Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві вказував, що 08.11.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8905713698, відповідно до п.1.1. якого, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором. Відповідно до умов паспорту кредиту позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 37744,00 грн., строк користування 24 місяців, річні проценти 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49% від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом протягом 3 банківських днів від дня укладення договору. 01.09.2021 року право вимоги за кредитним договором відступлені позивачу на підставі договору про відступлення прав вимоги №01/09/21. Умови кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Станом на 01.07.2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором №8905713698 від 08.11.2021 року становить 53607,10 грн., з яких: -31333,82 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); -5,58 грн. заборгованість по річним процентам; -22267,70 грн. заборгованість по щомісячним процентам. Позивач зазначив, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, в зв`язку з чим він змушений звернутись до суду. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 25.09.2025 року. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якій просив суд відмовити у позові за недоведеністю права позивача на стягнення боргу. Позивач у відповіді на відзив заперечив позицію відповідача. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього кодексу. До матеріалів справи додано копію кредитного договору №8905713698, який укладено 08.11.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] . Відповідно до п. 1.1. кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно із п. 1.2. вищевказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зобов`язалось надати позичальнику кредит в сумі 37744 грн. строком на 24 місяців, безготівковим шляхом протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору, процентна ставка за кредитом фіксована та становить: початковий процент при наданні кредиту 7% від суми кредиту в розмірі 1960 грн., щомісячні проценти 2,70%, загальні 0,01%. Згідно п. 1.3. договору сторони кредитного договору погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснити повернення кредиту на умовах які визначені графіком платежів. П.1.4 передбачено, що підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів, на рахунки які наведені в договорі. 01.09.2021 року між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено договір відступлення права вимоги № 01/09/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає ПАТ «Таскомбанк» за плату, а ПАТ «Таскомбанк» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником. Відповідно до п.2.2 сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати новому кредиторові свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язався набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимоги є невід`ємною частиною цього договору. Згідно із витягом з Реєстру прав вимоги від 09.11.2021 року, ТОВ «ФК «ЦФР» передало АТ «Таскомбанк» право вимоги за кредитним договором №8905713698 від 08.11.2021, укладеним з [PERSON] , сума заборгованості 37780,41 грн. Також умовами п.9.2 вказаного договору передбачено, що він діє один рік, отже, враховуючи п.2.2 позивач правомірно отримав право вимоги до відповідача на підставі даного договору, який був укладений раніше ніж кредитний договір з відповідачем, чим спростовується позиція відповідача, проте, що відповідача не надав доказів правомірного набуття прав на вимоги до відповідача. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Суд вважає доведеним перехід права вимоги за кредитним договором до позивача. Щодо розрахунку заборгованості, то згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №8905713698 від 08.11.2021, розмір заборгованості станом на 03.06.2025 року становить 53607,10 грн., з яких: -31333,82 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); -5,58 грн. заборгованість по річним процентам; -22267,70 грн. заборгованість по щомісячним процентам. Сума заборгованості за тілом кредиту підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку по даному договору. Стороною відповідача не заперечується факт отримання коштів по кредитному договору та неправильність нарахованих відсотків, не спростовується розмір боргу доказами його погашення, а тому оцінюючи всі надані суду докази у сукупності, суд вважає що позивачем доведено наявність заборгованості відповідача у заявленій сумі. Заява по якій надано кредит, містить всі необхідні умови для отримання кредиту та обрахунку заборгованості сума кредиту, розмір процентів та порядок їх сплати, строк на який наданий кредит, а тому твердження сторони відповідача, що наданий суду кредитний договір неповний і такий, що не підвереджує виникнення кредитних відносин через не підписання додатків до нього є необґрунтоване. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим з неї на користь позивача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту. Стосовно заборгованості за відсотками за користування кредитом, то суд вважає за необхідне стягнути відсотки, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по договору, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором та процентами. Судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, слід стягнутим з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved