Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

[PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.1992, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманського ДНК Ревіною І.М. за № 2-2610, належить частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Реєстраційний номер нерухомого майна 1272548314230. Право власності зареєстроване 08.06.2017, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру нерухомого майна від 26.01.2026 №461597680. Власником іншої частка вказаного житлового будинку є [PERSON] , яка належить йому на підставі рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 13.06.2008 у справі №2-3794-08. Право власності зареєстроване у КП БТІ м. Слов`янська Донецької області 30.10.2008 за №25235662, що підтверджено копією судового рішення та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Отже, у розумінні ст.356 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] володіють житловим будинок [ADDRESS] на праві спільної часткової власності. Згідно відомостей про складові частини об`єкта нерухомого майна, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та технічному паспорті, до складу домоволодіння входять: житловий будинок А-1, загальною площею 129,7 кв.м., житловою площею 60,4 к.в.м, сарай літ. Б, літня кухня літ. В., сарай, льох Д, вбиральні Ж,Е, гараж літ. З, теплиця літ. К, льох, літ. Г. Згідно з висновком експерта щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами може бути поділений на два новоутворених об`єкта нерухомого майна: - об`єкт один: житловий будинок А-1 загальною площею 74,0 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м, сарай Б, сарай, гараж Д, душ, вбиральня Е, колонка К, паркан №1. Цей об`єкт перебуває в користуванні [PERSON] - об`єкт два: житловий будинок А-1 загальною площею 55,7 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м, альтанка В, льох Г, гараж З, який перебуває у користуванні [PERSON] . Таким чином, фактично частка [PERSON] збільшується і складає не 1/2 (одну другу) частку, а 57/100 (п`ятдесят сім сотих) часток, а частка [PERSON] зменшується та складає 43/100 (сорок три сотих) часток, що підтверджується Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна техніка [PERSON] . На підставі Висновку від 21.07.2025 ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить 275 580 грн., тобто вартість 7/100 (семи сотих) часток становить 19 290,60 грн. Таким чином, у висновку експерта зазначено розмір часток співвласників по варіанту поділу та розмір компенсації співвласників, частка якого після поділу буде меншою за його ідеальну частку. Сторона позивача просить суд поділити будинок за запропонованим експертом варіантом. Сторона відповідача жодних пояснень стосовно варіанту поділу будинку в натурі суду не навела, своєї позиції не висловила. Згідно з частинами першою, другою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Згідно зі статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт. Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Зі змісту вказаної статті випливає, що право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому. Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Питання щодо поділу майна, що є у спільній частковій власності, врегульовано статтею 367 ЦК України, відповідно до якої майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19), від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20). Верховний Суд України у постанові від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 дійшов висновку, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому необхідно враховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається позивачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2023 року у справі № 571/160/19 (провадження 61-5341св23). Оскільки суду не надано доказів, що сторони досягли у досудовому порядку згоди стосовно поділу спірного домоволодіння, враховуючи згоду позивача на запропонований експертом варіант такого поділу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та поділити спірне домоволодіння, згідно висновку експерта. Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що варіант розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами домоволодіння між співвласниками максимально наближений до рівності часток та найбільше відповідає інтересам сторін, оскільки спірне нерухоме майно фактично вже поділено та використовується сторонами й суду не надано доказів, що поділ потребує виконання складних робіт з переобладнання. Так, відповідно до висновку експерта у користування [PERSON] виділяється об`єкт один: житловий будинок А-1 загальною площею 74,0 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м, сарай Б, сарай, гараж Д, душ, вбиральня Е, колонка К, паркан №1, що складає 57/100 часток домоволодіння, який вже фактично перебуває в користуванні [PERSON] . Відповідачу [PERSON] у користування виділяється об`єкт два: житловий будинок А-1 загальною площею 55,7 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м, альтанка В, льох Г, гараж З, що складає 43/100 часток домоволодіння, який фактично перебуває у його користуванні. Враховуючи викладене позовні вимоги в частині поділу майна в натурі підлягають задоволенню, а право спільної часткової власності припиненню. У постанові Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі № 201/1346/18 (провадження № 61-7308св22) зазначено, що «системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася». З висновку експерта судом встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить 275 580 грн., тобто вартість 7/100 (семи сотих) часток становить 19 290,60 грн. Таким чином, сума у розмірі 19 290,60 грн визначається судом як грошова компенсація на користь співвласника 43/100 частини домоволодіння ( [PERSON] ) Ураховуючи викладене, а також те, що рівнозначне виділення частки домоволодіння неможливе (невідповідність загальної площі будинку площам співвласників згідно з частками і загальним плануванням будинку), наведений експертом варіант передбачає сплату компенсації за відступ від рівності часток, яка дорівнює 19 290 грн 60 коп., суд приходить до висновку, що вона підлягає стягненню з позивача на користь [PERSON] .

Outcome: approved