Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Львівської міської ради, в якому просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] В обґрунтування поданого позову покликається на те, що [INFO] помер син позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з частки квартири, що належала спадкодавцю на підставі договору міни квартири, посвідченого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою 25.06.1999 року, реєстровий №3-128 та з зареєстрованого у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 06.07.1999 року в реєстрову книгу №30 за реєстром №18360. 05.08.2025 року [PERSON] звернулась до Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті сина, однак їй не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини. Вказує, що причиною пропуску був незадовільний стан її здоров`я, зокрема гіпертонічна хвороба ІІ ст., у зв`язку із позивач тривалий час перебувала на лікуванні у медичних закладах. За наведених обставин, просить позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.09.2025 року справу №466/8771/25 скеровано до Галицького районного суду м. Львова за підсудністю. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.04.2024 року клопотання [PERSON] про звільнення від сплати судового збору задоволено. Прийнято до свого провадження справу за позовом [PERSON] до Львівської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.01.2026 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд у справі. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Скерували на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані сторонами документи, оглянувши матеріали спадкової справи №2041/01-16, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.04.1985 року Палацом урочистих подій. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №2011795 від 18.05.2006 року, вбачаться, що [PERSON] успадкувала квартиру за адресою: [ADDRESS] , після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові ЗМУ МЮ 30.12.2024 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з частки квартири, що належала спадкодавцю на підставі договору міни квартири, посвідченого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою 25.06.1999 року, реєстровий №3-128 та з зареєстрованого у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 06.07.1999 року в реєстрову книгу №30 за реєстром №18360. З довідки ЛКП «Варшавське -407» №47 від 13.08.2025 року вбачається, що [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 25.12.2001 року по 27.12.2024 року разом з мамою [PERSON] , яка проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] (квартири у спільному користуванні). 05.08.2025 року [PERSON] звернулась до Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті сина, однак їй не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини. З листа державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області 31469/01-16 від 08.08.2025 року вбачається, що [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини,який може бути поновлено судом, відповідно до вимог ч.2 ст. 1272 ЦПК України. Відповідно дост.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннямист.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2ст.1220 ЦК України,часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року в справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Окрім того, суд зазначає, що позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приймає до уваги, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, зокрема страждала на ряд захворювань, зокрема на гіпертонічну хворобу ІІ ст., тривалий час перебувала на лікуванні, що підтверджується медичними документами, та виписками із медичної картки стаціонарного хворого КНПР «Львівського територіального медичного об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги». Вказані обставини перешкоджали вчасно подати заяву про прийняття спадщини, а тому пропуск строку для прийняття спадщини позбавляє позивачку можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, надання позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини не порушить права та свободи інших осіб. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням трьохмісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини з моменту набрання рішенням законної сили. Суд вважає такий строк достатнім для реалізації позивачем права на подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved