Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивачем, [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, [PERSON] про стягнення аліментів, в якому позивач просила: стягнути з відповідача, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на її користь на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своєї вимоги у позовній заяві позивач [PERSON] зазначила про те, що 14 лютого 2013 року вона, [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який вони зареєстрували 14 лютого 2013 року у Виконкомі Машівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, про що зроблений актовий запис № 01. У шлюбі у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 листопада 2013 року. Дитина фактично проживає разом з нею. Шлюб між нею та відповідачем знаходиться у стані розірвання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повновноліття, а відповідач не бере участі у вихованні та утриманні нашої спільної дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дитині не надає. Вона не має можливості самостійно утримувати дитину, дитині потрібні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, належного відпочинку, підручників тощо. Ухвалою судді від 16 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, до суду подала письмову заяву, згідно даних якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої у судове засіданя з`явитися не може, просить розглянути справу протягом усіх судових засідань без його участі, позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що позивач [PERSON] 14 лютого 2013 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Машівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, про що зроблений актовий запис № 01 (копія свідоцтва про шлюб а. с. 5). Від шлюбу подружжя мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач (копія свідоцтва про народження на а. с. 4). Дитина фактично проживає разом з позивачем. Шлюб між сторонами знаходиться у стані розірвання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час відповідач на утримання дітей допомоги не надає і надавати не хоче, хоча він працездатний, має задовільний стан здоров`я. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дитині не надає. Позивач не має можливості самостійно утримувати дитину, дитині потрібні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, належного відпочинку, підручників тощо, що стало причиною звернення до суду за захистом прав дитини. Оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved