Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом звернулось Моторне (транспортне) страхове бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Свої вимоги обґрунтовує наступним. 04.08.2022 року о 12-15 годині водій транспортного засобу ВАЗ-21063 державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Logan» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Своїми діями [PERSON] , порушив вимоги п.8.7.3 ПДР України. 07.09.2022 року постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по справі [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Станом на день ДТП цивільна відповідальність відповідача не була застрахована. 05.08.2022 року [PERSON] звернувся до МТСБУ та отримав виплату на ремонт автомобіля у розмірі 86 703,12 грн., у зв`язку з чим позивач поніс витрати, пов`язані з регламентною виплатою страхового відшкодування. Ухвалою суду від 30.10.2025 р. провадження по справі відкрито, постановлено справу розглядати у спрощеному провадженні. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою його зареєстрованого місця проживання. Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч.8 ст.128 ЦПК та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17, провадження № 14-507цс18, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив не надала, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зі згоди представника позивача, який заявою не заперечував проти винесення заочного рішення у випадку не надходження до суду відзиву у визначений строк, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 04.08.2022 р. о 12:15 год. в м.Запоріжжя на перехресті вул.Іванова в Шевченківському районі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: ВАЗ-21063 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , та «Renault Logan» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] під час якої було пошкоджено автомобіль «Renault Logan» державний номерний знак [NUMBER] . Згідно до постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.09.2022 року по справі 336/3911/22 [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Станом на день ДТП цивільна відповідальність відповідача не була застрахована. Згідно наказу від 30.09.2022 року за №3/8820 розмір регламентної виплати склав 84 553,12 грн., яке МТСБУ було сплачено власнику автомобіля [PERSON] . Відповідно до акту виконаних робіт згідно листа МТСБУ про надання доручення на виконання робіт по справі за №85682 прийняло, а ФОП [PERSON] виконав наступні роботи, а саме: проведення автотоварознавчого дослідження, та передав замовнику Звіт про оцінку за №1095 автомобіля «Renault Logan» державний номерний знак [NUMBER] . Цей акт є підставою для проведення розрахунку між Замовником та виконавцем в сумі 2150,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції за №933938 від 19.09.2022 року платник МТСБУ перерахувало на реквізити ФОП [PERSON] 2150,00 грн., із зазначенням призначення платежу, а саме: оплата послуг аваркома (експерта) по справі №85682 згідно рах.№1042 від 05.09.2022 року. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода від 04.08.2022 року сталася з вини відповідача [PERSON] , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2022 року у справі №336/3911/22, яка набрала законної сили та має преюдиційне значення відповідно до ст.82 ЦПК України. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, у зв`язку з чим МТСБУ відповідно до вимог ст..41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило регламентну виплату потерпілій особі. Факт здійснення МТСБУ регламентної виплати у розмірі 84 553,12 грн, а також понесення додаткових витрат, пов`язаних з оплатою послуг експерта у сумі 2 150,00 грн, підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме: наказом МТСБУ, актом виконаних робіт та платіжною інструкцією, які суд визнає належними та допустимими доказами. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Так, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено чіткий перелік випадків, в яких може звернутися страховик після виплати страхового відшкодування з позовом в порядку регресу до страхувальника або водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено ряд випадків, у яких страхова компанія, яка виплатила страхове відшкодування, набуває права регресної вимоги страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожню транспортну пригоду. Згідно п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно ст.29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством Відповідно до пп. а) п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати на користь [PERSON] , тобто з 19.12.2023 року у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до винної особи. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки шкода була завдана транспортним засобом, що відноситься до джерел підвищеної небезпеки, то відшкодування шкоди регламентується ст.1187 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, у позивача до відповідача виникло право на пред`явлення регресного позову. Отже, є підстави для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування 84 553,12 грн. та витрат на оплату послуг аваркому в сумі 2150 грн., всього в сумі 86 703,12 грн. Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір в сумі 3028 грн., оскільки позов задоволено у повному обсязі, то він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved