Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося доКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.03.2025 року між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» укладений кредитний договір №07.03.2025-100002155, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до умов Договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 4500 грн. строком на 140 днів з дати його надання, по дату повернення кредиту 24.07.2025 року. Зі сплатою відсотків: процентна ставка "Стандарт" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших трьох чергових періодів користування кредитом зазначених у графіку платежів. Комісія пов`язана за надання кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 900 грн. Відповідно до договору від 07.03.2025 року та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 4500 грн. Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідач порушив умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 13950 грн., з яких: 4500 грн. - тіло кредиту, 6300 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 900 грн- комісія та 2250 - неустойка. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13950 та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. УхвалоюКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. УхвалоюКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, зокрема чи було емітовано (видано) банківську картку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ; інформацію про рух коштів (виписку) по банківському рахунку № [NUMBER] за 07.03.2025 року. 27.10.2025 року за вх.№34561/25 до суду надійшли витребувані докази (інформація) від АТ «Державний ощадний банк України» з яких слідує, що на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в Банку емітовано банківську платіжку карту№ [NUMBER] . Відповідно до виписку про рух грошових коштів за період з 03.03.2025 року по 07.03.2025 року оборотів за даний період 0,00. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в тому числі через оголошення на веб-сайті. Відзиву на позов суду не надано. Будь-яких інших клопотань щодо розгляду справи від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 07.03.2025 р. укладено Кредитний договір (оферти) №07.03.2025-100002155. Відповідно до умов договору Позичальнику надано кредит у розмірі 4500 грн., строк на який надається кредит 140 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 24.07.2025 року, реквізити належного позичальник електронного платіжного засобу:4790-72ХХ-ХХХХ-5781. З копії заявки на укладення кредитного договору від 07.03.2025 року, копії пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), копії відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору, копії інформаційного повідомлення позичальника зазначено, що [PERSON] підписано одноразовими ідентифікаторами Е584. Відповідно до заявки на укладання кредитного договору від 07.03.2025 року, сума наданого кредиту у розмірі 4500 грн., дата повернення кредиту 24.07.2025 року. Зі сплатою відсотків: процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія пов`язана з надання кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 900 грн., яка нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Відповідно до довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №07.03.2025-100002155 від 07.03.2025 року, заборгованість [PERSON] по кредитному договору за період з 07.03.2025 року по 24.07.2025 року становить 13950 грн., яка складається з 4500 грн. - тіло кредиту, 6300 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 900 грн- комісія та 2250 - неустойка. З копії договору про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04 січня 2024 року слідує, що ТОВ «Споживчий центри » та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» уклали договір про надання послуг з переказу коштів споживачам. Згідно інформації від 27.08.2025 року вих.№102-2708 наданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на платіжну карту клієнта були перераховані кошти 07.03.2025 року 16.57.44 на суму 4500 грн. номер карти [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua- 673217681. 27.10.2025 року за вх.№34561/25 в порядку виконання ухвали суду про витребування доказів від АТ «Державний ощадний банк України» надійшла інформація з якої слідує, що на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] відкрито банківський рахунок № [NUMBER] до якого емітовано банківську платіжну карту № [NUMBER] . Відповідно до виписку про рух грошових коштів [PERSON] РНОКПП [NUMBER] оборотів за період 07.03.2025 року - 0,00. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. З наданих позивачем документів вбачається, що кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» [PERSON] укладався у електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора на мобільний номер [NUMBER] , де було обумовлено отримання кредиту на банківську карту № [NUMBER] . При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме [PERSON] належать номер мобільного телефону [NUMBER] . Враховуючи викладене, суду із наявних у справі доказів не можливо встановити, що саме [PERSON] , а не інші особа, підписував за допомогою одноразового ідентифікатора у електронному вигляді кредитний договір. Позивачем не надано доказів, що після направлення коштів 07.03.2025 року о 16:57:44 в сумі 4500 грн. ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за платіжним дорученням, ці грошові кошти були зараховані на банківську карту відповідача [PERSON] . Судом на підставі витребуваної виписки про рух грошових коштів АТ «Державний ощадний банк України» встановлено, що за 07.03.2025 року на банківському рахунку відповідача [PERSON] № [NUMBER] до якого емітовано банківську платіжну карту № [NUMBER] оборотів за період 07.03.2025 року не виявлено. З цього слідує, що відповідач не отримував кредитні кошти на вказану кредитну карту (оборотів за період 07.03.2025 року - 0,00), яка зазначена в заявці кредитного договору від 07.03.2025 року №07.03.2025-100002155, відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору №07.03.2025-100002155та інформації онлайн платежів iPay.uaнаданого ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15. Суд не приймає до уваги, інформацію вказану ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27.08.2025 року щодо перерахування коштів на платіжну карту клієнта (номер карти [NUMBER] ), як доказ виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, оскільки відсутні докази, що такі грошові кошти були зараховані на рахунок відповідача 07.03.2025 року, а не іншої особи (або не були повернуті банком до ТОВ «Споживчий центр»). Таким чином, подані позивачем докази щодо заборгованості (серед іншого й платіжне доручення), не є підтвердженням виконаних банківських операцій. З поданих до суду доказів неможливо встановити взагалі факт укладення кредитного договору беззаперечно із відповідачем. Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні. Отже, надані позивачем платіжне доручення в системі iPay.ua (без відповідного документу про успішне зарахування грошових коштів) та розрахунок заборгованості за кредитним договором не є належними доказами розміру кредитної заборгованості, який позивач просить стягнути, оскільки останнім не доведено отримання кредитних коштів, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаним кредитним договором. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів в сумі 4500 грн. за кредитним договором від 07.03.2025 року №07.03.2025 року -100002155 та підтвердження зарахування грошових коштів саме на картку [PERSON] , а тому в задоволенні позову слід відмовити з підстав не доведеності позовних вимог. Враховуючи викладене відповідно до ст.144 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed