Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 246995211 від 12.10.2021 у розмірі 60 323, 80 грн та понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 12.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено Кредитний договір № 246995211. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів виконав у повному обсязі. Відповідач у свою чергу належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, у зв`язку з чим ТОВ «Юніт Капітал» змушене звернутися до суду. Ухвалою суду від 26.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначила, що позивач не є належним кредитором, оскільки договори факторингу були укладені задовго до дати виникнення вказаного в позові кредитного зобов`язання. Крім того, зазначила, що позивач не надав доказів реального фінансування за договорами факторингу, що свідчить про їх формальність. Крім того, відповідач звернула увагу, що позивач посилався на платіжне доручення, однак не надав банківської виписки, яка б підтверджувала зарахування коштів на картковий рахунок відповідача. Також відповідач звернула увагу, що позивач не надав жодного сертифіката, який би підтверджував, що використаний ідентифікатор належить саме відповідачці. Отже, позивач не довів належними доказами факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, а також факт укладення договору. Крім того, відповідач зазначила, що вимога про стягнення відсотків в сумі 46 323,80 грн. є абсолютно безпідставною, оскільки нарахування відсотків після спливу 30-денного терміну кредитування є незаконним. Також відповідач звернула увагу, що позов подано з порушенням трирічної позовної давності, тому відповідач вважала, що суд має застосувати її наслідки, відповідно до ст. 267 ЦК України. Крім того, відповідач заперечувала проти стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн. як неспівмірних та необґрунтованих. Дана справа є типовою, а позовна заява - шаблонною, що не вимагало значних зусиль. 15.10.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що застосування строку позовної давності є безпідставним, оскільки позовна давність, яка сплила під час дії воєнного стану, вважається продовженою на строк дії в Україні воєнного стану. Щодо укладення кредитного договору представник позивача зазначила, що при заповненні Заявки на кредит відповідач особисто обрала для себе суму кредиту, строк кредитування та мала змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. Електронний договір був укладений відповідо до вимог Закону України «Про електронну комерцію», а саме Товариством в Інформаційно-телекомунікаційній системі був згенерований одноразовий ідентифікатор та був надісланий відповідачу в СМС-повідомленні. Одноразовий персональний ідентифікатор - MNV749CT направлено відповідачу 12.10.2021 о 23:51:32 год. на номер мобільного телефону, вказаний нею в Заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор введено Відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 12.10.2021 о 23:57:52. Також представник відповідача зазначив, що кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Щодо перерахування кредитних коштів представник позивача зазначила, що відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 14000,00 грн. на картковий рахунок відповідача. На підтвердження позовних вимог позивачем надано платіжне доручення № 6497130b-3ff0-42cd-9f81-e8ecc120de72 від 12.10.2021 з відміткою Товариства. Згідно з матеріалами справи відповідач виконувала умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що вона усвідомлював існування даного договору та визнавала його зобов`язання за ним. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача представник позивача звернув увагу суду на таке. ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (Клієнт) та між ТОВ "Таліон Плюс" (Фактор) укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023, якими продовжено строк дії договору до 31.12.2024. Отже, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. 11.01.2022 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №168 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 42 384,20 грн. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже Право вимоги до підповідача перейшло до ТОВ "Таліон Плюс" 11.01.2022, тобто після укладання Кредитного договору № 246995211 від 12.10.2021. Отже, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не було майбутнім, як помилково вважає відповідач. Також зазначив, що якщо в договорі прямо зазначено, що право вимоги переходить у момент підписання реєстру прав вимоги, а не після здійснення оплати, то цей пункт договору має пріоритет. Щодо направлення письмового повідомлення боржнику щодо зміни сторони Кредитора представник позивача зазначив, що якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Отже, не є підставою для звільнення Боржника від виконання Кредитного договору те, що він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги, а лише означає виконання Боржника свого зобов`язання перед Кредитодавцем, з яким укладав договір, що не виконано. Щодо нарахування відсотків представник позивача зазначив, що всі нарахування відсотків здійснювалися в межах погоджених умов Кредитного договору. Уклавши Договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. У Позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України). Щодо правової допомоги представник позивача зазначила, що позивачем до позову долучено належні докази, які підтверджують надання позивачу правововї допомоги адвокатом, зокрема надано акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. 20.10.2025 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач просила критично оцінити аргументи позивача, викладені у відповіді на відзив. Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 27.10.2025 та 13.11.2025 до суду надійшли додаткові пояснення позивача, у яких представник позивача підтримала позов у повному обсязі. 13.11.2025, 19.11.2025 та 01.12.2025 до суду надійшли додаткові пояснення відповідача, у яких вона просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 02.12.2025 задоволено заяву відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву. Прийно до розгляду відзив [PERSON] на позов ТОВ «Юніт Капітал». Частково задоволено клопотання ТОВ «Юніт Капітал» про витребування у Банка-емітента АТ КБ «ПРИВАТБАНК» доказів. Представник ТОВ «Юніт Капітал» в судове засідання не з`явився, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, доходить такого висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 246995211 в електронній формі, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 14000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах /а.с.11-14/. Згідно з умовами договору, кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - «Дисконтний період»), а саме до 11.12.2021 р. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором (п. 1.7.). Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена (п. 1.8). Згідно з п. 1.9.Договору, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 678,54 (шістсот сімдесят вісім цілих п`ятдесят чотири сотих) процентів річних, що становить 1,86 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. 1.9.3. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору. Пунктом 4.1 договору встановлено, що невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі «Правила») та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Пунктом 4.2 договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Кредитний договір підписаний [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора MNV749CT, відправленого 12.10.2021 року о 23:51:32 год. на мобільний номер телефону [NUMBER] , введеного 12.10.2021 о 23:57:52, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в інформаціцйно-телекомунікаційній системі ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» /а.с.23/. З паспорта споживчого кредиту до Договору № 246995211 від 12.10.2021 вбачається, що тип кредиту - кредитна лінія, сума/ліміт кредиту - 100 - 22000 грн. Строк кредитування 1-30 днів (з можливістю продовження строку). Мета отримання кредиту - на споживчі цілі. Спосіб та строк надання кредиту - цілодобово (24/7) шляхом переказу грошових коштів позичальнику, після заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів. Процентна ставка, процентів річних - дисконтна 3,65 % - 722,7%, індивідуальна 361,35% - 722,7%, базова 722,7%. Інформація зберігає чинність та є актуальною до 19.10.2021 /а.с.10/. На виконання умов вказаного Кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картку [PERSON] № [NUMBER] вказану у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 12.10.2021 грошові кошти в розмірі 14000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6497130b-3ff0-42cd-9f81-e8ecc120de72 від 12.10.2021 та довідкою ТОВ Манівео швидка фінансова допомога» щодо підтвердження успішних платежів на картки клієнтів /а.с.22,24,26/. 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі - Договір) пунктом 2.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У п.п.1.3 Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 договору, та закінчується 28.11.2019, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2). Відповідно до додаткових угод № 19, № 26, № 27, № 31, № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2019, від 31.12.2020, від 31.12.2021, від 31.12.2022, від 31.12.2023, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сторони виклали договір у новій редакції, а також домовилися продовжити строк дії договору до 31.12. 2020, в подальшому до 31.12.2021, а потім до 31.12.2022, 31.12.2023, 31.12.2024 /а.с.38-42, 44-45/. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 246995211 від 12.10.2021 в розмірі 43 565,20 грн., з яких тіло кредиту 14000,00 грн., проценти 29 565,20 грн. При цьому, 11.11.2021 зроблено платіж у розмірі 1176,00 грн. /а.с.70-71/. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 строком до 04.08.2021, за яким ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (п. 2.1. Договору) /а.с.49/. Додатковими угодами № 2 та № 3 від 03.08.2021 та від 30.12.2022 сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2022 та до 30.12.2024 включно /а.с.54-55/. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Таліон Плюс», [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 246995211 від 12.10.2021 в розмірі 60323,80 грн., з яких тіло кредиту 14000,00 грн., проценти 46 323,80 грн. /а.с.72/. Згідно з договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників. Перелік боржників зазначено в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 (п. 1.1 Договору) /а.с.68-61/. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З договору № 246995211, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що відповідно до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та [PERSON] підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Крім того, суд звертає увагу, що з долучених до позову розрахунків заборгованості вбачається, що позичальник здійснював часткове погашення заборгованості, що підтверджує наявність між сторонами договірних відносин та спростовує доводи відповідача про те, що вона не укладала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору. Що також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.04.2018 по справі № 347/12292/16-ц, в якій зазначено, що не оспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до ст. 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Щодо посилань відповідача на той факт, що позивачем не доведено, що відповідачу надсилався одноразовий ідентифікатор, суд зазначає про таке. Так, за клопотанням представника позивача судом у Банка-емітента АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витребувано інформацію про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Номер телефону, на який надсилається інформація про підтвердження операцій за вказаною картою - [NUMBER] , який знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Крім того, банком повідомлено про те, що 12.10.2021 на вказану карту було зараховано кошти в сумі 14 000,00 грн. Що також підтверджується наданою АК КТ «Приват Банк» випискою по рахунку [PERSON] за період з 12.10.2021 по 17.10.2021 /а.с.235-236/. Мобільний номер телефону [NUMBER] також вказаний у кредитному договорі № 246995211 від 12.10.2021 та відповідачкою не спростовано, що він їй не належить. Отже, відповідачка уклала електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Щодо посилань відповідача на недоведеність позивачем факту переходу права вимоги до боржника за договорами факторингу, суд зазначає про таке. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України). Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до додаткових угод до договору строк його дії продовжено до 31.12.2020 року, в подальшому до 31.12.2021 року, а потім до 31.12.2022 року, 31.12.2023 року, 31.12.2024 року. Отже, строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року був неодноразово продовжений, та договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] від 12.10.2021 року був укладений в межах строку дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Як вбачається з витягу з реєстру прав вимоги № 168 від 11.01.2022 на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за № 1406 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір № 246995211 від 12.10.2021, загальна заборгованість 42 384,20 грн., з яких тіло кредиту 14000,00 грн., проценти 28 384,20 грн. Таким чином, право вимоги до [PERSON] перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 11.01.2022 року, відповідно до підписаного сторонами реєстру прав вимоги № 168, та договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року на момент переходу права вимоги був чинним. У подальшому 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за яким ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Додатковими угодами сторони домовились продовжити строк дії договору до 30.12.2024 року. Відповідно до реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», за № 9977 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір № 246995211 від 12.10.2021 року, загальна заборгованість 60323,80 грн. Надалі згідно з договором факторингу № 04/26/25-Ю від 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників. Відповідно до реєстру боржників від 04.06.2025 року до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», за № 3072 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір № 24695211 від 12.10.2021 року, загальна заборгованість 60323,80 грн, з яких тіло кредиту 14000,00 грн., проценти 46 323,80 грн. При цьому, умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11. 2018 року та наступних договорів факторингу не було передбачено, що права грошової вимоги вважаються відступленими в день отримання клієнтом в повному обсязі оплати за такими договорами. Суд звертає увагу, що умовами укладених договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги, та не пов`язано перехід з оплатою за договором факторингу, проведення якої відтерміновано на визначений договором строк. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі вбачається, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів факторингу та реєстрів прав вимоги, а тому до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором від 21.10. 2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок підтримано у постановах Верховного Суду у справах № 296/10217/15-ц від 07 липня 2020 року, № 912/1120/16 від 04 лютого 2020 року, № 910/18943/20 від 27 липня 2021 року. Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Юніт Капітал» надало виписку з особового рахунку за кредитним договором № 246995211 від 12.10.2021, згідно з якою заборгованість [PERSON] складає 60 323,80 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 14000,00 грн., заборгованість за процентами 46323,80 грн. /а.с.73/. Разом з тим, щодо суми заборгованості суд виходить з наступного. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «МАНІВЕО ШВИКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», вбачається, що проценти за користування кредитом, нараховані з 12.10.2021 року по 11.11.2021 року (в межах Дисконтного періоду), відповідачем сплачені в сумі 1176,00 грн., що в подальшому призвело до продовження строку кредитування ще на 30 днів, як передбачено п. 1.8. договору, та наступні 30 днів проценти нараховувалися у розмірі, передбаченому п.п. 1.9.2. п. 1.9. договору. Отже, строк кредитування за кредитним договором № 246995211 від 12.10.2021 року, з урахуванням його продовження, становить до 11.12.2021 року включно. Доказів подальшого продовження відповідачем строку кредитування матеріали справи не містять. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «МАНІВЕО ШВИКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», за період з 12.11.2021 по 11.12.2021 (продовжений Дисконтний період) нараховано відсотки за ставкою 1,86 % від суми кредиту за кожен день користування, що становить 260,40 грн., всього нараховано - 7812,00 грн. Отже, з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал», з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру відсоткової ставки та періоду кредитування, а також сплаченої відповідачем суми відсотків, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 21812,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 14 000,00 грн, за відсотками - 7812,00 грн. Даних про те, що відповідачка у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором погасила, матеріали справи не містять. Інші відсотки, нараховані поза межами строку кредитування, стягненню з відповідачки не підлягають. Щодо застосування позовної давності, суд зазначає про таке. Відповідно до положень положень статтей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Заокном України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 01.01.2025 внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) та доповнено пунктами 18 і 19. Відповіднно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Законом України Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності № 4434-IX від 14.05.2025 ( набрання чинності відбулось 04.09.2025), Пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) виключено. Позивач звернувся до суду з позовом 30.07.2025, тобто до набрання Законом України Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності № 4434-IX від 14.05.2025 законної сили, отже позов подано в межах позовної давності. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає про таке. Матеріали справи свідчать про те, що інтереси ТОВ «Юніт Капітал» представляв адвокат Адвокатського бюро «Тараненко та партнери» Тараненко А.І. на підставі договору про надання правничої допомоги № 05/06/20-01 від 05.06.2025 року і додаткової угоди № 25770536652 до нього, а також довіреності від 05.06.2025 року. Як вбачається з акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року, адвокатським бюро надано ТОВ «Юніт Капітал» наступні послуги: складання позовної заяви до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором протягом 2 годин вартістю 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи протягом 1 години вартістю 500,00 грн, підготовка адвокатського запиту протягом 1 години вартістю 500,00 грн., підготовка та подача клопотання про витребування доказів протягом 1 години вартістю 500,00 грн., загалом вартістю 7000,00 грн. Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial