Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

ТзОВ «Свеа Фінанс» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 4992940 від 25.09.2024 р. в розмірі 39400,54 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 25.09.2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4992940 строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 1% в день, відповідно до якого позичальнику на банківську картку [NUMBER] , яку вона вказала при оформленні позову, було перераховано 10000 грн. Відповідач зобов`язалася повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми позики. Однак відповідач свої зобов`язання перед ТзОВ ««Лінеура Україна» не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. 26.06.2025 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу № 01.02-14/25, відповідно до якого ТзОВ «Свеа Фінанс» приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025 року, ТзОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 39 400 грн., яка включає в себе 9999,99 грн. заборгованості по тілу кредиту, 24400,55 грн. процентів та 5000 грн. штрафу, пені. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, внаслідок чого ТзОВ «Свеа Фінанс» змушене звернутись до суду. Ухвалою судді від 17.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4992940 строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 1% в день, відповідно до якого позичальнику на банківську картку [NUMBER] , яку вона вказала при оформленні позову, було перераховано 10000 грн. Відповідач зобов`язалася повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми позики. Однак відповідач свої зобов`язання перед ТзОВ ««Лінеура Україна» не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. 26.06.2025 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу № 01.02-14/25, відповідно до якого ТзОВ «Свеа Фінанс» приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025 року, ТзОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 39 400 грн., яка включає в себе 9999,99 грн. заборгованості по тілу кредиту, 24400,55 грн. процентів та 5000 грн. штрафу, пені, що також підтверджується розрахунком заборгованості в матеріалах справи (а.с.26). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладено у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч.2ст.639ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Згідно з ч.12. ст. 11 цього Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 указаного Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконувала взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором . Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При визначенні суми заборгованості відповідачки , суд зауважує, що згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача 5000 грн. пені, штрафу не підлягає до задоволення. Однак внаслідок невиконання умов кредитного договору [PERSON] були порушені права позивача. А тому, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з [PERSON] слід стягнути на користь ТзОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 4992940 від 25.09.2024 р. в розмірі 34400,54 року, яка включає в себе заборгованість за тілом кредиту в сумі 9999,99 грн. та заборгованість по відсотках в сумі 24400,55 грн. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial