Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

15.12.2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] (відповідача) заборгованість за кредитним договором № 4446256 від 05.03.2024 року (укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачем) в загальному розмірі 23122 грн 50 коп, із яких: 2200 грн 00 коп - заборгованість за основним боргом (сумою кредиту); 12892 грн 50 коп - заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором, 6930 грн 00 коп - заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем за 126 календарних днів, 1100 грн 00 коп - штрафні санкції, вказуючи на те, що останній, в порушення умов договору, не сплачує своєчасно коштів на повернення суми боргу та процентів, в результаті чого утворилася вказана заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача за договорами факторингу. Ухвалою суду від 15.12.2025 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 21.01.2026 року; за клопотанням позивача витребувано докази. Представник позивача - ТОВ «ФК «Фінтрас капітал» в судове засідання не з`явився. У наданій заяві просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Алієв В.В. подав відзив на позов, у якому просив зменшити розмір стягнення, застосувавши ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», положення ЦК України та правові позиції Верховного суду; при прийняті рішення врахувати службу [PERSON] в ЗСУ, яка почалася 27.05.2024 року, трохи більше ніж за два місяці після отримання кредиту (05.03.2024 року), а також заяву застосування позовної давності, в якій зазначив, що не заперечує факт укладення кредитного договору №4446256 від 05.03.2024 року, однак категорично заперечив проти розміру та структури заявлених до стягнення сум та просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення штрафних санкції; відмовити у стягненні штрафів, пені та неустойки, нарахованих до 13.12.2024 року; процентів, нарахованих після 28.02.2025 року; не брати до уваги розрахунок заборгованості позивача як неналежний доказ; у разі часткового задоволення позову - зменшити розмір санкцій та процентів до справедливого та співмірного рівня; в іншій частині відмовити в задоволенні позову. 20.01.2026 року представник позивача подав відповідь на відзив, у якому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не виконав обов`язку по поверненню кредиту за договором; позивач правомірно набув права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] . В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні 05.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №4446256 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі Договір), відповідно до умов якого останньому надано грошові кошти в сумі 900 грн 00 коп строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів (пп.1.2, 1.3 Договору) з визначенням стандартної денної процентної ставки 2.50 % за кожний день користування кредитом та застосування в межах строку надання кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору (п.1.4.1 Договору) та заниженої процентної ставки 0.75 % за кожен ден користування кредитом, якщо клієнт до 19.03.2024 року сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного Графіком платежів (п.1.4.2 Договору), шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] (п.2.1 Договору). Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, одноразовим ідентифікатором 59501 (а.с.71-82, 87-89, 21- 28, 29). Додатковим договором від 05.03.2024 року до договору №4446256 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.03.2024 року позивач та відповідач домовилися про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1300 грн 00 коп шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , який підписано електронним підписом позичальника, одноразовим ідентифікатором 97850 (а.с.104-106, 84-85). Листом ТОВ «Пейтек Україна» від 01.11.2024 року за №20241101-5010 підтверджується факт перерахування 10.07.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» через ТОВ «Пейтек Україна», який надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків за договором про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 03.01.2024 року, коштів в сумі 900 грн 00 коп на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] (а.с. 103). Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (ТОВ «УПР») від 01.11.2025 року за № 1766-0111 підтверджується факт перерахування 05.03.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» через ТОВ «УПР», який надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків через систему iPay.ua за договором на переказ коштів №ФК-П-19/03/01 від 12.03.2019 року, коштів в сумі 1300 грн 00 коп на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] (а.с.102, 112-114). За повідомленням АТ «Ощадбанк» від 26.12.2025 року на ім`я [PERSON] відкрито банківський рахунок № [NUMBER] , який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] , на який зараховано кошти 06.03.2024 року в сумі 1300 грн 00 коп (а.с.124-125). 25.10.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25/10/24, за яким ТОВ ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги ТОВ «Лінеура Україна» до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.58-66, 67). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 року загальна сума заборгованості за кредитним договором [PERSON] становить 16192 грн 50 коп, із яких: 2200 грн 00 коп - заборгованість за основною сумою боргу, 12892 грн 50 коп - заборгованість за відсотками, 1100 грн 00 коп - заборгованість за пенею, штрафами (а.с.100-101). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №4446256 від 05.03.2024 року розмір заборгованості [PERSON] станом на 25.10.2024 року, становить 16192 грн 50 коп, із яких: 2200 грн 00 коп - заборгованість за основною сумою боргу, 12892 грн 50 коп - заборгованість за відсотками, 1100 грн 00 коп - заборгованість за штрафними санкціями (а.с.92-96). Згідно з розрахунком заборгованості позивача за договором №4446256 про надання споживчого кредиту від 05.03.2024 року розмір заборгованості [PERSON] за 126 календарних дні (з 26.10.2024 по 28.02.2025) за відсотками становить 6930 грн 00 коп (а.с.97-98). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підтверджується, що ТОВ «Лінеура Україна», є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, основним видом економічної діяльності якої є інші види кредитування (а.с. 68). Рішенням єдиного учасника ТОВ ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року за №251124/1 змінено назву ТОВ ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» (а.с.43). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, статутом підтверджується, що ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (а.с. 54-57, 36-42). Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611, 625 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, що передбачено ч.1 ст. 512 ЦК України. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, що визначено ст. 638 ЦК України. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем, а в подальшому договору факторингу між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал», за яким ТОВ «ФК «Фінтраст капітал», набуло право грошової вимоги ТОВ «Лінеура Україна» до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги. При цьому, ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконував свої обов`язки за договором. Відповідно до ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Як вбачається з матеріалів, наданих представником відповідача, відповідач є військовслужбовцем ЗСУ та перебуває на військовій службі з 27.05.2024 року (а.с. 132-133); згідно з посвідченням серії [NUMBER] , виданим 29.04.2025 року, є учасником бойових дій (а.с.134). Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 4446256 від 05.03.2024 року, а також наявність договору факторингу від 25.10.2024 року, позовні вимоги підлягають задоволенню, за винятком суми нарахованих процентів в розмірі 15290 грн 00 коп, заборгованість за якими виникла за період з 27.05.2024 року по 28.02.2025 року (а.с. 97-98), від обов`язку по сплаті яких відповідач звільнений на підставі ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та за винятком суми неустойки в розмірі 1100 грн, заборгованість за якою виникла в 2024 році, тобто в період дії на території України воєнного стану, під час якого нарахування неустойки за кредитними договорами (договорами позики) не допускається. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп, що підтверджується платіжною інструкцією № 8157 від 04.12.2025 року (а.с. 16); розмір витрат за правничу допомогу становить 10000 грн (а.с.18-19, 99,108-109). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (29,12%), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, 3617 грн 40 коп судових витрат, із яких: 705 грн 40 коп судового збору та 2912 грн 00 коп на професійну правничу допомогу,

Outcome: partial