Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін [PERSON] через свою представницю адвокатку Самійленко-Войнаровську І. О., звернулась в суд засобами системи «електронний суд» з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб укладений 25.05.2018 між нею та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що від спільного подружнього життя на час звернення з позовом до суду вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Вони мають різні інтереси, погляди на життя, спільного господарства не ведуть. На даний час шлюбні відносини фактично остаточно припинені в 2025 році через часті конфлікти характерів. При подачі позову позивачкою подано заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, підтримання позовних вимог та не заперечення проти заочного розгляду справи. Відповідач правом подання відзиву не скористався. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 22.12.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. При зверненні до суду з позовною заявою позивачкою подано заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, підтримання позовних вимог, не заперечення щодо заочного розгляду справи. 22.12.2025 до початку розгляду справи по суті на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява в якій він позов визнав, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Слід зазначити, що суд вважає правильним повернути заяву від 22.12.2025 без розгляду на підставі ч. 2, 4 ст. 183 ЦПК України, оскільки така подана засобами електронної пошти без електронного підпису заявника, а отже вважається непідписаною. 20.01.2025 судом проведено розгляд справи по суті за відсутності сторін. Суд вважав за можливим провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки позивачка скористалась своїм правом, згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України зазначивши в позовній заяві, про розгляд справи за її відсутності, а відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, отримавши судову повістку, скеровану на його адресу рекомендованим поштовим відправленням, про причини неявки не повідомив, будь яких заяв на адресу суду не подав. Відповідно суд не вбачає перешкод в проведенні розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, сторони скористались своїм правом та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України здійснює розгляд справи на підставі наявних в суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Сторони по справі одружились 25.05.2018, зареєструвавши шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Київі, актовий запис № 780, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 25.05.2018 серії [NUMBER] (а.с. 13). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.10.2019, вбачається, що сторони являються батьками, неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] (а. с. 15). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України). Так, за приписами частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають як подружжя та не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Наведені обставини дають підстави вважати, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з поданої заяви. Неявку відповідача суд розцінює як байдужість до долі шлюбу. Зважаючи на те, що вступ в шлюб та перебування в ньому повинні ґрунтуватись на вільній згоді жінки і чоловіка, враховуючи тривалість розладу в сім`ї сторін, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити повністю. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою сплачено судовий збір на суму 968,96 грн платіжною інструкцією № 2.441656493.1 від 11.12.2025, з врахуванням коефіцієнта 0,8 у зв`язку з поданням позову засобами системи «електронний суд, та таку суму слід стягнути з відповідача на її користь.\\

Outcome: approved