Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №999665791 від 13.02.2022 у розмірі 16 216,40 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.02.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є позивач, та відповідачем, після отримання попередньої інформації про умови отримання кредиту, укладено кредитний договір №999665791 про надання кредитних коштів на суму 14 200 грн. Договір підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису, вчиненого одноразовим ідентифікатором. За умовами паспорту споживчого кредиту та договору №999665791 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало позичальнику 14 200 грн строком на 21 день. Втім, позичальник свої обов`язки за договором в повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 16 216,40 грн, що складається з 14 200 грн заборгованості за тілом кредиту та 2 016,40 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, яку позивач просить стягнути на свою користь, як правонаступника первісного кредитора. Ухвалою суду від 07.07.2025 року було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.08.2025 відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. Не заперечуючи щодо обставин та факту укладення кредитного договору, вказав, що договір факторингу від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено за чотири роки до укладення кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором, внаслідок чого право вимоги до нього не могло бути передано за договором факторингу, який укладено до укладення кредитного договору, та за змістом самого договору факторингу майбутні вимоги не є його предметом. Отже, вважає, що не встановлено факту переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінасова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» за договором, укладеним з ним, а тому воно не могло бути набутим позивачем ТОВ ФК «ЕЙС». Посилався на відповідну судову практику. Тому просить суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК ЕЙС». 08.09.2025 представник позивача подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що позивачем надано усі необхідні докази переходу права вимоги від первісного кредитора. Крім того відповідачем не враховано зміст договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та усі додаткові угоди до нього за якими строк дії договору продовжено до 31 грудня 2024 року. Тобто на момент укладення кредитного договору з відповідачем договір факторингу був чинним. Зазначав, що право вимоги за договорами факторингу набувається після їх укладення, а не після оплати договору. Тому перехід права вимоги відбувається в момент підписання реєстрів прав вимоги та їх передачі за відповідними актами. Посилався на відповідну судову практику. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, у відзиві на позов просив розгляд справи проводити без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статей 1046, 1049 ЦК України визначається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №999665791 про надання кредитних коштів на суму 14 200 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання, пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Кредитного договору. Отже, саме відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Договір підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором МNV3Z36Y, відправленого 13.02.2022 року о 16:57:15 годині та введеного 13.02.2022 року о 16:58:12 годині із застосуванням телефонного номеру [NUMBER] . На виконання умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснено переказ коштів [PERSON] на суму 14 200 грн для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] у відповідності до платіжного доручення від 13.02.2022. Втім, обов`язки з повернення отриманих кредитних коштів відповідачем не виконані, загальна сума заборгованості становить 16 216,40, яка складається з 14 200 грн. заборгованість по тілу кредиту та 2 016,40 грн. заборгованість по відсоткам. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов договору, первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги за ним передано іншому кредитору ТОВ «Таліон Плюс» на підставі укладеного 28 листопада 2018 року між кредиторами договору факторингу №28/1118/-01, у подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Враховуючи те, що Реєстр прав вимоги містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, Позивачем надано Витяг з Реєстру прав вимог, що містить лише дані Відповідача. Додатково, для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) Первісного кредитора зі сторони ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно Договору факторингу саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу до позовної заяви додається Акт звірки взаємних розрахунків та Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги. 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАнС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Враховуючи те, що Реєстр прав вимоги містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, Позивачем надано Витяг з Реєстру прав вимог, що містить лише дані Відповідача. Додатково, для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зі сторони ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» згідно Договору факторингу саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу до позовної заяви додається Платіжна інструкція. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 16 216,40 грн. Враховуючи те, що Реєстр Боржників містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, Позивачем надано Витяг з Реєстру Боржників, що містить лише дані Відповідача. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 29.05.2025 до Позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу. Додатково, для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Позивача згідно Договору факторингу саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 29.05.2025 до Договору факторингу до позовної заяви додається Платіжна інструкція. При цьому, право вимоги по Кредитному договору було відступлено Первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому Позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання Реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення Кредитного договору. Отже, позивачем правомірно набуто право вимоги до відповідача, яке виникло з підстав невиконання ним кредитного зобов`язання за електронним кредитним договором, яке первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передав ТОВ «Таліон Плюс» не лише на підставі договору факторингу, а і у відповідності до додаткових угод, укладених до нього з приєднання витягів з реєстрів прав вимоги до боржників, яке в подальшому відійшло до ТОВ ФК «Онлайн Фінанс», та яке, в свою чергу, набув позивач. За такого, врахувавши пролонгацію договорів факторингу, укладених між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а також між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс», суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» права вимоги за договором укладеним між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Доводи відповідача про його сумніви стосовно дійсності та правомочності укладених договорів факторингу та додаткових угод до них, на підставі яких передано право вимоги до нього позивачу, не заслуговують на увагу, оскільки спростування презумпції правомірності правочинів відбувається лише у двох випадках: коли недійсність правочину прямо визначена імперативним приписом закону (у разі його нікчемності); та якщо правочин оспорений у судовому порядку та визнаний недійсним на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. В даному ж випадку, коли правочини не визнані судами недійсними, діє презумпція правомірності правочину, а також застосовується принцип його тлумачення favor contractus, за змістом якого всі сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності цих договорів (правочинів) враховані на користь їх дійсності, чинності та виконуваності. Як вбачається з розрахунку первісного кредитора та позивача, як його правонаступника, відповідачем належним чином умови договорів не виконані та отримані кредитні кошти не повернуті. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Ейс" про стягнення заборгованості за кредитним договором №999665791 від 13.02.2022 підлягають повному задоволенню, а саме у розмірі 16 216,40 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Вимоги до форми та змісту договору про надання правової допомоги, закріплено статтею 27 зазначеного Закону. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами з наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості кожної окремо наданої послуги, з урахуванням її складності та обсягу, а не лише визначення загальної вартості наданої правової допомоги. Згідно положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7000,00 грн., які підтверджуються: договором про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року; протоколом погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги; додатковою угодою до Договору про надання правничої допомоги; актом прийому-передачі наданих послуг від 29.05.2025 року. З огляду на викладене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, заявлені позивачем вимоги, їх складність та об`єм досліджених судом доказів, а також принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру вказаних витрат, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved