Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

14 січня 2026 року до Новобаварського районного суду міста Харкова звернулась заявник [PERSON] , в особі свого представника адвоката Таволжанського Миколи Володимировича, заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті, в якій просить суд встановити факт державної реєстрації шлюбу укладеного між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що 25 квітня 2014 року виконавчим комітетом Зуйської селищної ради Білогірського району Автономної Республіки Крим, актовий запис № 07. В обґрунтування вимог представник заявника посилається на те, що 25 квітня 2014 року між Заявницею, [PERSON] , та [PERSON] було укладено шлюб. Шлюб зареєстровано 25.04.2014 виконавчим комітетом Зуйської селищної ради Білогірського району Автономної Республіки Крим, актовий запис № 07. Після укладення шлюбу заявниця отримала прізвище - « [PERSON] ». На підтвердження реєстрації шлюбу видано свідоцтво про шлюб від 25.04.2014 р., серії [NUMBER] . Отримане свідоцтво хоч і є українського зразка, але видане під час тимчасової окупації території АР Крим, тому в Державному реєстрі актових записів цивільного стану відсутній актовий запис про шлюб. Заявниця звернулась до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про поновлення актового запису про шлюб та їй було повідомлено про неможливість поновлення актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] , складений 25.04.2014 виконавчим комітетом Зуйської селищної ради Білогірського району Автономної Республіки Крим, актовий запис № 07, у зв`язку з відсутністю підстав та рекомендовано звернутись до суду із зазначеним питанням. Зазначив, щопоновлення актового запису про шлюб зареєстрованого 25.04.2014 виконавчим комітетом Зуйської селищної ради Білогірського району Автономної Республіки Крим, актовий запис № 07 необхідне заявниці для внесення відомостей про його реєстрацію до Державного реєстру актів цивільного стану.Оскільки Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією та отримати документи, що підтверджують факт реєстрації шлюбу за зразками України неможливо, що в свою чергу порушує права заявниці як громадянки України, єдиним способом захисту є звернення до суду. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 19 січня 2026 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту реєстрації шлюбу. Призначено судове засідання. Заявник та представник заявника в судове засідання не з?явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримали, просили її задовольнити. Представник Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез?явившихся осіб на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Судом встановлено, що 25.04.2014 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 01 червня 1978 року зареєстрували шлюб виконавчим комітетом Зуйської селищної ради Білогірського району Автономної Республіки Крим, актовий запис № 07. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] (а.с.11). Як зазначає представник заявника, отримане свідоцтво хоча і є українського зразка, але видане під час тимчасової окупації території АР Крим, тому в Державному реєстрі актових записів цивільного стану відсутній актовий запис про шлюб. В подальшому представник заявника звернувся до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про поновлення актового запису про шлюб [PERSON] . Так, відповіддю Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено, що про неможливість поновлення актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] , складений 25.04.2014 виконавчим комітетом Зуйської селищної ради Білогірського району Автономної Республіки Крим, актовий запис № 07, у зв`язку з відсутністю підстав та рекомендовано звернутись до суду із зазначеним питанням. (а.с. 9-10). Так, згідно п.3.17 «Правил внесення змін до актових записів, їх поновлення та анулювання» затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 рішення суду про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його первинного складання, крім випадку зберігання запису на тимчасово окупованій території України. Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено, щоАвтономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Оскільки Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією та отримати документи, що підтверджують факт реєстрації шлюбу за зразками України неможливо, що в свою чергу порушує права заявниці як громадянки України, єдиним способом захисту є звернення до суду. Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною третьою статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків. 07 травня 2022 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України", яким, зокрема, частину третю статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" доповнено словами "крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану". Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум "реєстрація народжень, смертей і шлюбів", виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо реєстрації шлюбу, з метою захисту прав і свобод громадян України на тимчасово окупованих територіях, ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 315 ЦПК України. Така правова позиція висловлена Верховним Судом в Постанові від 16 листопада 2022 року по справі № 759/1443/22. Як вже було встановлено судом, що 25.04.2014 між заявницею та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Зуйської селищної ради Білогірського району Автономної Республіки Крим. Отже, згідно з Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" шлюб укладено на тимчасово окупованій території України. У статті 315 ЦПК України закріплено, що у судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись до суду із вказаною заявою, [PERSON] вказує, що метою, заради якої їй необхідно встановлення факту реєстрації шлюбу для внесення відомостей про його реєстрацію до Державного реєстру актів цивільного стану. З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, враховуючи те, що встановлення факту державної реєстрації шлюбу заявнику необхідно для внесення відомостей про його реєстрацію до Державного реєстру актів цивільного стану, оскільки видане заявниці свідоцтво про шлюб від 25.04.2025 серія [NUMBER] органом непідконтрольним державі Україна, на території України є недійсними і не створює правових наслідків, а отже суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] , заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту реєстрації шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved