Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 8 555,45 грн. за договором позики №1134328 від 04.05.2021, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн. та судового збору у розмірі 2422, 40 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 04.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали Договір позики № 1134328, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 540,00 грн. строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. 26.10.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФК. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8 605,52,00 грн., з яких: 2540,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 065,52,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку зі взятими на себе зобов`язаннями за кредитним договором, належним чином відповідачка умови не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 8 555,45 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача через електронний суд подали заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Просить суд задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про місце, дату та час розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 04 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір позики № 1134328 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) шляхом підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором a01rHzcvfg, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"(а.с.14зворот). За умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 540,00 грн. строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Відповідно до п.1 договору позики № 1134328 від 04 травня 2021 року, позивач виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2 540,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи, так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикидавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією № 12129efa-2ba2-4dbd-9145-c0F536025248 від 04.05.2021 року. 26 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» укладений договір факторингу № 2610, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги, серед інших, до боржника за договором позики № 1134328 від 04 травня 2021 року, про що свідчить договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 року.(27-31). 03 квітня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" уклали договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до, серед інших, боржник за договором позики № 1134328 від 04 травня 2021 року, що підтверджується договором факторингу № 030423-КФ від 03.04.2023 року.(а.с.36-41). Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8 605,52 грн., з яких: 2 540,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 065,52 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, згідно з інформацією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 12.11.2025, на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Як вбачається з виписки про рух грошових коштів за вказаною карткою за період з 04.05.2021 по 07.05.2021 на зазначений рахунок зараховано кошти у сумі 2 540,00 грн (а.с.74-75). Як вбачається із розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить в розмірі 8555,45 грн., з яких: 2 540,00 грн.-сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 015,45 грн.-сума заборгованості за процентами. (а.с.7-9). Частиною першоюстатті 15 Цивільного кодексу Українипередбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За положеннями п.1 ч.1ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч.1ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Докази повернення відповідачем позики та сплати процентів за користування грошовими коштами в порядку та на умовах, передбачених спірним договором, у справі відсутні. Оскільки всупереч наведеним нормам закону та умовам спірного договору відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором у встановлені ним строки, позовні вимоги про стягнення заборгованості належить задовольнити. За правиламист.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Відповідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо вимог про відшкодування понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьоїстатті 141 ЦПК Україниможна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК Українизаконодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостоїстатті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертоюстатті 137 ЦПК України. Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Так, позивачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О. по цивільній справі №689/1972/25 про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором позики №1134328 від 04.05.2021. Судом встановлено, що позовну заяву складено директором ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" Гедзь О.В. (а.с. 1-4), інші клопотання (заяви) в межах розгляду справи не подавалися представником позивача Ткаченко Ю.О., а лише адвокатом Ткаченко Ю.О. було подано до суду заяви про розгляд справи №689/1972/25 у відсутності представника позивача. В матеріалах справи відсутні адвокатські запити Ткаченко Ю.О. щодо підготовки до стягнення заборгованості із [PERSON] тощо. Отже, в порушення припису п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України представником позивача не надано суду доказів того, що адвокат Ткаченко Ю.О. надавала усні консультації позивачу, а також докази підготовки, складання та подачі позовної заяви до суду. Відсутні докази того, що адвокат Ткаченко Ю.О. збирали докази по зазначеній цивільній справі. Таким чином, оскільки представником позивача ненадано доказів надання адвокатом Ткаченко Ю.О. позивачу правової (правничої) допомоги по даній справі, а також дійсність понесених витрат на правничу (правовому) допомогу в розмірі 4500 грн., тому з відповідача на користь позивача необхідно частково стягнути витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 500 грн. Щодо стягнення з відповідачана користь позивача судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі ст. 526, 610, 1054 ЦК України,

Outcome: approved