Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

02.12.2025 року [PERSON] звернулась до Новозаводського районного суду міста Чернігова із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , яка настала у селищі Климове Климівського району Брянської області Російської Федерації, [INFO] , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Вимоги заяви обгрунтовані тим, що 24.02.2022 року з початком повномасштабного вторгнення збройних військ Російської Федерації вона разом з сім`єю: донька [PERSON] , зять [PERSON] , їх малолітній син [PERSON] , [INFO] та її чоловік [PERSON] , виїхали до рідної тітки і хрещеної зятя [PERSON] в с.Ягідне, Чернігівського району, Чернігівської області де в будинку перебувало 11 людей. 03.03.2022 року збройні сили РФ окупували село Ягідне, тоді почались постійні обстріли і вони переховувались у погребі. 03.03.2022 та 17.03.2022 року військовослужбовці збройних сил РФ, будучи озброєними приходили до них, грабували господарство, обшукували, принижували, били чоловіків, вчиняли ряд інших дій з ознаками воєнних злочинів щодо цивільного населення. Посилається, 19.03.2022 року близько 12 години, коли було тихо, вони вийшли з погребу подихати свіжим повітрям, несподівано почули гучний свист та вибух, діти, чоловік та [PERSON] не встигли заховатись і через декілька хвилин пролунав наступний свист та вибух. Внаслідок обстрілу, зять отримав контузію та поранення, [PERSON] від отриманих трав загинув на місці. Також числені поранення отримав онук та дівчата: [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з сильними пораненнями, її чоловіка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] військовослужбовці РФ у примусовому порядку вивезли на територію РФ. Дівчата повернулись у квітні 2022 року, а її чоловік внаслідок отриманих травм помер і його поховали на території РФ. Ще у кінці березня 2022 року, під час перебування у підвалі школи села Ягідне, від одного з російських військових вона дізналась, що її чоловік помер від втрати крові. Посилається, що за вказаними фактами зареєстровано ряд кримінальних проваджень по трьом з яких є вироки суду, по двом досудове розслідування триває. Офіційне свідоцтво про смерть чоловіка видане на території РФ і отримане нею у квітні 2022 року, у вигляді фотокопії через месенджер Telegram у листуванні з родичами [PERSON] . Зазначає, що в усній формі зверталась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з питання, щодо реєстрації факту смерті чоловіка, однак їй повідомили про неможливість здійснення реєстрації цього факту за відсутності правових підстав. В зв`язку з неможливістю отримати свідоцтво про смерть свого чоловіка у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт його смерті відбувся на території країни, яка наразі є територією країни-агресора вона позбавлена можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини, а тому просить встановити даний факт в судовому порядку. Заявник в судове засідання не з`явилась, про час та день слухання справи повідомлена належним чином, звернулась до суду із заявою про розгляд заяви без її участі, заяву підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася. Про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду надіслали заяву про розгляд справи без участі представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності заявниці та заінтересованої особи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України). Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Як слідує зі змісту ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Факти що мають юридичний характер це факти з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку, визначено в ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Так, п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що [INFO] на території Російської Федерації в селищі Климово Климівського району Брянської області помер чоловік заявниці [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданому 12.04.2022 року «Отделом ЗАГС Советского района г.Брянск управления ЗАГС Брянской области» (код 93200005), актовий запис №170229320000500601002. (а.с.13) Факт родинних зв`язків між померлим [PERSON] і заявницею [PERSON] підтверджується: копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.09.1986 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с.12); копією паспорту [PERSON] серії [NUMBER] виданого Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 07.12.1999 року (а.с.5-7); копією паспорту [PERSON] серії [NUMBER] виданого Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 07.12.1999 року (а.с.8-9). Як вбачається із матеріалів справи заявниця, разом з сім`єю в тому числі чоловіком [PERSON] з початком повномаштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України, перебуваючи в окупації в селі Ягідне Чернігівського району, Чернігівської області, [INFO] близько 12 год постраждали від обстрілів, отримали травми різного ступеню тяжкості, внаслідок чого чоловік заявниці разом з [PERSON] та [PERSON] , з метою надання медичної допомоги, у примусовому порядку були вивезені військовослужбовцями РФ на територію Російської Федерації, проте від отриманих травм [PERSON] , [INFO] , [INFO] помер на території селища Климово, Климовського району Брянської області де і був похований. Зазначені обставини підтверджуються витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №12022270350000082 від 01.04.2022 року, за ч.ч.1,2 ст.438 КК України (а.с.17-18), в якому заявницю залучено як потерпілу (а.с.15-16), протоколом допиту свідка [PERSON] від 16.09.2025 року (а.с.19-21), транскрибацією відео протоколу допиту [PERSON] від 16.09.2025 року (а.с.23-25), протоколом допиту потерпілого [PERSON] зафіксований за допомогою технічних засобів від 08.06.2022 року (а.с.26-27), транскрибацією відео протоколу допиту потерпілої [PERSON] від 08.06.2022 року (а.с.29-32). Як зазначає заявниця при зверненні до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з питання щодо реєстрації факту смерті чоловіка, однак їй повідомили, про неможливість здійснення реєстрації цього факту за відсутності правових підстав. Згідно інформації Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.01.2026 року №137/71-10-26-24.15/24.15, державна реєстрація смерті [PERSON] , [INFO] , не здійснювалась. Отже, заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть свого чоловіка у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт його смерті відбувся на території Російської Федерації, яка наразі є територією країни-агресора, а медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті - відсутній. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника. Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч.ч. 4, 7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Підтвердження смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на території Російської Федерації, є свідоцтво про смерть видане 12.04.2022 року на території Російської Федерації, «Отделом ЗАГС Советского района г.Брянск управления ЗАГС Брянской области» (код 93200005), актовий запис №170229320000500601002. Отже, факт смерті вже зареєстрований іноземним органом реєстрації. Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022 року. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця не має іншої можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт його смерті відбувся на території Російській Федерації. Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета розгляду та логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт смерті [PERSON] , яка настала, на території іноземної держави. Доказів, які б спростовували юридичний факт, який просить установити заявниця, суду не надано і такі не встановлено. Пункт 8 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Положеннями ст.80 ЦПК України установлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. З огляду на представлені документи суд вважає доведеним факт, що [INFO] на території Російської Федерації, селищі Климово, Климівського району Брянської області, помер громадянин України [PERSON] , [INFO] . Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту смерті батька заявниці дає змогу заявниці реалізувати свої права. Даний факт інакше як у судовому порядку встановити неможливо, а отже вимоги заявниці слід задовольнити.

Outcome: approved