Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

представник позивача звернулася в суд з позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів на неповнолітню доньку та звільнення від сплати заборгованості по аліментах, мотивуючи його тим, що від шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] . На підставі рішення Теофіпольського райсуду від 19 березня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. 07 травня 2015 Теофіпольським районним судом видано виконавчий лист №685/315/15-ц про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 березня 2015 і до досягнення дитиною повноліття. 22 травня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 10 липня 2023 року відповідачка написала заяву до відділу ДВС про те, що аліменти отримала в повному обсязі та станом на 01.07.2023 заборгованість відсутня. Оскільки відповідачка поїхала за кордон, донька [PERSON] проживає з позивачем із червня 2022 року у будинку, що належить йому на праві власності за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована у ньому 06.10.2022 та перебуває на його утриманні. 05 серпня 2025 року відповідачка повернувшись до України на певний час, написала у Теофіпольський відділ ДВС заяву про те, що аліменти вона отримувала останній раз в червні 2023 року. Тобто, відповідачка продовжує стягувати аліменти з позивача за той за період, коли донька проживала та перебувала на його утриманні. Станом на 01.09.2025 державним виконавцем була нарахована заборгованість в сумі 89749,37 грн. та внесено відомості про [PERSON] до Єдиного реєстру боржників та винесено постанову про накладення штрафу від 10.09.2025. Відповідачка вимагає сплати аліментів за період коли дочка фактично проживала з позивачем (платником аліментів) та знаходилася повністю на його утриманні. На даний час донька позивача навчається у м. Тернопіль і на вихідні приїжджає до нього. Відповідачка не проживає з дочкою, тому позивач вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього аліментів, оскільки дитина і так знаходиться повністю на його утриманні та звільнити його від заборгованості з 01.07.2023. Просить припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнутих на підставі рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 07 травня 2015 року по справі № 685/315/15-ц, з 01 липня 2023 року та звільнити [PERSON] від сплати усієї заборгованості на утримання доньки [PERSON] [INFO] , стягнутих за рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 07 травня 2015 року по справі № 685/315/15-ц, яка утворилася у період з 01.07.2023 року до дати ухвалення судом рішення у даній справі. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно ст.128 ЦПК України, до суду повернулися поштові відправлення з відміткою органу поштового зв`язку «Адресат відсутній» в суд не з`явилася, заяв чи клопотань не подала. Третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, в суд не з`явилася, заяв чи клопотань не подала. Суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи . Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (постанова Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц). Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості по аліментах нарахованої у період з 01.07.2023 до дати ухвалення судового рішення), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі. В судовому засіданні свідки [PERSON] (сусід позивача) та [PERSON] (хрещений батько [PERSON] ) підтвердили , що [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] , мати [PERSON] виїхала за кордон. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, рішенням Теофіпольського райсуду від 19.03.2015 про розірвання шлюбу. 22.05.2015 року державним виконавцем відділу ДВС Теофіпольського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47635358 з виконання виконавчого листа №685/315/15-ц, виданого 07.05.2015 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 березня 2015 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до заяви [PERSON] від 10.07.2023 аліменти вона отримала у повному обсязі, заборгованість станом на 01.07.2023 відсутня. Відповідно до заяви [PERSON] від 05.08.2023 до Теофіпольського відділу ДВС просить стягувати аліменти на рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] , останній раз отримувала аліменти у червні 2023 року. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №47635358 від 10.09.2025 [PERSON] нараховано заборгованість у розмірі 89749,37 грн. за період з 01.08.2023 по 01.08.2025. Постановою державного виконавця від 10.09.2025 на [PERSON] накладено штраф у розмірі 26924,81 грн у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів та внесено відомості до Єдиного реєстру боржників, що підтверджується повідомленням. Згідно: акту обстеження житлово-побутових умов від 23.05.2024 [PERSON] проживає разом із батьком та має окрему об лаштовану кімнату, витягів з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання позивача та дочки [PERSON] ( [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 06.10.2022), довідок про склад сім`ї Теофіпольської селищної ради від 23.04.2024 та 10.09.2025 [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] . Відповідно до довідки КНП «Теофіпольський центр ПМСД» та Теофіпольського ліцею №1 від 23.05.2024 [PERSON] в 2024 році відвідувала лікарню разом із батьком, з червня 2022 року навчанням [PERSON] цікавився батько, мати [PERSON] контакту зі школою не підтримувала. Відповідно до витягу з Бази даних інформації щодо перетинання кордону України, наданого Державною прикордонною службою України 18.11.2025, громадянка [PERSON] виїхала з території України 21.06.2022, в`їхала на територію України 12.07.2023, виїхала 31.08.2023, в`їхала 12.06.2025, виїхала 11.08.2025, в`їхала 02.11.2025, виїхала 10.11.2025. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов переконання, що у зв`язку з тим, що [PERSON] 21.06.2022 виїхала з території України, коли її доньці [PERSON] виповнилося 14 років (тобто донька була неповнолітньою) та в`їхала на територію України лише через рік 12.07.2023, вдруге виїхала з України через півтора місяці після в`їзду - 31.08.2023, повторно в`їхала в Україну через два роки 12.06.2025, виїхала з України 11.08.2025, знову в`їхала 02.11.2025 та через кілька днів виїхала 10.11.2025, то в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що [PERSON] з червня 2022 проживає разом із своїм батьком [PERSON] , а не з матір`ю [PERSON] . Оскільки , відповідно до приписів ст.181 СК України, сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, а [PERSON] після виїзду матері [PERSON] . 21.06.2022 року проживає разом із батьком [PERSON] , то суд вважає за необхідне припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , присуджених рішенням Теофіпольського райсуду від 07.05.2015 та звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилася за період з 01.07.2023 до 26.01.2026 (дати ухвалення рішення). На підставі наведеного,

Outcome: approved