Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

29 січня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Пивоварова В.І. до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява, якою просить суд витребувати у Головного управління Національної полії у м. Києві інформацію про наявність на сьогоднішній день підстав збереження арешту нерухомого майна, належного [PERSON] , а саме : земельної ділянки з кадастровим номером 3220881300:03:001:0108, який накладено постановою про накладення арешту, 52/55-3452, 29 липня 2011 року, СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві; звільнити з-під арешту земельну ділянку з кадастровим номером 3220881300:03:001:0108, що знаходиться на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, яка належить [PERSON] , накладеного згідно постанови про накладення арешту, 52/55-3452, 29 липня 2011 року, СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, реєстраційний номер обтяження 11372886. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 серпня 2008 року між [PERSON] та АТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір. Як забезпечення виконання зобов`язань до Кредитного договору був укладений Договір іпотеки від 05 серпня 2008 року, предметом іпотеки за яким є земельна ділянка для ведення індивідуального садівництва, що знаходиться на території Вишеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер: 3220881300:03:001:0108. 23.04.2020 року між ПАТ «Комерційним банком «Надра» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого кредитором та іпотекодержателем за Кредитним договором і Договором іпотеки стало ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». З Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» стало відомо, що на земельну ділянку з кадастровим номером 3220881300:03:001:0108 накладено арешт, на підставі постанови про накладення арешту, 52/55-3452, 29.07.2011 року, СВ Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві. Вказане обтяження перешкоджає у реалізації прав та законних інтересів кредитора - ТОВ «Укрдебт Плюс». Слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у місті Києві Ушканенко Е.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження від 19.03.2014, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013110050003622 від 06.03.2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023), на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Ухвалою суду від 07 лютого 2025 року провадження у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строк для їх реалізації. 17 березня 2025 року до суду від представника ГУ НП у м. Києві через систему «Електронний суд» надійшли пояснення, у яких останній зазначив, що належною третьою особою у справі є Оболонське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, яке відповідно до інформації з єдиного державного реєстру осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є окремою юридичною особою публічного права (діючою). Оскільки ГУНП у м. Києві не є правонаступником Оболонського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, тому ГУ НП у м. Києві не є належною третьою особою у вказаній справі, так як правовідносини у позивача відбувалися саме з Оболонським районним управлінням Головного управління МВС України в місті Києві (міліція ОВС). Слідчим відділом Оболонського районного управління ГУ МВС України в місті Києві (міліція ОВС України) 06 березня 2013 року було внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013110050003622, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. 19.03.2014 року слідчим Оболонського районного управління ГУМВС в місті Києві Ушканенко Е.О. було винесено постанову про закриття кримінального провадження №12013110050003622, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. В той же час, підставою для накладання арешту на майно позивача слугувала постанова про накладення арешту від 05.07.2011 року, кримінальна справа №52/55-3452. Із викладеного вбачається, що ГУНП у м. Києві взагалі не має жодного відношення до накладення арешту на майно на розслідування даної справи. Належних та допустимих доказів порушення будь-яких його законних прав чи інтересів саме юридичною особою ГУНП у м. Києві позивач не надав, у зв`язку з чим у задоволенні позову представник просив відмовити. 05 травня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Натомість представник позивача подав заяву, якою просив суд позовну заяву задовольнити, розгляд справи проводити у його та позивача відсутність. Від представника ГУ НП у м. Києві у судове засідання надійшла заява у якій просив проводити розгляд справи без їх участі. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на увсебіч-ному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтую-ться. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 05 серпня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» був укладений кредитний договір №92/П/72/2008-840 (а.с.33-37). Як забезпечення виконання зобов`язань до Кредитного договору був укладений Договір іпотеки від 05 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за реєстровим №7352, предметом іпотеки за яким є земельна ділянка для ведення індивідуального садівництва, що знаходиться на території Вишеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер: 3220881300:03:001:0108. Наведене також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 207543346 від 25 квітня 2020 року (а.с. 15-16, 23-26). 23 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційним банком «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений договір №GL3N216868 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С., відповідно до якого кредитором та іпотекодержателем за Кредитним договором і Договором іпотеки від 23 червня 2008 року стало ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» (а.с. 17-22). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» слідує, що 02 серпня 2011 року реєстратором: Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, було зареєстровано обтяження земельної ділянки з кадастровим номером 3220881300:03:001:0108 - арешт, накладений на підставі постанови про накладення арешту, 52/55-3452, 05 липня 2011 року, СВ Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві (а.с.31-32). З листа ГУНП у м. Києві від 19 березня 2025 року встановлено, що слідчим відділом Оболон-ського УП ГУНП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013110050003622 від 06 березня 2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (чинна до 11 серпня 2023 року). Також, надано інформацію, що слідчим СВ Оболон-ського УП ГУНП у місті Києві Ушканенко Е.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження від 19 березня 2014 року, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013110050003622 від 06 березня 2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (чинна до 11 серпня 2023 року), на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.100). Відповідно до п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, арешт майна, застосований під час досудового слідства до дня набрання чинності КПК 2012 року, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року. Постанова про накладення арешту на майно ухвалена органом досудового слідства 05.07.2011 року, тобто до набрання чинності новим КПК України. Отже, виходячи з п. 9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, постанова про арешт майна продовжує свою дію до цього часу. Проте положеннями КПК України (в ред. 1960 року) передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (ч. 1 ст. 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (ч. 6 ст. 126). Згідно ст. 174 КПК України 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому у застосуванні відповідного заходу відпала потреба. Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому КПК України 2012 року. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження КПК України не передбачає. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу Україні, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. Під час судового розгляду встановлено, що на земельну ділянку накладено арешт на підставі постанови від 05 липня 2011 року у кримінальній справі, відповідно до положень КПК України 1960 року, а саме до набрання чинності КПК України 13 квітня 2012 року. Кримінальне провадження закрито. Таким чином, спори про право, пов`язані з належністю майна на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні. Відтак, якщо арешт майна було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року і при цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства. Такий правовий висновок узгоджуються з правовою позицією ВСУ у постановах від 24 квітня 2019 року за № 2-3392/11, від 15 травня 2019 року у справі за № 372/2904/17-ц та від 15 травня 2013 року за № 6-26цс13. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе розглянути в рамках цивільного судочинства вимоги ТОВ «Укрдебт Плюс» про звільнення з-під арешту земельної ділянки з кадастровим номером 3220881300:03:001:0108, що знаходиться на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області , яка належить [PERSON] накладеного згідно постанови про накладення арешту, 52/55-3452 від 05 липня 2011 року СВ Оболонського РУГУ МВС України в м.Києві, реєстраційний номер обтяження 11372886. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Арешт на земельну ділянку було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом. Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в даній ситуації кримінальний процесуальний закон 1960 року не передбачає. При розгляді таких спорів суди повинні враховувати роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму від 03 червня 2016 року за № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Так, відповідно п. 2 зазначеної Постанови Пленуму вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Аналізуючи вищенаведені обставини, в даний час дія арешту на нерухоме майно порушує права позивача, оскільки в державному реєстрі наявні відомості про арешт нерухомого майна. Положення ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до [PERSON] , треті особи : Головне управління Національної полії у м. Києві, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про звільнення майна з-під арешту. З врахуванням викладеного, розглянувши цивільну справу всебічно та з врахуванням наданих доказів, суд вважає, що відповідні вимоги позивача за позовом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №32560 від 27 січня 2025 року (а.с.41). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 133 та ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved