Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

01.10.2025 позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5219633 від 01.12.2022 року посилаючись на те, що відповідач, на підставі наведеного кредитного договору отримав у ТОВ «МІЛОАН» грошові кошти (кредит) в сумі 5244 грн. та зобов`язався виконати кредитні зобов`язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення порядку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість. Правонаступником ТОВ «МІЛОАН» за всіма правами та обов`язками є ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», який в свою чергу згідно умов договору факторингу відступив право вимоги за кредитними договорами позивачу. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 19430,07 грн., з яких: 5422 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13654,07 грн. заборгованість за відсотками та 532 грн. заборгованість за комісією. За наведених обставин позов просив задовольнити. 11.11.2025 представник позивача подав уточнену позовну заяву. Вважав за необхідне уточнити вимоги у прохальній частині позову, а саме уточнити відомості щодо відповідача: стягнути вказані в позовній заяві заборгованість за кредитним договором та судові витрати з [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився. Згідно вимог позовної заяви просив про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суд не повідомив. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого правонаступник банку позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості. 01.12.2022 року [PERSON] уклав з ТОВ «МІЛОАН» договір про надання споживчого кредиту № 5219633, за яким ТОВ «МІЛОАН» надав, а відповідач отримав кредит в розмірі 7600 грн. (а.с.25-33). Відповідно до п. 1.3 договору кредит надається строком на 101 день з 01.12.2022 (дата надання кредиту). Пільговий період складає 11 днів та завершується 12.12.2022. Поточний період складає 90 днів та завершується 12.03.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту 532 грн., яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Пунктом 1.5.2 договору визначено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 877.8 грн., які нараховуються за ставкою 1,05% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. А п. 1.5.3 договору визначено, що проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 20520 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до п.2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . В розділі 6 договору визначено порядок його укладення та спосіб ідентифікації позичальника. Кредитний договір укладається в електронній формі о особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті Позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор для підписання цього кредитного договору. На договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення договору. Після укладення цей кредитний договір надається (надсилається) Позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті Позичальника. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. В статті Закону України «Про електронну комерцію» зазначено,що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі, а електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Отже, між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі із дотриманням вимог чинного законодавства та відповідач отримав кредитні кошти в сумі 7600 грн., що підтверджується копією договору про споживчий кредит, анкетою-заявою на кредит та паспортом споживчого кредиту та платіжним дорученням від 01.12.2022 на суму 7600 грн. згідно договору №5219633. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 29.05.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №97-МЛ, за яким позивач набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «МІЛОАН», включно до [PERSON] за кредитним договором № 5219633 від 01.12.2022 (а.с.35-42). Відповідачу надсилалась досудова вимога №22737547 від 12.09.2025 року про погашення заборгованості та повідомлення про відступлення права вимоги. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Згідно наданого розрахунку позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 5219633 від 01.12.2022 року становить 19430,07 грн., з яких: 5422 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13654,07 грн. заборгованість за відсотками та 532 грн. заборгованість за комісією. Свого розрахунку заборгованості чи доказів того, що розрахунок позивача є невірним, відповідач суду не надав. В той же час, суд уповноважений самостійно перевірити розрахунки позивача та зобов`язаний встановити дійсні обставини справи. Що стосується розміру заборгованість зі сплати тіла кредиту та нарахованих відсотків, то позивачем здійснено розрахунки вірно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн., то суд зазначає наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19). Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 щодо надання правової допомоги щодо захисту прав та інтересів, зокрема у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором, актом №1716 надання послуг правової допомоги з детальним описом наданих послуг, відповідно до якого сума наданих послуг становить 8000 грн. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовна вимога про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, то суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, оскільки позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 2422,40 грн. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527 ч.1, 530, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved