Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

МКП «Одеська теплоелектроцентраль № 2» звернулось до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що відповідач є споживачем теплової енергії, яка їй надається за абонентським номером № 101014092. Через несвоєчасну сплату за надані позивачем послуги відповідач за період з липня 2022 року по липень 2025 року має заборгованість в сумі 22339,84 грн., яку до теперішнього часу добровільно не сплатила. Просили стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію та понесені судові витрати по сплаті судового збору 3028 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн.. В судове засідання позивач надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо позову та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. При цьому, представник відповідача звернувся до суду із відзивом на позов, в якому зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів передачі теплової енергії та обґрунтованого розрахунку заборгованості. Так, розпорядження про початок та завершення опалювальних сезонів, жодним чином не доводять, що квартиру, належну відповідачці дійсно була поставлена теплова енергія саме в тих кількостях, які вказані в довідці «виписка з особового рахунку». Крім того не доведено підстави стягнення коштів в міжопалювальний період. Позивачем не надано вихідні дані щодо надання послуг відповідачу та повний розрахунок заборгованості. Більш того, позовні вимоги та надані документи до позову суперечать положенням публічного індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, який надав сам же позивач разом з позовом, стверджуючи про його чинність. Так, розділом «Облік послуги» п.п.11-29 визначено порядок розрахунку обсягів та особливості обліку теплової енергії отриманої споживачем. Проте, жодних доказів зняття показів з приборів обліку та розрахунків обсягів споживання, які припадають саме на відповідачку, позивачем не надано. Так, само не надано як доказів існування приборів обліку так і документів що вказують на їх належність та відповідність вимогам держповірки. У разі якщо нарахування заборгованості відбувалася за методикою розрахунку виходячи з опалювальної площі, то і в цьому випадку залишається невідомим спосіб розрахунків, який фактично був виконаний позивачем. Крім того, слід зазначити, що відповідачка неодноразово зверталася до позивача з заявами, які були проігноровані відповідачем (заяви від 11.10.2025, 15.11.2025, 17.11.2025). Так, підставою для цих звернень була категорична відповідачки незгода з нарахуваннями, які зокрема фігурують у виписці по особовому рахунку, відсутність інформації стосовно вихідних даних зокрема загальної площі багатоквартирного будинку, яка мала бути врахована під час розрахунку споживання кожною квартирою будинку та зокрема квартирою відповідачки, які використовувались для розрахунку обсягів спожитої теплової енергії. Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що особовий рахунок № [NUMBER] на дану квартиру було відкрито на ім`я відповідача [PERSON] по її письмовій заяві ще 12.07.2018 року, згідно якої вона зобов`язувалась сплачувати послугу з постачання теплової енергії своєчасно. Відповідач є власником даної квартири [ADDRESS] , зареєстрована в ній. КП «Одеська ТЕЦ-2» подало вимогу до суду про стягнення заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії, яка утворилась з вини відповідача [PERSON] з липня 2022 року по липень 2025 року. У житловому будинку [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира відповідачки, встановлений вузол комерційного обліку, який забезпечує загальний облік споживання комунальної послуги в будівлі обладнаній окремим інженерним вводом та включає в обсяг спожитої у будівлі теплової енергії обсяг теплової енергії безпосередньо на опалення житлових та нежитлових приміщень, обсяг теплової енергії на забезпечення загально будинкових потреб на опалення будівлі та сумарний обсяг теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Наданий суду розрахунок заборгованості за теплову енергію, по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкритий на ім`я відповідача у вигляді виписки з цього особового рахунку, є належним доказом по нарахуванням по особовому рахунку відповідача, підписаний бухгалтером теплопостачальної організації, як спеціаліста відповідального за даний напрямок роботи. Щодо вузла комерційного обліку. У будинку за адресою відповідача встановлений тепловодолічильник СВТУ-10М(М2), зав.№13170 (вузол комерційного обліку), який дає змогу визначати обсяг спожитої в будинку теплової енергії безпосередньо на опалення квартир, нежитлових приміщень, забезпечення загально будинкових потреб на опалення будинку та сумарний обсяг енергії, тощо. Розрахунок опалювальної площі по кожній квартирі здійснюється на підставі технічних паспортів (копія технічного паспорту квартири відповідача надається). Останній раз повірка вищевказаного лічильника відбулась у 2024 році. . Щомісяця при формуванні рахунків на оплату послуги з постачання теплової енергії вказувалися показання вузла обліку теплової енергії. Відповідач жодного разу не зверталася протягом спірного періоду, а також і до липня 2025 року з заявами та вимогами щодо незаконності зазначеного рішення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області Про встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, які надаються міським комунальним підприємством Одеська теплоелектроцентраль №2 №136/В-2021 від 16.11.2021 року, не оскаржувала його, не зверталася до КП Одеська ТЕЦ-2 саме в опалювальні періоди з актами-претензіями щодо неякісного надання або ненадання послуги з постачання теплової енергії, не зверталася з заявами щодо невірного нарахування розміру за спожиту теплову енергію, які зазначалися в кожному з рахунків на оплату послуги з постачання теплової енергії за спірний період, навпаки періодично сплачувала частково за отриману послугу, однак не надала і на даний час при поданні відзиву свій контр-розрахунок, якщо вважає, що суми з теплового навантаження, площі будинку в якому розташована її квартира тощо. І лише під час судового розгляду, з метою уникнення відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків як власника житла по його утриманню, намагається перекладати свій тягар на КП Одеська ТЕЦ-2. Аналогічні висновки по таким спорам були зроблені у Постановах Верховного Суду у справах №645/5401/17 від 29.11.2019 р. та № 465/5138/15-ц від 31.10.2019 р. Представник відповідача у запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". У доданих до позову доказів - «Виписка з особового рахунку» за своїм змістом є лише похідним документом, який мав би бути сформованим на підставі первинних документів (акти зняття показів лічильника тепла, відомості розподілу теплової енергії тощо), та сформованим на підставі обґрунтованої методики розрахунку, що враховує площу квартири належної відповідачки та загальну площу багатоквартирного будинку який є споживачем теплової енергії. Дана методика розрахунку має бути перевірена на правильність обґрунтованість в частині опалювальної площі належної позивачці. Однак попри категоричні заперечення, викладені у відзиві на позов, позивач так і не надав ні жодного первинного документу що підтверджує кількість переданої теплової енергії у багатоквартириний будинок, в якому знаходиться квартира відповідачки, ані обґрунтованого розрахунку заборгованості, з урахування опалювальної площі квартири відповідачки у загальній опалювальної площі багатоквартирного будинку в якій находиться квартира позивачки. Таким чином позивач не надав жодного первинного документу який би підтверджував обґрунтованість виникнення хочаб обґрунтованості нарахування основного боргу відповідача перед позивачем, то вказане є підставою для відмови у позові, або, щонайменше підставою для залишення позову без руху для усунення недоліків позовної заяви в частині надання обґрунтованого розрахунку боргу що є предметом стягнення. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог МКП «Одеська теплоелектроцентраль № 2». Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг, а саме теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Для проведення розрахунків з МКП «Одеська теплоелектроцентраль № 2» на ім`я побутового споживача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За розрахунковий період липень 2022 року липень 2025 року [PERSON] було надано послуги з опалення, вартість яких складає 22339 грн. 89 коп.. Судом встановлено, що МКП «Одеська теплоелектроцентраль № 2» є з 2017 року виробником, транспортувальником, постачальником теплової енергії та виконавцем послуг з теплопостачання (опалення) в м. Теплодар. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства, а також плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1011 затверджено «Правила надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». Відповідно до зазначених правил затверджено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання та який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті КП «Одеська теплоелектроцентраль № 2» Пунктом 13 Правил встановлено, що послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Судом встановлено, що 01 жовтня 2021 року примірник індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії був оприлюднений на сайті позивача, тобто офіційному сайті КП «Одеська ТЕЦ-2». За таких даних індивідуальний договір вважається укладеним з 01 листопада 2021 року. Крім того, факт приєднання [PERSON] до умов договору підтверджується фактом отримання послуг з опалення та частковою оплатою послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. ст. 610, 614 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості наданому позивачем, борг [PERSON] складає 22339,84 грн.. Розрахунок боргу проведено відповідно до встановлених рішенням виконкому Теплодарської міської ради від 16.11.2021 року № 135/В-2021 «Про встановлення одноставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та тарифів на послугу з постачання теплової енергії, які надаються міським комунальним підприємством «Одеська теплоелектроцентраль № 2» тарифів та рішенням виконкому Теплодарської міської ради від 26 серпня 2022 року № 93/В-2022 «Про встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та тарифів на послугу з постачання теплової енергії, які надаються міським комунальним підприємством «Одеська теплоелектроцентраль № 2», згідно якого двоставкові тарифи для населення продовженні з 01 січня 2022 року на термін протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано. Ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 23 грудня 2025 року було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у комунального підприємства розрахунок заборгованості. На виконання ухвали суду підприємством надано до суду рахунки на оплату послуги з постачання теплової енергії відповідача, в яких зазначено всі вихідні данні щодо кількості гігакалорій згідно теплового лічильника встановленого в будинку відповідача, зазначена загальна опалювальна площа будинку та квартири відповідача та вартість одного Гкал за весь період, тобто з липня 2022 року по липень 2025 року. З урахуванням встановленим обставин справи, наданих до суду доказів, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано наявність заборгованості за отриманні послуги з теплопостачання. При цьому судом не приймається до уваги посилання представника відповідача на безпідставне нарахування підприємством фіксованої плати у розмірі 615,08 грн. протягом року поза межами опалювального сезону, з огляду на наступне. Рішенням виконавчого комітету Теплодарської міської ради від 16 листопада 2021 року № 136/В-2021 «Про встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, які надаються міським комунальним підприємством «Одеська теплоелектроцентраль № 2» для КП «Одеська ТЕЦ-2» було встановлено двоставкові тарифи на теплову енергію з 01 грудня 2021 року. Рішенням виконкому від 26 серпня 2022 року двоставкові тарифи для населення продовжено з 01 жовтня 2022 року на термін протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано. Зазначенні рішення виконавчого комітету, які є обов`язковими до виконання для комунального підприємства, яким є позивач, а тому підприємство протягом 2021-2025 року здійснює нарахування платежів за опалення у відповідності до рішення виконавчого комітету, які ніким не оскарженні та є чинними станом на 2025 рік. Метою застосування двоставкового тарифу у сфері теплопостачання є зменшення фінансового навантаження для споживачів в опалювальний період, забезпечення фінансової стабільності теплопостачальних підприємств, забезпечення своєчасної підготовки підприємств до опалювального періоду, зменшення аварійності теплових мереж, підвищення якості теплопостачання в цілому. Особливості функціонування сфери теплопостачання, такі як наявність опалювального та міжопалювального періодів (сезонність), передбачають можливість розподілу витрат підприємств (як складових частин тарифу) на «умовно-змінні» і «умовно-постійні» та застосування двоставкових тарифів. Основна діяльність КП «Одеська ТЕЦ-2», полягає в забезпеченні теплом населення та інших споживачів, яке здійснюється в опалювальний період, проте в міжопалювальний період КП «Одеська ТЕЦ-2» продовжує роботу та несе поточні «умовно-постійні» витрати на здійснення ремонтів, придбання паливно-мастильних матеріалів, сплати податків, заробітну плату, амортизацію. Суть застосування двоставкових тарифів полягає в тому, що компенсація «умовно-постійних» витрат підприємства, які не залежать від обсягів виробництва теплової енергії, розподіляється рівними частинами на 12 місяців, і споживачі сплачують річну суму відшкодування «умовно постійних» витрат не протягом опалювального періоду, а впродовж року. Сума відшкодування таких витрат, сплачена споживачем за 12 місяців, є еквівалентною сумі, сплаченій за 6 місяців опалювального періоду при застосуванні одноставкового тарифу. Таким чином, позивач правомірно та обґрунтовано протягом 2021-2025 років проводить розрахунок оплати за опалення для населення по двоставковому тарифу. Також судом не приймається до уваги посилання представника відповідача на відсутність доказів зняття показань з прибору обліку та розрахунків обсягів споживання, які припадають саме на відповідача та доказів існування приборів обліку і документів, що підтверджують їх належність та відповідність вимогам держповірки. Так, позивачем надано докази встановлення за адресою: [ADDRESS] тепловодолічильника СВТУ-10М(М2), зав № 13170 (вузол комерційного обліку), який встановлений за відповідною адресою з 2017 року та останній раз повірка лічильника проводилась у 2024 році. Статтями 8-11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено порядок розподілу обсягів комунальної послуги отриманої відповідним споживачем, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги. Такий розподіл здійснюється шляхом визначення загального обсягу спожитої в будинку теплової енергії за лічильником поділений на квадратуру відповідної квартири, нежитлових приміщень, забезпечення загально будинкових потреб на опалення будинку та сумарний обсяг енергії. При цьому категорична незгода відповідачки із порядком нарахування платежів або заперечення щодо отримання таких послуг в період з 2022 по 2025 роки, не свідчить про автоматичну відсутність заборгованості щодо отриманих послуг з теплопостачання та допущення порушень зі сторони комунального підприємства щодо таких нарахувань, оскільки відповідач протягом зазначеного періоду частково борг погашала, тобто погоджувалась із розрахунком отриманих послуг, а звернулась із відповідними скаргами (заявами) до позивача щодо об`єму отриманих послуг лише після звернення комунального підприємства до суду із позовною заявою про стягнення боргу за отриманні комунальні послуги (11.10.2025 року, 15.11.2025 року та 17.11.2025 року). Безпідставним є і посилання представника відповідача на порушення підприємством Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» щодо порядку нарахування та підтвердження розміру заборгованості, оскільки облік нарахувань по споживачам за отриманні послуги підприємствами здійснюється за особовим рахунком такого споживача, за відповідними тарифами та вихідними даними отриманими від такого споживача, або представника такого споживача, яким в даному випадку є обслуговуючий кооператив «НАШЕ МІСТО». Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо періодичної відсутності світла, що впливає на об`єм надання послуг, оскільки як зазначено вище об`єм наданих позивачем послуг обліковується лічильником, тобто якщо відсутнє опалення через відсутність світла, лічильник не обліковує таке тепло через його відсутність. З урахуванням всього вищевикладеного та встановлених обставин справи, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами існування заборгованості у споживача [PERSON] перед МКП «Одеська теплоелектроцентраль № 2» за отриманні послуги теплопостачання у загальному розмірі 22339 грн. 84 коп. Щодо відшкодування судових витрат. Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час пред`явлення позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн.. З урахуванням повного задоволення позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору підлягає 3028 грн.. Також, позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження здійснення витрат пов`язаних з розглядом справи позивачем надано: - договір № 3/25-10 від 31 січня 2025 року про надання професійної правничої допомоги, укладений між МКП «Одеська теплоелектроцентраль №2» та ФОП Дударенко С.В. (адвокатом), за умовами якого виконавець зобов`язується надавати послуги з юридичного консультування та юридичного представництва, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги; - акт прийому-передачі наданих послуг від 30 травня 2025 року, згідно якого сторонами погоджено, що правнича допомога відносно відповідача [PERSON] становить в сумі 5000,00 грн.. яка складається з певних складових за тарифами та погодинною оплатою. Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. Судом приймається, що позивачем на підставі поданих доказів було отримано правничу допомогу на підставі договору № 3/25-10 від 31 січня 2025 року про надання правничої допомоги, яка пов`язана з розглядом даної справи. Разом з цим, відповідачем заявлено клопотання про зменшення судових витрат оскільки справа є типовою та адвокат Дударенко С.В. надає правову допомогу позивачу на постійній основі, що підтверджується договором. Сторона відповідача вважає, що витрати позивача на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є значно завищеними. З урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн., та витрати на правову допомогу, з урахуванням позиції обох сторін щодо його розміру, у розмірі 2000 грн., що відповідає складності справи та пропорційності заявлених вимог.

Outcome: approved