Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 05.11.2025 року представник позивача звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.02.2021 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та відповідачем було укладено кредитний договір № 10210970080, згідно з умовами якого сума кредиту за зазначеним договором становить 8294,88 гривень. Відповідно до п. 1.1 основного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит покупцю на умовах визначених розділом 2 основного договору, а покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. Згідно з розділом 3 основного договору сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 календарних місяців та платності - 4,5% в місяць. Відсоткова ставка становить 0,01. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 55,92 % річних від загальної суми кредиту. Перший внесок за товар склав 0 грн та був сплачений покупцем продавцю в момент придбання товару (п. 3.3). Відповідно до п. 3.9 та п. 3.10 кредитного договору розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту становить 345,62 грн, а щомісячний платіж повинен сплачуватись до 26 числа кожного місяця. Кредит надається на придбання товарів/послуг, що визначаються клієнтом в заяві на отримання кредиту (п. 3.12). Взяті на себе зобов`язання позивач виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої обов`язки за вказаним договором належним чином не виконав, не повернув кредит, у зв`язку з чим станом на 13.10.2025 у нього виникла заборгованість на загальну суму 15652,74 грн, яка складається з: 8294,88 грн - загальна заборгованість за тілом кредиту; 7357,86 грн - загальна заборгованість за сумою комісії. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 15652,74 грн та витрати зі сплати судового збору - 2422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу - 10 000,00 грн. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої відповідно до п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України є 10.12.2025 року. Правом на подання відзиву не скористався. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 24.11.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься кредитний договір №10210970080 від 26.02.2021 року, де сторонами його зазначені - ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] , відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати кредит покупцю, а покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах визначених договором (пункт 1.1. договору). Кредит надається покупцю на споживчі цілі (пункт 1.2. договору). Назва кредитного продукту "Розстрочка 3-24". Вартість товару становить 6999,90 грн. Перший внесок за товар становить 0 грн (пункти 3.1., 3.2., 3.3. договору). Сума кредиту становить 8294,88 грн (пункт 3.6. договору). Строк користування кредиту становить 24 місяців (пункт 3.7. договору). Плата за користування кредитом складається з річних відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % від суми Кредиту. Реальна річна ставка встановлюється на рівні 55,92 % річних від загальної суми Кредиту; щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 4,5% від суми кредиту (пункт 3.8. договору). Розмір щомісячного платежу з погашення тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 938,12 грн. Згідно п. 2.5 договору підписання покупцем договору та отримання товару/послуг є фактом отримання кредиту. Сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг, а також сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором становить 16133,97 грн (пункт 3.11. договору). Кредит надається на придбання товарів/послуг, що зазначаються клієнтом в заяві на отримання кредиту (пункт 3.12. договору). Зокрема п. 4.4.1. договору вказано, що кредитодавець зобов`язаний забезпечити своєчасне перерахування кредиту продавцю у відповідності до умов договору доручення № від (реквізити доручення у договорі не зазначено). Також договором передбачено права та обов`язки сторін (розділ 4 Договору), плата за користування кредитом (розділ 5 Договору), порядок погашення кредиту (розділ 6 Договору), відповідальність, вирішення спорів, заключні положення (розділи 7, 8, 9 Договору). Договір містить реквізити сторін, зокрема ім`я покупця [PERSON] , його паспортні дані, адресу проживання, податковий номер, мобільний телефон. Цими ж сторонами погоджено графік платежів, який містить інформацію про дату платежу, річні відсотки за користування кредитом, щомісячну комісію за управління кредитом, реальну процентну ставку та штраф при простроченні сплати чергового платежу, комісію РКО. Договір підписаний кредитодавцем, натомість підпису [PERSON] не містить (а.с.17зв.) [PERSON] підписав договір добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування фінансового ризику № 10210970080 від 26.02.2021 року та паспорт споживчого кредиту, підпис страховика у договорі страхування відсутній (а.с.20зв, 19зв-20). Згідно заяви на отримання споживчого кредиту в розділі Інформація про товар, який клієнт має на меті придбати за рахунок кредитних коштів, зазначено, що Клієнт доручає кредитодавцю у випадку погодження надання кредиту та укладення кредитного договору, супроводжувати кредитну справу та перерахувати кредитні кошти одержувачу ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» (а.с.18зв-19). У рахунку-фактурі №ФА-0910-6281249 від 26.02.2021, наданій ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», зазначено найменування товаруу яким є смартфон Хіаомі, реквізити рахунку для сплати вартості товару в розмірі 6999,90 грн, одержувача товару - [PERSON] постачальника товару ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» ( а.с.21). Згідно видаткової накладної №ФА-0910-44985878 від 26.02.2021року, підписаної представником постачальника, вказаний товар в сумі 6999,90 грн відвантажено представником ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» одержувачу [PERSON] . Підпис [PERSON] про одержання товару відсутній (а.с.21 зв). У відповідності до виписки по особовому рахунку за кредитним договором № 10210970080 від 26.02.2021 року боржником за яким є [PERSON] , заборгованість становить 8294,88 грн за тілом кредиту та 7357,86 грн за комісією. Розрахунок заборгованості виконаний ТОВ «Сучасний факторинг» за період з 26.02.2021 по 27.02.2023 року ( а.с.15). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Крім того, стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) дійшла висновку про те, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». Відтак, паспорт споживчого кредиту є лише рекламою споживчого кредиту та містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту не може свідчити про погодження сторонами умов кредитного договору. Суд зауважує, що доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; з міст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України)осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи № 200/5647/18 в постанові від 16 вересня 2020 року. Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися відповідачу кредитні кошти, в зазначеному в позові розмірі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17 (провадження № 61-1211св19). VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами, якими є ТОВ «Сучасний факторинг» та [PERSON] не виникло договірних правовідносин, зокрема передбачених кредитним договором №10210970080 від 26.02.2021 року, оскільки останній не містить підпису відповідача. Таким доказом не може бути і паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, так як останній безспірно не свідчить про погодження всіх істотних умов договору, а є виключно документом який містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит. Окрім цього, згідно п. 2.5 договору підписання покупцем договору та отримання товару/послуг є фактом отримання кредиту. Доказів факту отримання товару покупцем відповідачем [PERSON] , позивач до позовної заяви не надав, оскільки видаткова накладна не містить підпису отримувача товару. В той же час надана суду рахунок-фактура теж не підтверджує отримання товару покупцем, так як це лише пропозиція оплати, а не первинний документ, що фіксує факт господарської операції. Крім того, згідно підписаної відповідачем заяви на отримання споживчого кредиту кредитодавець, яким є позивач за дорученням клієнта [PERSON] зобов`язався перерахувати кредитні кошти одержувачу ТОВ«САВ-ДІСТРИБЬЮШН». В той же час, відповідно до п. 4.4.1. договору - кредитодавець зобов`язаний забезпечити своєчасне перерахування кредиту продавцю у відповідності до умов договору доручення. Натомість матеріали справи не містять доказів перерахування коштів продавцю. Суд звертає увагу на те, що доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак, наданий ТОВ «Сучасний Факторинг» разом з позовною заявою документ під назвою «Виписка з особового рахунку» не може вважатися первинним документом, а саме випискою по картковому рахунку в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки не містить інформації про проведені господарські операції по картковому рахунку [PERSON] . Суд зазначає, що наданий позивачем документ по своїй суті є розрахунком заборгованості, який не є доказом розміру заборгованості, оскільки відповідачем не доведено факт безпосереднього надання коштів. Таким чином, суд констатує про відсутність в матеріалах справи доказів надання відповідачу кредиту, перерахування позивачем коштів за товар ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» та отримання такого [PERSON] , а тому позовні вимог ТОВ «Сучасний Факторинг» є недоведеними, а отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. VІІ. Судові витрати. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного, ст. 625, 626, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", та

Outcome: dismissed