Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Представник позивача Усенко М.І. через систему «Електронний суд» звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.09.2025 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Тернівського міського суду Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 18.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №102726214 у електронній формі, відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 4000,00 грн., зі сплатою процентів, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набув право вимоги, як кредитор, за вказаним договором на підставі договору відступлення права вимоги від 25.06.2024 року №109-МЛ/Т, який був укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Розмір заборгованості становить 14220,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 9540,00 грн., прострочена заборгованість за комісією 680,00 грн. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №102726214 від 18.02.2024 року в сумі 14 220 грн., понесений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну допомогу в розмірі 8 000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просить розглядати справу за відсутністю представника позивача. Відповідач не з`явилася у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 18.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронному вигляді був укладений договір про споживчий кредит №102726214, сума кредиту 4000,00 грн., кредит надано строком на 105 днів з 18.02.2024 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 02.06.2024 року. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 04.03.2024 року. Поточний період складає 90днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 02.06.2024. Сторони погодили розмір процентів за користування кредитом: протягом пільгового періоду в розмірі 1260,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, протягом поточного періоду в розмірі 8280,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Комісія за надання кредиту 680,00 грн., яка нараховується за ставкою 17% від суми кредиту одноразово. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 14220,00 грн. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на картковий рахунок з використанням карти [NUMBER] *05. Також, 18.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронному вигляді було підписано Додаток №1 до кредитного договору Графік платежів, Додаток №2 до кредитного договору Заява на отримання кредиту та Додаток №3 до кредитного договору Додаткові контактні данні позичальника для взаємодії за кредитним договором. Відповідно до анкети-заяви на кредит №102726214 від 18.02.2024 року, ТОВ «Мілоан» погодило умови кредитування по заяві [PERSON] №102726214. Згідно довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ «Мілоан» Вініченко О.В., відповідач [PERSON] ідентифікована ТОВ «Мілоан» як позичальник за укладеним договором №102726214 від 18.02.2024 року, оскільки [PERSON] 18.02.2024 року підписала договір аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 657378. Відповідно до платіжного доручення №83104466 від 18.02.2024 року ТОВ «Мілоан» перерахувало 4000,00 грн. на картковий рахунок [PERSON] карта № [NUMBER] , згідно договору №102726214. 25.06.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №109-МЛ/Т, за яким позивач набув права нового кредитора за плату та прийняв належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №109-МЛ/Т від 25.06.2024 року, позивач набув права вимоги, як новий кредитор, за договором №102726214 від 18.02.2024 року, де сума заборгованості становить 14220,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 9540,00 грн., прострочена заборгованість за комісією 680,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції №3442 від 25.06.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» грошові кошти за відступлення права вимоги за договором №109-МЛ/Т від 25.06.2024 року. Відповідно до претензії ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» від 12.08.2025 року, направленої на адресу [PERSON] , останній повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №102726214 від 18.02.2024 року, а також про необхідність погашення заборгованості в сумі 14220,00 грн. В позовній заяві проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №102726214 від 18.02.2024 року розмір якої складає 14220,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 9540,00 грн., прострочена заборгованість за комісією 680,00 грн. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1ст.512ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором №102726214 від 18.02.2024 року первинний кредитор ТОВ «Мілоан» виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті кошти в повному обсязі. Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором №102726214 від 18.02.2024 року в розмірі 14220,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 9540,00 грн., прострочена заборгованість за комісією 680,00 грн., слід задовольнити. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до договору №0107 про надання правової допомоги від 01.07.2025 року, між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно акту №Д/1262 наданих послуг до договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року, та з детального опису наданих послуг по примусовому стягненні з [PERSON] заборгованості складає 8000,00 грн. Відповідач не довів суду неспівмірність витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 по справі № 596/2305/18. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Outcome: approved