Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

29.10.2025 до Тиврівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.04.2024 року він уклав шлюб з відповідачкою в даній справі. Шлюб був зареєстрований Тиврівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Актовий запис № 27. Дітей, народжених в даному шлюбі, немає. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідачка відмовляється, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Спільного майна в них немає. Фактично шлюб розпався, вони з відповідачкою на протязі останніх чотирьох місяців не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають. Вони втратили взаємні почуття один до одного, взаємоповагу, тому, на його думку, немає ніякого сенсу в продовжені та збереженні даного шлюбу. Причиною розірвання їхніх відносин стало те, що вони не могли знайти взаєморозуміння стосовно багатьох важливих питань, щодо їхнього спільного проживання. Взагалі, у них різні характери та погляди на життя і різні плани, щодо майбутнього. Тому в даний час між ними склались неприязні відносини, примирення уже неможливе. Він вважає, що за таких обставин збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає його інтересам. Просить шлюб, зареєстрований 09 квітня 2024 року Тиврівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) актовий запис № 27, між ним та відповідачкою, розірвати. Ухвалою суду від 02.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку. В позовній заяві зазначив, що в судові засідання з`являтись він не може, просить справу слухати в його відсутності і повністю задоволити його позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причин неприбуття суду не повідомила, про розгляд справи була належно повідомлена, що стверджується довідкою про доставку SMS. 02.12.2025 судом на офіційному веб-порталі судової влади України розміщено оголошення про виклик [PERSON] до суду (а.с. 16). Частиною 11 ст. 128 ЦПК України передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Частиною 10 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Із досліджених судом доказів вбачається, що 09.04.2024 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.2). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що фактично шлюб розпався, сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Вони втратили взаємні почуття один до одного, взаємоповагу та довіру. За таких обставин примирення між ними уже неможливе, тому збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає інтересам позивача. Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Стаття 51 Конституції України, частина 1 статті 24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач вважає, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень до суду не подала, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, на переконання суду, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved