договору на умовах та в порядку, встановленому цим договором та відповідно до ст. 512-519 Цивільного кодексу України, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату належні йому Права вимоги, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах Боржників. Однак, позивачем не надано суду Реєстру боржників на виконання п.2.1. даного договору на підтвердження відступлення Прав Вимоги щодо Портфелей Заборгованості, в тому числі і до [PERSON] (ІПН- [NUMBER] ) за договором № 014/380805/82/551588, з якого би вбачався перелік боржників, кредитні договори та суми боргу за ним, а також доказів на підтвердження оплати за Договором факторингу № 114/2-31-F від 09 квітня 2020р. Також, позивачем до суду в якості доказу переходу прав вимоги від другого кредитора -Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП»» (Первісний кредитор) до Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ»» надано копію договору про відступлення права вимоги № 13-06/24 від 13 червня 2024 року. Відповідно до цього Договору відступлення права вимоги було передано (відступлено) Новому кредиторові за плату належні йому Права Вимоги, а Новим кредитором прийнято належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором № 014/380805/82/551588. Відповідно до п.2.1. зазначеного договору на умовах та в порядку, встановленому цим Договором та відповідно до ст. 512-519 Цивільного кодексу України, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату належні йому Права Вимоги, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реестрах Боржників. Однак, позивачем не надано суду Реєстру боржників на виконання п.2.1. даного договору на підтвердження відступлення Прав Вимоги щодо Портфелей Заборгованості, в тому числі і до [PERSON] (ІПН- [NUMBER] ) за договором № 014/380805/82/551588, з якого би вбачався перелік боржників, кредитні договори та суми боргу за ним, а також доказів на підтвердження оплати за Договором факторингу № 13-06/24 від 13 червня 2024 року. Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 (справа № 301/2368/14-и) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 143/1269/17 (провадження № 61-5383св22), від 06.09.2023 у справі № 466/3066/13-ц (провадження № 61-785св23), від 26.01.2022 у справі № 637/590/16-ц (провадження № 61-15865св21). Крім того, як відзначив у постанові № 916/2286/16 від 17.01.2020 Верховний Суд, відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів, які засвідчували б факт набуття прав вимоги за кредитним договором № 014/380805/82/551588 від 17.04.2019р., а саме, позивачем не надано суду Реєстру боржників на виконання п.2.1. Договору факторингу № 114/2-31-F від 09 квітня 2020р на підтвердження відступлення Прав Вимоги щодо Портфелей Заборгованості, в тому числі і до [PERSON] (ІПН- [NUMBER] ) за договором № 014/380805/82/551588, з якого би вбачався перелік боржників, кредитні договори та суми боргу за ним, а також доказів на підтвердження оплати за Договором факторингу № 114/2-31-F від 09 квітня 2020р., а також позивачем не надано суду Реєстру боржників на виконання п.2.1. Договору факторингу № 13-06/24 від 13 червня 2024 року на підтвердження відступлення Прав Вимоги щодо Портфелей Заборгованості, в тому числі і до [PERSON] (ІПН- [NUMBER] ) за договором № 014/380805/82/551588, з якого би вбачався перелік боржників, кредитні договори та суми боргу за ним, а також доказів на підтвердження оплати за даним Договором. Оскільки, позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за Кредитним договором № 014/380805/82/551588 від 17.04.2019р. на першому етапі - від первісного кредитора АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», та на другому етапі від другого кредитора ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ»», а тому наступний перехід прав вимоги, який є похідним, не може підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ». Таким чином, встановивши, що кредитним договором № 014/380805/82/551588 від 17.04.2019 року, укладеним між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] , не порушуються права і законні інтереси ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ», суд вважає, що позивач не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність права вимоги до відповідача за кредитним договором № 014/380805/82/551588 від 17.04.2019р., а тому позовні вимоги ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЛЬЯНС ЗАХИСТУ КРЕДИТОРІВ» про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором №014/380805/82/551588 від 17.04.2019 року розмірі 30588,64 грн. задоволенню не підлягають. Оскільки в задоволені позову відмовлено, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed