Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

У вересні 2025 року адвокат Свитка Сергій Леонідович від імені позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з 28.10.1995 року до 26.07 2024 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають двох повнолітніх синів. За час проживання у шлюбі сторони за спільні кошти, а також за допомогою батьків позивача, у період з 1997 року до 2009 року побудували житловий будинок загальною площею 90,3 кв. м, житловою площею 70,1 кв. м, по [ADDRESS] , який зареєстровано за відповідачем. Крім того, за час шлюбу 22.12.2020 року сторони за спільні кошти придбали легковий автомобіль SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який також зареєстровано за [PERSON] . У зв`язку з фактичним припиненням у 2022 році шлюбних відносин та розірванням шлюбу в 2024 році [PERSON] бажає виділити свою частку у спільному майні колишнього подружжя. Згідно з висновком оцінювача про вартість майна від 28.07.2025 року оціночна вартість спірного житлового будинку на момент звернення до суду становить 689 420,00 грн. Відповідно до висновку експерта № 198 від 28.08.2025 року середня ринкова вартість легкового автомобіля SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, становить 268 594,00 грн. Ураховуючи викладене, позивач просить: визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер 28990644); на 1/2 частку легкового автомобіля SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, № кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24.09.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Позивач та її адвокат в судове засідання не з`явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, адвокат просить розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу в його відсутності та згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У частині другій статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі обставини. У період з 28.10.1995 року до 26.07 2024 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у справі № 699/792/24. За час шлюбу сторони побудували житловий будинок загальною площею 90,3 кв. м, житловою площею 70,1 кв. м по [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.11.2009 року будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.5). Відповідно до висновку оцінювача про вартість майна від 28.07.2025 року оціночна вартість спірного житлового будинку на момент звернення до суду становить 689 420,00 грн. Також за час шлюбу 22.12.2020 року сторонами придбано легковий автомобіль SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого сервісним центром № 3241, власником вказаного автомобіля є [PERSON] (а.с.21). Відповідно до висновку експерта № 198 від 28.08.2025 року середня ринкова вартість легкового автомобіля SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, становить 268 594,00 грн. При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. Майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з вимогами частин першої, другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частин першої - третьої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). У частині першій статті 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У статті 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Як роз`яснено у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) закріплює, що за змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Судом встановлено, що спірні житловий будинок та автомобіль набуто сторонами за час перебування у шлюбі за спільні грошові кошти, протилежного суду не надано, а тому вказане майно є спільним сумісним майном подружжя, частки якого є рівними. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено в частині другій статті 77 ЦПК України. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, п`ята статті 263 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що відповідач не скористався своїм правом надати суду у встановленому законом порядку відзив на позовну заяву із викладом своїх заперечень щодо поділу майна подружжя, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням таких процесуальних дій, суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі статей 368, 372 ЦК України, статей 60, 61, 63, 68-71 СК України та

Outcome: approved