Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

30.09.2025 представник ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» Новгородова Т.М. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить стягнути з останніх на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 12783,01 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідачі є споживачами теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для виконання розрахунків за надані послуги з теплопостачання. В опалювальних сезонах 2022-2025 років позивач здійснював надання послуг з постачання теплової енергії за вказаною адресою, проте відповідачі відповідну оплату не здійснювали, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість, яка складає 12783,01 грн. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 головуючим суддею у справі визначено Боброву І.В. Суд своєю ухвалою від 15.10.2025 відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені вчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзив до суду не надали. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку. Судом встановлено, що ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» здійснило постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] в опалювальних сезонах 2022-2025 років, що підтверджується копіями нарядів на підключення системи опалювання. Згідно з інформацією з витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 27.12.2024 за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] . Крім того відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.01.2026 № 461609964, квартира [ADDRESS] знаходиться у приватній власності [PERSON] . Частиною 3 ст. 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто із наведеного вище слідує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зареєстровані за спірною адресою, не є власниками житлового приміщення, а відтак є неналежними відповідачами за вимогами про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. При цьому, оскільки квартира [ADDRESS] є приватною власністю [PERSON] , то остання є споживачем комунальних послуг теплової енергії, наданих позивачем, та належним відповідачем за позовом. Так за вказаною адресою для розрахунків за наданні послуги теплопостачання споживачу було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пункт 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оплати житлово-комунальних послуг, за яким споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Законом України «Про теплопостачання» встановлено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Статтею 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Положеннями ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу за послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з листопада 2022 року по серпень 2025 року складає 12783,01 грн. Доказів на спростування наявності заборгованості у вищенаведеному розмірі за спожиту теплову енергію власницею житлового приміщення надано не було. Таким чином, враховуючи викладене вище, неналежне виконання зобов`язання з оплати комунальних послуг, суд доходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] - власниці житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] заборгованість за послуги постачання теплової енергії у заявленом урозмірі. При цьому у задоволенні позову до [PERSON] та [PERSON] суд відмовляє, оскільки позивачем не доведено, що останні були споживачами житлово-комунальних послуг за період з листопада 2022 року по серпень 2025 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» сплачена сума судового збору при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу, у видачі якого було відмовлено 302,80 грн, 2725,20 грн - сума судового збору при зверненні до суду з цим позовом, що разом становить 3 028,00 грн. Таким чином з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 3028,00 грн.

Outcome: partial