Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У листопаді 2025 року Акціонерне товариство Універсал Банк (надалі - АТ Універсал Банк) звернувся до суду з позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що 01 травня 2024 року відповідач встановив мобільний додаток monobank це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Пройшовши реєстрацію та надавши один із пакетів документів відповідач підписав анкету-заяву клієнта до договору про надання банківських послуг monobank шляхом застосування цифрового власноручного підпису. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 40000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] . Сторони погодилися, що Банк має право на власний розсуд переглядати ліміт до використання в межах суми Ліміту (п.5.3 Розділу ІІ Умов). Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені у мобільному додатку. При несплаті такого платежу Клієнт повинен сплатити штраф згідно з Тарифами (п.5.11 Розділу ІІ Умов). АТ Універсал Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору і у відповідача виникло прострочення зобов`язання із сплати щомісячного платежу за договором понад 90 днів у зв`язку з чим відбулось порушення зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 30 липня 2025 року банк направив відповідачу повідомлення пуш про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач на контакт не виходив, не вчиняв жодних дій для погашення заборгованості. Станом на 08 вересня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 86644,73 грн., в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 67775,75 грн., заборгованість за пенею у розмірі 13711,20 грн. та заборгованість за порушення грошового зобов`язання у розмірі 5157,78 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому із посиланням на судову практику, вказано, що позивач не довів жодними доказами, що відповідач при складанні анкети-заяви ознайомився саме із цими Правилами надання банківських послуг, а також не відомо на яких умовах та з якими відсотками і штрафними санкціями погодився відповідач під час підписання анкети-зави. Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Таким чином позивач не надав жодного доказу який би підтверджував, що між ним та відповідачем укладено кредитний договір. Також, відсутні у додатках до позовної заяви Додаток, у якому, відповідно до анкети заявки мала би бути визначена сума встановленого кредитного ліміту та умови його погашення. У доданих позивачем додатках до позову, відсутні докази ознайомлення позивачем відповідача з Умовами публічного договору та надання відповідачу копій цих документів. Також не надані докази отримання відповідачем графіків платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту, відкриття банківського рахунку в рамках виконання кредитного договору, відсутні докази надання відповідачу електронного платіжного засобу у вигляді картки, в анкеті-заяві такі дані відсутні, не надано належних первинних фінансових документів про отримання та повернення нібито кредитних коштів. Позивачем не надано жодного доказу, що свідчив би про внесення його до Довірчого списку, та можливість АТ УніверсалБанк генерувати електронний цифровий підпис. Перейшовши за посиланням https://czo.gov.ua/ca-registry, та ознайомившись із переліком Кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг було встановлено, що АТ УніверсалБанк відсутній у даному переліку, отже й не має законних підстав для генерації електронного цифрового підпису, а тому твердження позивача, що банк і відповідач узгодили істотні умови кредитного договору не відповідає фактичним обставинам справи. Як вбачається із направленого до суду розрахунку заборгованості, банк, з 08 червня 2024 року, нараховував відповідачу відсотки у розмірі 74,4 % річних (6,2 % на місяць), при цьому, що анкета-заява містить умову щодо розміру відсотків 3,1%, а тому, позивачем, безпідставно збільшено нарахування відсотків, за нібито укладеним кредитним договором, у два рази. Стягнення з відповідача неустойки та відсотків за понадстрокове користування кредитом під час воєнного стану суперечить перехідним положенням ЦК України. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, а також додаткові пояснення, у якій також із посиланням на судову практику, вказано, що до позовної заяви були додані наступні докази, що підтверджують факт укладення Договору про надання банківських послуг від 01 травня 2024 року: копія Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, Витяг з Умови і правила обслуговування в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, Витяг з Тарифів за карткою Monobank, розрахунок заборгованості, довідка про наявність рахунку, довідка про встановлення кредитного ліміту, рух коштів по картковому рахунку. Окрім цього в позовній заяві надане посилання на офіційний інтернет ресурс, а саме https://www.monobank.ua/terms, де у вільному доступу опубліковані Умови і правила обслуговування в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank. Умови опубліковані і є безперервно доступними у їх поточній редакції, а також архів редакцій за весь період існування, зокрема в чинній на момент укладення Договору між Позивачем та Відповідачем. На момент укладення Договору чинною була редакцію Умов від 18.04.2024 року. Відповідно до змісту анкети-заяви, яка була підписана відповідачем при відкритті банківського рахунку, відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK | Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Пунктом 4 Анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операції, визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису. Удосконалений електронний підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа, сторони погодили використання ЕП без сертифіката ключа, генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону клієнта, на якому встановлений мобільний додаток лише після ідентифікації клієнта з використанням смартфону Клієнта. Отже, підписанням відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Зміни до розділів (положень) Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які не містять елементи договору про споживче кредитування та/ або договору банківського вкладу (депозиту), вносяться Банком в односторонньому порядку, при цьому відповідачем не підтверджено наявність в нього незгоди з будь-якою із змін, що була внесена до Договору за період його існування, яка у відповідності до пп. 4.2.16 та 7.1.2 зобов`язана бути виражена у розірванні цього Договір відповідачем в односторонньому порядку. Виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розрахунок нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Також, згідно деталізованої виписки про рух коштів по картці, відповідачем було оформлено 1 заяву послуги Розстрочка на загальну суму 5000 грн. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою Боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 18 018.15 грн. та зроблено витрат по картці на суму 104 662,88 грн.. а отже, сума коштів, яка досі не була повернута банку становить 86 644,73 грн. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість, поповнення які проводив відповідач свідчать про те, що відповідач усвідомлював, що винен банку кошти, які використав з кредитного ліміту, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів. Враховуючи викладене, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вказано, що позивачем не надано жодного доказу, що свідчив би про внесення його до Довірчого списку, та можливість АТ УніверсалБанк генерувати електронний цифровий підпис, а тому твердження позивача про те, що останнім було надано відповідачеві електронний цифровий підпис за допомогою якого відповідач міг би підписати Умови та правили надання банківських послуг та Тарифи Банку, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту не відповідає фактичним обставинам справи. Подані ж позивачем, разом із відповіддю на відзив заяви клієнта, по-перше: подано із порушенням вимог процесуального законодавства, по-друге, датовані будь-якими іншими датами, а не від 01 травня 2024 року, тоді як предметом спору, є саме нібито укладений договір від 01 травня 2024 року. Вважає, що такі анкети не можуть свідчити про погодження між сторонами істотних умов договору, як і не можуть свідчити про нібито укладення сторонами договору від 01 травня 2024 року. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення між Банком та Відповідачем кредитного договору від 01 травня 2024 року, і не доведено того факту, що договір нібито було укладено саме на тих умовах, на які посилається позивач. Як вбачається із позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача нібито наявну заборгованість за договором від 01 травня 2024 року, а не за картковим рахунком. У поданій позивачем, у якості нібито укладеного договору Анкета-заява не містить жодної інформації щодо можливостей Відповідача використати послуги Покупка частинами та Кредит готівкою. Тож, якщо позивач вважає, що у Відповідача є ще й заборгованість за вищевказаними договорами, останній мав звернутись до суду із окремим/окремими позовами, для стягнення заборгованості саме за цими договорами, або змінити свої позовні вимоги у поточній справі, а тому позивач, безпідставно заявляє вимоги про стягнення заборгованості з Відповідача за нібито використані останнім послуги Покупка частинами та Кредит готівкою. Враховуючи викладене, просить виключити документи подані позивачем разом із відповіддю на відзив із числа доказів по справі, відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав, у зв`язку із чим на підставі ст.223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних доказів та письмових заяв сторін по суті справи. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01 травня 2024 року відповідач підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, у якій просив відкрити поточний рахунок в АТ Універсал Банк у гривні на його ім`я [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку (а.с.11). У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом. Відповідач погодився із тим, що анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank» i «Universal Bank», таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates складають договір про надання банківських послуг. Відповідач засвідчує генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватись для вчинення правочинів та платіжних операцій (п.4 анкети-заяви). Погодилась з тим, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору, з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинності (п.5 анкети-заяви. З запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг monobank, відповідач визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях (а.с.14-15). Також, відповідачем за допомогою електронного підпису підписано паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank із зазначенням основних умов кредитування: тип кредиту поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використанням, сума / ліміт кредиту від 0 до 500000 (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку), строк кредитування (строк дії кредитної лінії) 25 років з правом автоматичного продовження, мета отримання кредиту споживчі потреби, спосіб та строк надання кредиту кредитні кошти надаються клієнту у вигляді суми кредитного ліміту на споживчі потреби на платіжній картці клієнта, яка відкрита у банку на підставі укладеного договору про надання банківських послуг, тощо; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: пільгова відсоткова ставка - 0,00001% річних, базова процентна ставка - 3,1 % на місяць (37,2 % річних), тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 36668,07 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 136668,07 грн., реальна річна процентна ставка 44,26 %, якщо у пільговому періоді 0 %; порядок повернення кредиту:щомісяця до останнього дня місяця, наступного за звітним у розмірі 4 % від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), додаткову інформація тощо (а.с.15 зворот, 16). Згідно довідки АТ Універсал Банк, відповідачу було видано картку з № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ), яка є активною до листопада 2028 року (а.с.18). Згідно довідки АТ Універсал Банк, розмір встановленого кредитного ліміту відповідача через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг monobank від 01 травня 2024 року за карткою № [NUMBER] становить: з 01.05.2024 року 40000 грн. (а.с.19) Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається із матеріалів справи відповідач визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно Тарифів та повернути кредит. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 08 вересня 2025 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 67775,75 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Слід звернути увагу на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75. Суд зазначає, що банком надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження укладення кредитного договору, узгодження сторонами всіх його істотних умов, а також отримання відповідачем кредитних коштів, зокрема рух коштів по картці з 01 травня 2024 року по 01 вересня 2025 року (виписка по рахунку), розрахунок заборгованості, які не спростовані відповідачем, а отже суд відхиляє заперечення відповідача щодо недоведеності факту укладення кредитного договору, який ним не оспорений у передбачений законом спосіб. Суд також відхиляє твердження відповідача щодо неприйнятності наданих позивачем доказів разом із відповіддю на відзив, оскільки подання таких доказів обумовлено саме позицією відповідача щодо невизнання позову, про яку позивач не знав і не міг знати під час звернення до суду, а отже суд визнає поважними причини пропуску строку подання позивачем додаткових доказів. Суд також відхиляє твердження представника відповідача щодо відсутності у позивача права на використання електронного підпису через відсутність даних про АТ УніверсалБанк у переліку Кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг, оскільки судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами з дотриманням вимог ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.205,207 ЦК України, положення яких не вимагають підписання кредитного договору виключно кваліфікованим електронним підписом. При цьому, вказані норми закону визнають можливість вчинення правочину в електронній формі з використанням сторонами електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, якщо це погоджено тронами. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 67775,75 грн, однак ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також самостійно здійснювалось автоматичне списання відсотків за п за кредитом за рахунок кредитних коштів, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є. З наданої позивачем виписки про рух коштів по картці відповідача арифметичним підрахунком судом встановлено, що за період з 01.05.2024 року по 01.09.2025 року відповідачем використано кредитних коштів на загальну суму 50498 грн., при цьому здійснено повернення в рахунок погашення заборгованості на загальну суму 17880 грн. Оскільки зворотного відповідачем не доведено, розрахунок позивача не спростовано та власного контррозрахунку не надано, тому суд приходить до висновку про те, що відповідачем з моменту укладення договору витрачено, але не погашено кредитних коштів на загальну суму 32618 грн. (50498 грн. - 17880 грн.), які будуть становити заборгованість за тілом кредиту. Крім того, судом встановлено, що сторонами узгоджено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами 3,1 % на місяць у разі виходу із пільгового періоду 62 календарних днів, що дорівнює 37,2% річних. Крім того, у п.4 Паспорту споживчого кредиту позивачем надано інформацію, а відповідачем її погоджено про реальну річну процентну ставку: пільгова процентна ставка- 0,00001 % на місяць; базова процентна ставка 3,1 % на місяць (37,2 % річних). В п.6 Паспорту сторонами погоджена збільшена відсоткова ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту у розмірі 6,2 % на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості), а також 74,4 % річних від 121 (211) дня прострочення зобов`язання до повного погашення заборгованості. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за відсотками, що позивачем безпідставно нараховано відповідачу вдвічі збільшений розмір відсотків 74,4 % починаючи з 30.06.2024 року, в той час як 121 день прострочення настав лише 29 серпня 2024 року, а отже до цієї дати мав бути застосований узгоджений сторонами розмір відсотків 37,2 % річних, тобто вполовину менше. Таким чином, нараховані відповідачу відсотки за період з 30.06.2024 29.08.2024 року на загальну суму 6364,09 грн. підлягають зменшенню вдвічі і мають дорівнювати 3182,04 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, виходячи з наданого розрахунку, підлягає стягненню з відповідача заборгованість за відсотками, нарахованими у розмірі 74,4 % річних у період з 30.09.2024 року по 08.09.2025 року у загальному розмірі 28043,66 грн., а всього сума заборгованості за відсотками, що підлягає стягненню складає 31225,70 грн. (3182,04 +28043,66). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 травня 2024 року у загальному розмірі 63843,70 грн., з яких: 32618 грн. заборгованість за тілом кредиту та 31225,70 грн. заборгованість за відсотками. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені та заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне Частиною 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні установлено з 24 лютого 2022 року на всій території України воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався і триває на теперішній час. Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок пені та суму за порушення грошового зобов`язання, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 13711,20 грн. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 5157,78 грн. задоволенню не підлягають. Оцінюючи всі інші доводи сторін, викладені ними у заявах по суті справи, суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17. З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, судом надано вичерпні відповіді на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2231,16 грн., виходячи з розрахунку (63843,70 грн. * 3028 грн. / 86644,73 грн.). У відповідності до ст.ст.207, 526, 530, 549, 551, 626, 628, 638, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial