Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 10.08.2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредиту. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 21.09.2020 рік утворилась заборгованість в розмірі 44 716,42 грн., яка складається з: 29 776,54 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 00,00 грн. за поточним тілом кредиту; 29 776,54 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 14 939,88 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 44 716,42 грн. за кредитним договором та судові витрати. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] , надала суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача, зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що із наданої позивачем Анкети заяви вбачається, що сторони не погоджували вид платіжної картки та, як наслідок, ліміт кредиту та розмір процентів. Вказує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими витягами з Умов та Правил надання банківських послуг відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказні документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування. Також, підписана відповідачем анкета-заява не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору банківського обслуговування. Крім того, зі змісту оскаржувального рішення, судом стягнуто 14939,88 грн. процентів, з урахуванням того, що розмір відсотків сторонами не узгоджувався, позивач не мав права нараховувати їх відповідачу та стягувати. Отже, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості відсутні. В судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Геза С.І., підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. В судове засідання відповідач [PERSON] , та представник відповідача [PERSON] , в судове засідання не з`явились, представник надав до суду відзив та зазначив розгляд справи проводити без участі сторони відповідача. Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року відкрито провадження у справі. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Ухвалою суду від 06 червня 2025 року відкрито провадження за заявою представника відповідача [PERSON] [PERSON] , про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року. Ухвалою суду від 23 червня 2025 року скасовано заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Вислухавши представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Гезу С.І., вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами першою та другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частина перша статті 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В судовому засіданні встановлено, що 10.08.2011 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву б/н. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. На підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та наявності заборгованості по погашенню, позивач надав суду завірену анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 10.08.2011 року, в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, ІНН, адресу проживання, номери засобів зв`язку, тип картки, яку виявив бажання оформити [PERSON] за цією анкетою та з яким бажаним кредитним лімітом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 21.09.2020 рік утворилась заборгованість в розмірі 44 716,42 грн., яка складається з: 29 776,54 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 00,00 грн. за поточним тілом кредиту; 29 776,54 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 14 939,88 грн. заборгованість за простроченими відсотками. [PERSON] , порушує строки повернення заборгованості за кредитом, та строки сплати нарахованих відсотків, таким чином порушення строків повернення кредиту за договором та відсотків за його користування є істотним порушенням договору. Суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві, а саме відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк», не довів відсутність заборгованості. Вищевикладене свідчить про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення з відповідача наявної заборгованості. Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн., з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved