Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що звідповідачем по справі мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після того як вони припинили спільне проживання діти залишилися проживати з матір`ю. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська 09.10.2018 року було видано судовий наказ, яким з позивача було стягнуто аліменти на утримання синів на користь відповідача у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). Пізніше син [PERSON] почав проживати з позивачем. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 09.10.2018 року по справі № 208/6865/18-ц, судовий наказ в частині стягнення з позивача аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] визнано таким, що не підлягає виконанню та продовжено стягнення аліментів утримання сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частині з усіх видів заробітку (доходів). На сьогоднішній день син [PERSON] проживає з позивачем у Німеччині, але відповідач по справі на сьогоднішній день неправомірно отримує стягнені з позивача аліменти на сина, який проживає з ним, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. 24.11.2025 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного провадження. У судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьками якого зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.12.2018 розірвано шлюб між сторонами. Згідно Судового наказу від 09.10.2018, виданого Заводським районного суду м. Дніпродзержинська з позивача на користь відповідача стягнено аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 08.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою того ж суду від 23.09.2019 Судовий наказ від 09.10.2018 в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] визнано таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що [PERSON] став проживати з батьком та продовжено стягнення аліментів за вказаним судовим наказом у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на утримання сина [PERSON] . Листом Товариства цивільного права Північної Рейн-Вестфалії підтверджено, що з моменту в`їзду позивача до Німеччини 14.06.2025, його син [PERSON] проживає з ним, висловив чітке бажання проживати з позивачем і ні в якому разі не хоче переїджати до своєї матері. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі?статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої та другої?статті 179 СК України?аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже,?статтею 179 СК України?врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (див. постанову Верховного Суду від?14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц). Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) Відповідно до?статті 197 СК України, з?урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з частиною четвертою?статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі. Враховуючи правову природу аліментів (які є власністю дитини), їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина,

Outcome: approved