Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

16 грудня 2025 року заявник через свого представника звернувся до суду із цією заявою. Заява мотивована тим, що 15 листопада 2024 року [PERSON] сповіщенням сім`ї № 167 був повідомлений про те, що його син [PERSON] , [INFO] , зник безвісти під час виконання бойових завдань на лінії зіткнення з противником в районі населеного пункту Макарівка Донецької області. Відповідно до результатів службового розслідування військової частини [NUMBER] встановлено, що солдат [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець за призовом під час мобілізації, водій 3-го штурмового відділення 3-го штурмового взводу 2-ї штурмової роти військової частини [NUMBER] , загинув [INFO] . Проте його тіло не було виявлено, оскільки позиція перебуває під постійним вогневим контролем противника, у зв`язку з чим він вважається зниклим безвісти під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Макарівка Донецької області. За таких обставин [PERSON] огрунтовано вважає, що 13 листопада 2024 року його син [PERSON] , [INFO] , зник безвісти за обставин, що загрожували смертю, а фактично загинув. Тіло [PERSON] не знайдено, у зв`язку з чим документи про смерть встановленої форми, видані закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, відсутні. Вказані обставини підтверджуються:- свідоцтвом про народження, з якого вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] ;- сповіщенням сім`ї № 167 від 15 листопада 2024 року, згідно з яким [PERSON] був повідомлений керівником [INFO] про зникнення безвісти сина [PERSON] , [INFO] , під час ведення бойових дій;- витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) № 1122 від 12 грудня 2024 року, відповідно до якого наказано вважати зниклим безвісти солдата [PERSON] , водія 3-го штурмового відділення 3-го штурмового взводу 2-ї штурмової роти військової частини [NUMBER] , [INFO] , до встановлення інших фактів;- витягом з акта службового розслідування від 11 грудня 2024 військової частини [NUMBER] за фактом неповернення солдата [PERSON] , яким встановлено, що 13 листопада 2024 о 10:45 надійшла доповідь про його загибель, тіло не виявлено, оскільки позиція, на якій перебував солдат, знаходиться під постійним вогневим контролем противника;- витягом з журналу бойових дій, згідно з яким 13 листопада 2024 о 10:45 надійшла доповідь про загибель солдата [PERSON] ;- довідкою військової частини [NUMBER] , згідно з якою солдат [PERSON] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у період з 31 серпня 2024 року по 13 листопада 2024 року;- витягом з Єдиного реєстру осіб, які зникли безвісти за особливих обставин, № 20250127-2513-1 від 27 січня 2025 року, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , місце народження Україна, місце проживання Рівненська область, Млинівський район, село Малі Дорогостаї, зник на території бойових дій (під час воєнних дій);- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно з яким 16 листопада 2024 року зареєстровано кримінальне провадження № 12024030580003886 за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення безвісти 13 листопада 2024 року [PERSON] , водія 3 го штурмового відділення 3-го штурмового взводу 2-ї штурмової роти військової частини [NUMBER] , місцезнаходження якого наразі невідоме;- витягом з Державного реєстру ветеранів війни № 20250550-00040644 від 30 травня 2025 року, згідно з яким [PERSON] має статус учасника бойових дій. Оскільки: про місце перебування [PERSON] у місці його постійного проживання немає відомостей протягом понад одного року та одного місяця; його зникнення відбулося за обставин, що загрожували смертю ( [INFO] о 10:45 надійшла доповідь про загибель солдата [PERSON] ); конкретні обставини справи свідчать про очевидну загибель [PERSON] (він виконував бойове завдання як військовослужбовець військової частини [NUMBER] ), вважає, що наявні підстави, передбачені частинами 1 та 2 статті 46 Цивільного кодексу України, для оголошення фізичної особи померлою. [PERSON] , окрім батька [PERSON] та сестри [PERSON] , інших близьких родичів не має. Його мати [PERSON] померла у 2011 році. Осіб, які перебували на утриманні [PERSON] , окрім батька, не було. Оголошення фізичної особи померлою необхідне для призначення та виплати одноразової грошової допомоги членам сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України. На підставі викладеного просить оголосити померлим громадянина України [PERSON] , який народився [INFO] в селі Малі Дорогостаї Млинівського району Рівненської області. 01 січня 2026 року від представника заінтересованої особи Міністерства у справах ветеранів України надійшли письмові пояснення щодо заяви, відповідно до яких останній зазначає, щоу разі якщо заявник надасть достатні докази у сукупності [PERSON] може бути оголошений померлим під час виконання військового обов`язку із забезпечення оборони держави України у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України. Представник заявника у судовому засіданні заяву про оголошення особи померлою підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав. Суду пояснив, що 12 листопада 2024 року останній раз спілкувався з сином. Зазначив, що спілкувався з сержантом, який повідомив, що 13 листопада з дрону було видно, як з посадки розстріляли будинок біля якого знаходився його син, а також, що його син загинув як герой. Представник Міністерства у справах ветеранів України у судове засідання не з`явився, у своїх письмових поясненнях просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції попередньо подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні заяви покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Частиною 1 статті 305 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Судом встановлено, що сповіщенням сім`ї № 167 від 15 листопада 2024 року [PERSON] був повідомлений про те, що його син [PERSON] , [INFO] , зник безвісти під час виконання бойових дій на лінії зіткнення з противником в районі населеного пункту Макарівка Волноваського р-ну Донецької області. 16 листопада 2024 року [PERSON] (сестра [PERSON] ) звернулася до Луцького РУП ГУНП у Волинській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст.115 КК України. У заяві вона вказала наступну інформацію: « [INFO] [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець військової частини [NUMBER] в ході виконання бойового завдання у с. Макарівка Волноваського р-ну Донецької області зник безвісти та наразі місцезнаходження його невідоме». Такі відомості були внесені до ЄРДР 16 листопада 2024 року, що підтверджується витягом з ЄРДР № 12024030580003886 від 16 листопада 2024 року. Витягом з акта службового розслідування від 11 грудня 2024 року встановлено, що солдат [PERSON] , водій 3-го штурмового відділення 3-го штурмового взводу 2-ї штурмової роти військової частини [NUMBER] вважається зниклим безвісти (ймовірно загинув) у зв`язку з тим, що на теперішній час його місце не було виявлено, позиція на якій він перебував знаходиться під постійним вогневим контролем ворога, що унеможливлює проведення евакуаційних заходів, на радіозв`язок не виходив. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) № 1122 від 12 грудня 2024 року, солдата [PERSON] , водія 3-го штурмового відділення 3-го штурмового взводу 2-ї штурмової роти військової частини [NUMBER] , наказано вважати зниклим безвісти до встановлення інших фактів. Згідно з довідкою військової частини [NUMBER] , виданою т.в.о. командира військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у період з 31 серпня 2024 року по 13 листопада 2024 року. Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру осіб, які зникли безвісти за особливих обставин № 20250127-2513-1 від 27 січня 2025 року [PERSON] , [INFO] , зник на території бойових дій (під час воєнних дій). Відповідно до витягу з Державного реєстру ветеранів війни № 20250530-00040644 від 30 травня 2025 року [PERSON] має статус учасника бойових дій. Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (ст. 1 Закону України «Про оборону України»). Бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зроблено висновок, що шість місяців, які визначені в реченні 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні бойові дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, (в подальшому затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376). У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території, у зв`язку з чим суди можуть використовувати дані з відповідного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності (п. п. 81, 85). Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що у ч. 2 ст. 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою (п. п. 94, 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , зник безвісти під час виконання бойових дій на лінії зіткнення з противником в районі населеного пункту Макарівка Волноваського р-ну Донецької області. Зазначене місце смерті відноситься до тимчасово окупованої території України на підставі «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (зі змінами та доповненнями). Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації. Суд враховує, що із зазначених в переліку даних встановлено, що на території населеного пункту Макарівка Волноваського р-ну Донецької області велися бойові дії з 16 лютого 2024 року по 06 лютого 2025 року, а з 07 лютого 2025 року та станом на теперішній час зазначена територія є тимчасово окупованою. Тобто, станом на дату звернення із цією заявою, а також розгляду справи судом, територія, яка є місцем зникнення безвісти [PERSON] , тимчасово окупована рф в результаті бойових дій. Згідно з ч.2 ст.17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна зобов`язується вживати всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, нормами міжнародного права, для якнайшвидшого звільнення території України від окупації, відновлення цілісності та суверенності держави, відновлення порушених внаслідок окупації прав і свобод людини і громадянина на всій території України. Відповідно до законодавства України окупація це завжди тимчасовий правовий режим, який не виключає відновлення бойових дій на цій території. З огляду на вказане, обставини справи не дають підстав суду для висновку про можливість оголошення [PERSON] померлим до спливу строків, вказаних у ч. 2 ст. 46 ЦК України.

Outcome: dismissed