Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] , яка є його матір`ю. Вказує, що з 1998 року його матір почала хворіти на психічний розлад та почала лікуватись у Волинській обласній психіатричній лікарні. Крім того, вона є особою з інвалідністю ІІ-ї групи, потребує постійного нагляду і догляду, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи викладене, просить визнати [PERSON] недієздатною та призначити його опікуном. Ухвалою суду від 20.01.2026 року замінено неналежну заінтересовану особу на належну, а саме: управління охорони здоров`я Луцької міської ради на департамент соціальної політики Луцької міської ради. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи не заперечувала проти задоволення заяви з урахуванням подання управління охорони здоров`я про призначення опікуна. Представник особи, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною також не заперечував щодо задоволення заяви. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного роладу від 17.05.2023 року, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с. 11). Статтею 39 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною 1 ст. 298 ЦПК України передбачено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. З висновку судово-психіатричного експерта № 627 від 04.08.2025 року вбачається, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді шизоафективного розладу, змішаного типу і вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. ). Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] внаслідок наявного у неї психічного захворювання не усвідомлює своїх дій та не може керувати ними, а тому її слід визнати недієздатною. Згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Дію рішення про визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] , суд вважає за доцільне встановити на максимальний строк - 2 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності особи чи визнання особи недієздатною, встановлює над нею відповідне піклування чи опіку і призначає їй піклувальника чи опікуна. У відповідності до ч. 1 ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як слідує із подання департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 13.01.2026 року, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Догляд за нею здійснює її син [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим просить призначити його опікуном (а.с. ). При цьому сестра заявника [PERSON] подала суду заяву, у якій зазначила, що на даний час вона проживає одна з малолітньою дитиною, перебуває у Волинському обласному центрі соціально-психологічної допомоги як сім`я, яка опинилася у складних життєвих обставинах, а тому немає можливості доглядати за матір`ю. Отже, дослідивши і оцінивши представлені докази в їх сукупності та зважаючи на подання департаменту соціальної політики Луцької міської ради, суд не вбачає підстав, зазначених в ст. 64 ЦК України, відповідно до яких [PERSON] не міг би бути опікуном над своєю матір`ю [PERSON] , а тому із врахуванням викладеного, приходить до висновку про необхідність призначення його опікуном з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів недієздатної.

Outcome: approved