Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Кудіна А.В., звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 76 520,00 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступні обставини. 05.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3948537, який підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п.10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.2.1,п.2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 30.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30112021, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало за плату право вимоги до боржників згідно Реєстру боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.11.2021 до Договору факторингу № 301112021 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 65 600 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 20 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 45600,00 грн, сума заборгованості за пенею, штрафами 0 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.11.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» ні на рахунки попереднього кредитора. 03.05.2021 між ТОВ « ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 01147-05/2021, який підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. . Згідно з п.1.1, п.1 Кредитного договору, Товариство надає позичальнику фінансовий кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначеним цим Договором. 29.12.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29122021, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 10 920,00 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу - 3 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 7920,00 грн. З моменту отримання грошової вимоги до відповідача, а саме з 29.12.2021 позивачем не здійснювалися нарахування жодних штрафних санкцій. В супереч вимогам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючого заборгованості на ні рахунки ТОВ «ФК «ЕАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи позивач та представник позивача були повідомлені у встановленому законом порядку. До суду від представника позивача [PERSON] поступила 09.01.2026 заява/заперечення на письмові пояснення, в яких представник позивача, зокрема просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги ТОВ «ЕАПБ» до відповідача просить задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. (а.с.78-80) Відповідач в судові засідання не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. До суду 16.12.2025 відповідач подала пояснення на позовну заяву, в яких просить суд відмовити повністю в задоволенні позову, застосувати позовну давність відповідно до ст..ст.267 ЦК України, судові витрати покласти на позивача та провести судове засідання без участі відповідача. Зазначивши в заяві, що вона повність заперечує проти задоволення позовних вимог. Зобов`язання за обома договорами виникли у 2021 році, позов подано у 2025 році. Відповідно до ст..257 ЦК України - загальна позовна давність 3 роки, ст..267 ЦК України - суд застосовує давність за заявою сторони. Тому, відповідач заявляє про сплив позовної давності, вимоги за межами строку давності не підлягають задоволенню. Це є підставою для відмови у задоволенні позову. Позивач не довів причину відсутності поновлення позовної давності. (а.с.66) Представник відповідача [PERSON] в поданій до суду заяві/запереченні на письмові пояснення від 09.01.2026 щодо письмових пояснень відповідача зазначає, що відповідно до ст. 256 ЦК України, Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до пункту 19 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Відповідно до Закону України №4434-ІХ від 14 травня 2025 року «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (далі - Закон) - «Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., NN 40-44, ст. 356) виключити». В період з 02.04.2020 по 30.06.2023 року (на підставі п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ ), з 17.03.2022 по 29.01.2024 року (на підставі п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, в редакції, яка діяла до 29.01.2024), а також з 30.01.2024 по 03.09.2025 року (на підставі п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ ) діяло призупинення процесуальних строків позовної давності, зокрема щодо загального строку позовної давності, що передбачено ст. 257 ЦКУ. Відновлення строків позовної давності передбачено Законом від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності». Відтак Позивач, звернувшись до суду у жовтні 2025 року, застосував заходи щодо захисту своїх прав в межах строків позовної давності. Тобто підстави вважати, що строк пред`явлення позовних вимог був пропущений відсутні. Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, письмові пояснення відповідача та подану заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. 05.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 3948537 за допомогою ІКС Товариства, доступ до якого забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Даний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М56633. (а.с.7-10) Відповідно до п.1 Договору сума (загальний розмір) кредиту складає 20 000,00 грн., тип кредиту - кредит, строк кредиту - 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: в межах строку кредиту, вказано в п.1.4 цього Договору; межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору; в межах нового строку кредиту,я що відбулася авто пролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. Знижена процентна ставка 0,95% в день та застосовується відповідно до умов визначених п.п.1.5.1 Договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 693,50% річних; за зниженою ставкою 346,75% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 31 400,00 грн, за зниженою ставкою 25 700,00 грн. Згідно п.2. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Пунктом 3 Договору визначено порядок обчислення (нарахування) процентів. Порядок зміни процентів, а п.4 визначена Пролонгація строку кредиту. Відповідно до п.5.1 Договору Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договорами факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Згідно п.6.1 Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п.п.6.1.1 Договору. Відповідно до п.7.1 Договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно чинного законодавства України, цього Договору. У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 960,00 грн. на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; у розмірі 220,00 грн починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та /або неналежного виконання. Відповідно до п.9.2 Договору - договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Відповідачкою також підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М536633 - Графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 3948537 від 05.04.2021, який є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 3948537 від 05.04.2021, та Паспорт споживчого кредиту. (а.с.11-13) З картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) по договору № 3948537 від 05.04.2021 вбачається, що заборгованість відповідача по даному кредитному договору станом на 29.11.2021 становить 65 600,00 грн, яка складається з основного боргу 20 000,00 грн, процентів 45 600,00 грн. Проценти нараховані станом на 01.09.2021. Також, із даного розрахунку вбачається, що 04.05.2021 було здійснено оплату процентів в розмірі 5700,00 грн. (а.с.20-25) 30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30112021. Відповідно до п.1.1 Договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнту (ціна продажу) за плату, а клієнт відпустити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п.п.1.2 п.1 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. (а.с.14-16) Відповідно до копії Акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 30112021 від 30.11.2021 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 1272, після чого, з урахуванням п.1.2 Договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021, від клієнта до фактора переходять Права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. (а.с.17) Із платіжного доручення № 17755 від 02.12.2021 вбачається, що позивачем згідно договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021 було здійснено оплату за відступлення права вимоги на рахунок ТОВ «Авентус Україна». (а.с.18) Із копії Реєстру боржників від 30.11.2021 вбачається, що від клієнта ТОВ «Авентус Україна» до фактора ТОВ «ФК «ЄАПБ» на умовах передбачених Договором факторингу 30112021 від 30.11.2021 перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 3948537 загальною сумою заборгованості в розмірі 65600,00 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу 20 000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 45600,00 грн. (а.с.19) Також, 03 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , укладено договір про надання фінансового кредиту № 01147-05/2021, який підписаний відповідачкою електронним підписом W4094. (а.с.31-33) Відповідно до п.1 Договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 01.06.2021. За користування кредитом клієнт сплачує Товариству 803,0000000000001% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,20 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Для клієнта, якому Товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 7 днів з моменту надання кредиту. З метою поглиблення довіри до Товариства клієнту може бути запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5% на добу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайті Товариства https://www.zecredit.com.ua. Пунктом 2 Договору визначено порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за Договором, зокрема сторони домовилися, що повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за Договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором. Пунктом 3 Договору передбачені права і обов`язки сторін, зокрема Товариство має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним Договором третій особі, в зв`язку з чим відбудеться заміна сторони - кредитодавця за цим Договором. Відповідно до п.4 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України та Договору. Пунктом 6.1 Договору визначено, що цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідачкою електронним підписом W46094 підписано Графік розрахунків та орієнтовну суму вартості кредиту, який є Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 01147-05/2021. (а.с.33-зі зворотної сторони 34). Також, відповідачкою підписано електронним підписом W46094 інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. (а.с.35-36) Із розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 01147-05/2021 від 03.05.2021 за період з 29.12.2021 по 30.09.2025 вбачається, що заборгованість відповідача по даному кредитному договору становить 10 920 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 3000 грн, сума заборгованості за відсотками 7920 грн. (а.с.92) 29 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм»» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29122021. (а.с.37-38) Відповідно до п.п.1.1 Договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відпустити факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п.п.1.2 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до копії Акту прийому-передачі реєстру боржників від 29.12.2021 за Договором факторингу №29122021 від 29.12.2021 клієнт ТОВ « ФК «Інвеструм» передав, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю 5741, після чого, з урахуванням п.1.2 Договору факторингу 29122021 від 29.12.2021 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. (а.с.39) Копією платіжного доручення № 17891 від 30.12.2021 стверджується, що позивач здійснив оплату на рахунок ТОВ «ФК «Інвеструм» за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021. (а.с.40) Із копії Реєстру боржників від 29.1.2021, який є Додатком № 1 до Договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 вбачається, що від клієнта ТОВ «ФК «Інвеструм» до фактора ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 01147-05/2021 загальною сумою заборгованості в розмірі 10920,00 грн., яка складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу 3000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 7920,00 грн. (а.с.41) Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частини першої-другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень статей 5,15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту статей 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України«Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11Закону України«Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі. Відповідно до пункту 1 ч.1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року "Про банки і банківську діяльність", у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). З частини першої статті 1077 ЦК України та частини п`ятої статті 5 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27.12.2007 серія та номер ФК № 183 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВРНЕННЯ БОРГІВ», код ЄДРПОУ 35625014, є фінансовою компанією та має право здійснювати фінансові послуги, зокрема надавати послуги факторингу без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства. (а.с.48) Отже, позивач набув право Вимоги до відповідача за вище вказаними кредитними договорами на законних підставах. З приводу спливу позовної давності, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи: - договір № 3948537 про надання споживчого кредиту був укладений 05.04.2021 строком на 30 днів, дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 05.05.2021. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 3948537 про надання споживчого кредиту вбачається, що по вказаному договору 04.05.2021 відповідачкою [PERSON] було оплачено проценти в розмірі 5700 грн. - договір про надання фінансового кредиту № 01147-05/2021 укладений 03.05.2021 строком на 30 днів, тобто до 01.06.2021. Із наданого розрахунку заборгованості за даним кредитним договором вбачається, що відповідачкою [PERSON] жодного разу не було здійснено оплату за тілом кредиту та нарахованими процентами. З матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ «ФК «ЕАПБ» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за вищевказаними кредитними договорами - 18 листопада 2025 року. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та відмінено з 30 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651. Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який Указами Президента України неодноразово продовжувався та діє на даний час. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, який набрав чинності 17 квітня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено на підставі Закону № 4434-ІХ від 14.05.2025. Цей закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Закон набрав чинності - 04.09.2025. Отже, строк перебігу позовної давності в силу положень пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України по вищевказаних кредитних договорах зупинявся на строк дії карантину з 02.04.2020 до 30.06.2023 та воєнного стану в Україні з 17.04.2022 до 04.09.2025. Таким чином, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено. З приводу стягнення заборгованості за кредитними договорами, суд приходить до наступного. Як було вище зазначено, на підставі укладеного договору № 3948537 від 05.04.2021 відповідачці було надано суму кредиту - 20 000 грн., на підставі договору про надання фінансового кредиту № 01147-05/2021 відповідачка отримала кредит в розмірі 3000 грн. В поданих письмових поясненнях на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначила, що зобов`язання за обома договорами виникли у 2021 році. Просила відмовити повністю у задоволенні позову застосувавши позовну давність відповідно до ст.267 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1056-1 розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Проте, відповідач свої обов`язки за договорами № 3948537 та № 01147-05/2021 не виконала. На день розгляду справи, з боку відповідачки не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували факт отримання нею кредитних коштів, а також про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості за користування кредитами. Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо нарахованих відсотків по кредитних договорах, суд зазначає, що згідно умов укладеного договору № 394853, договір укладено на строк 30 днів, однак у договорі позики наявні умови щодо пролонгації строку кредиту, з якими погодилась відповідачка підписавши даний договір. Зокрема, відповідно до п.4 Договору № 394853 строк кредиту може продовжуватися за ініціативною споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4 Договору, тобто на 30 днів, Також, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строк кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів, поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. З наведеного слідує, що крайній день повернення боргу 03.08.2021 (05.05.2021 дата останнього дня повернення позики, з 06.05.2021 строк договору продовжено на 30 днів за ініціативною споживача, оскільки споживачем/відповідачкою 04.05.2021 були оплачені відсотки за кредит в розмірі 5700 грн, тобто до 04.06.2021, а з 05.06.2021 - перший день продовженого строку користування кредиту + 90, тобто до 02.09.2021. Відтак, в межах строку кредитування відповідачка повинна була повернути кредит та сплатити відсотки, і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків. Як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором позики № 3948537 від 05.04.2021 заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 45600 грн. нараховані станом на 01.09.2021, тобто нарахування процентів за даним договором здійснювалося в межах строку визначеного даним договором із врахування п.4 Договору. Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором № 3948537 підлягають до задоволення, а саме з відповідача на користь позивача по даному договору слід стягнути заборгованість в розмірі 65 600,00 грн, яка складається з тіла кредиту 20 000,00 грн., нарахованих відсотків - 45 600,00 грн. Згідно умов договору № 01147-05/2021 від 03.05.2021 строк кредиту 30 днів, тобто до 01.06.2021. (п.1.2 Договору). П.3.3.3 Договору визначено, що клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в Графі розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту, тобто 1520,10 грн. (що вбачається із Графіку). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 01147-05/2021 відповідачем не здійснювалась оплата за відсотками. Таким чином, строк надання кредиту по договору № 01147-05/2021 не продовжувався відповідно до п.3.3.3 Договору. Тому суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості за договором № 01147-05/2021 підлягає до часткового задоволення, а саме в межах строку дії договору та відповідно до Графіку розрахунків в розмірі 4520,10 грн., з яких тіло кредиту - 3000 грн, нарахованих процентів за користування кредитом 1520,10 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 141 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено частково, а саме в загальному розмірі 70 120,10 грн ( 65 600,00 + 4520,10) з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 2774,75 грн. (65600,00*3028/76520,00) На підставі та

Outcome: partial