Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 31535,81 грн., а також судові витрати по справі. Позов мотивований тим, що 31 травня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» був укладений кредитний договір №500817739, за умовами якого банк надав позичальнику кредит, загальний розмір якого складає 23387,89 грн. Відповідачка свої зобов`язання по кредитному договору №500817739 від 31 травня 2019 року належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала, внаслідок чого станом на 23 лютого 2021 року загальний розмір заборгованості становив 31535,81 грн 22 лютого 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ФОРТ» був укладений договір факторингу, яким відбулось відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «ФОРТ» за кредитним договором №500817739 до [PERSON] 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «ФОРТ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» був укладений договір факторингу, яким відбулось відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за кредитним договором №500817739 до [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі на підставі поданих ним письмових доказів. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву відповідачка не подавала, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 31 травня 2019 року між [PERSON] та АТ «АЛЬФА-БАНК» був укладений кредитний договір №500817739, шляхом підписання між сторонами анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК», за умовами якого банк надав позичальнику кредит, загальний розмір якого складає 23387,89 грн. АТ «АЛЬФА-БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачці кредитні кошти, однак відповідачка в добровільному порядку кредитні кошти не повернула, чим порушила прийняті на себе договірні зобов`язання. Станом на 23 лютого 2021 року відповідачка має заборгованість у розмірі 31535,81 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23387,89 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 6947,92 грн. 22 лютого 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ФОРТ» був укладений договір факторингу №1, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Згідно платіжного доручення №35 від 23 лютого 2021 року ТОВ «ФК «ФОРТ» перерахувало на рахунок АТ «АЛЬФА-БАНК» кошти у сумі 14235001,00 грн. за відступлення права вимог за Договором факторингу №1 від 22 лютого 2021 року. 22 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФОРТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» був укладений договір факторингу №01-23-02/21, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Згідно платіжного доручення №129 від 23 лютого 2021 року ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перерахувало на рахунок ТОВ «ФК «ФОРТ»кошти у сумі 13235000,00 грн. за відступлення права вимог за Договором факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договорам або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №500817739 від 31 травня 2019 року та отримало прави вимоги за заборгованістю по даному кредитному договору у розмірі 31535,81 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23387,89 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 6947,92 грн. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст.627 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникли зобов`язання повернути їх у розмірі та у строки, зазначені у кредитному договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, [PERSON] станом на 23 лютого 2021 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 31535,81 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23387,89 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 6947,92 грн. Наявність та складові заборгованості підтверджуються розрахунками заборгованості [PERSON] за кредитним договором №500817739 від 31 травня 2019 року. Суд встановив, що відповідачка порушила визначені умови кредитного договору, а саме, отримала кредитні кошти і не повернула їх, не сплачувала проценти за користування кредитними коштами, розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості повністю або частково. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №500817739 від 31 травня 2019 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 9200 грн., суд виходить з наступного. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу до суду надано: договір №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 02 червня 2025 року, платіжну інструкцію №2703 від 10 червня 2025 року на суму 9200 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що розмір витрат на правову допомогу підлягає зменшенню, оскільки такі є неспівмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають задоволення в розмірі 4500,00 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинен бути стягнений сплачений судовий збір у сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial