Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

08 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей із позивачем. В обґрунтування позову вказала, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис №2. Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу в стосунках між ними виникли непереборні розбіжності, які унеможливлюють подальше спільне життя та збереження шлюбу. Вже тривалий час вони проживають окремо. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. Діти проживають із нею, вона повністю їх утримує, доглядає та виховує. На даний час з відповідачем спільного господарства не ведуть. Спроби примиритися із відповідачем результату не принесли, тому примирення неможливе. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. 02 грудня 2025 року від відповідача поштовим зв`язком надійшов відзив на позовну заяву (після судового засідання, яке відбулося 02.12.2025 року об 13 год.00 хв.). У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначив, що позов в частині розірвання шлюбу визнає та не заперечує в задоволені позову в цій частині. Однак заперечує щодо задоволення позову в частині визначення місця проживання дітей з матір`ю, оскільки позовні вимоги необґрунтовані, надумані та такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Ухвалою суду від 22.12.2025 року було залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 05 січня 2026 року до суду надійшла заява від представника позивачки [PERSON] адвоката Лукавського А.В., який діє від іменні позивачки, в якій він просить позовну вимогу про визначення місця проживання неповнолітніх дітей залишити без розгляду. Позов щодо розірвання шлюбу позивачка підтримує та просить його задовільнити. В судове засідання, яке призначене на 23 січня 2026 року сторони не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява позивачки [PERSON] про розгляд справи у її відсутність. Від представника відповідача 23 січня 2026 року через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Порти позову в частині розірвання шлюбу не заперечує та визнає. У зв`язку із визнанням позову судові витрати з відповідача просить стягнути в розмірі 50%. Ухвалою суду від 23 січня 2026 року було залишено позов без розгляду в частині позовних вимог про визначення місця проживання дітей. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 09 серпня 2015 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюбу, який зареєстрований виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, та 09.08.2015 року зроблений відповідний актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.08.2015 року. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 18.02.2016 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 16.05.2017 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 16.05.2017 року). Причиною для розірвання шлюбу стало те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрата почуття поваги один до одного. Сторони тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Відповідач визнав позов та просить шлюб, який укладений між ним та позивачкою розірвати. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що позивачка з часу подання позову до суду наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони не просять надавати терміну для примирення, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачці належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved