Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

До Хаджибейського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 451815,31 грн., з яких: заборгованість 3% відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 118000,62 грн.; інфляційні витрати на суму 333814,69 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» було прийнято рішення про припинення АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. 19.03.2008 АКБСР «Укрсоцбанк», як кредитор, та [PERSON] , як позичальник, уклали Кредитний договір 2008/686-Ф03.9/32. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві грошові кошти. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість по кредитному договору. 05.02.2014 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси було задоволено позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в повному обсязі на суму 2 097409,40 грн., а також витрати пов`язані із сплатою судового збору. Проте, оскільки заборгованість за Договором кредиту № 2008/686-Ф03.9/32 від 19.03.2008 року була стягнута судом станом на 2014 рік, АТ «Сенс Банк» вважає, що за період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні витрати в межах строку позовної давності, а саме: заборгованість 3% відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 118000,62 грн.; інфляційні витрати на суму 333814,69 грн. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 20.08.2025 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 11.11.2025 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Борщенко К.Ю. в судове засідання не з`явився, однак до матеріалів позовної заяви додане клопотання згідно якого представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за його відсутності та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач сповіщався належним чином, що підтверджується відповідними поштовими конвертами наявними у матеріалах справи з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 19.03.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», та громадянин України [PERSON] уклали Кредитний договір № 2008/686-Ф03.9/32 (надалі за текстом - Кредитний договір). Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»). Згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства -Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Матеріалами справи встановлено, що згідно кредитного договору №2008/686-Ф03.9/32 від 19.03.2008 року, укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] , останній отримав кредит в розмірі 174 300 дол. США, строком погашення до 10.03.2018 року зі сплатою за користування кредитними коштами процентів з розрахунку 12 % на рік. Додатковою угодою № 1 від 20 жовтня 2008 року за згодою сторін, відсоткова ставка була змінена та з 20.10.2008 р. встановлена відсоткова ставка за користування Кредитом у розмірі 14,5 відсотків річних. Додатковою угодою № 2 від 19 травня 2009 року за згодою сторін, було змінено розмір щомісячних виплат. З березня 2009 року по серпень 2010 року - 262 дол. США 42 цента, з вересня 2010 року по лютий 2018 року - 1 687 дол. США 90 центів, у березні 2018 року - 1 687 дол. США 94 цента. Додатковою угодою № 3 від 05 липня 2010 року за згодою сторін, була встановлена нова відсоткова ставка за користування Кредитом у розмірі 14,8 відсотків річних. 05.02.2014 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси було задоволено позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в повному обсязі на суму 2 097409,40 грн. Позивач вказує, що станом на день звернення до суду з позовом на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач добровільно не виконував рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.02.2014 року у справі №521/18660/13, жодних коштів не сплачував, безпідставно користувався і користується коштами, які належать до сплати позивачу АТ «Сенс Банк. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Поміж з цим, як окреслено у висновку, викладеному у постанові від 22.09.2020 року № 918/631/19 ВС вказав, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідача становить 451815,31 грн., з яких: заборгованість 3% відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 118000,62 грн.; інфляційні витрати на суму 333814,69 грн. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до пункту 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Таким чином, суд враховує, що задля можливості та вірного обрання способу захисту, застосування санкції ч. 2 ст. 625 ЦК України необхідною є дотримання умови - прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на викладене, прийнявши до уваги наявність невиконаного судового рішення від 05.02.2014 року у справі № 521/18660/13 про стягнення з [PERSON] заборгованості, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання, адже відповідач навіть не приступив до виконання зобов`язання, виходячи із наявності вирішеного питання заміни сторони стягувача, на позивача АТ «Сенс Банк», з огляду на той факт, що відшкодуванням кредитору понесених витрат за несвоєчасне повернення грошових коштів не свідчить про подвійне стягнення, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором, тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, прийнявши до уваги, що сфера виниклих правовідносин регулюється саме нормою цивільного законодавства, окресленою у ч. 2 ст. 625 ЦК України, приходить до висновку, про доцільність задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Крім того, з урахуванням загальних принципів цивільного судочинства, а саме диспозитивності та змагальності сторін, відповідачем та її представником не надано суду контррозрахунку суми боргу [PERSON] , яким би спростовувався розрахунок нарахованого Банком боргу по кредитному договору станом на 23.02.2022р. на загальну суму 451815,31 грн. Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 5421,79 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог.

Outcome: approved