Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

У грудні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь 26 240 грн заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та 13 000 грн витрат на правничу допомоги. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 04.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №3769614 за умовами якого отримала кредит у розмірі 8000 грн, строком на 30 днів та зобов`язався сплатити проценти за користування. На підставі договорів факторингу №30112021 від 30.11.2021 та №23/05/24 від 23.05.2024 Товариство набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №3769614 від 04.03.2021. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] за вказаним вище договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом грошової вимоги до відповідача. За договором №3769614 від 04.03.2021 загальний розмір, що підлягає стягненню становить 26 240 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 8000 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 18 240 грн. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, однак відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним договором та судові витрати. Згідно з ухвалою судді від 23.12.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. 08.01.2026 [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не заперечує факт укладення 04.03.2021 між ним та ТОВ «Авентус Україна» договору про надання споживчого кредиту №3769614 строком на 30 днів. Водночас вказує, що докази погодження інших строків нарахування процентів за зазначеним договором відсутні, а нарахування процентів поза межами строку кредитування суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, просить зменшити заявлені витрати на правничу допомогу, оскільки дана справа є малозначною та типовою, її розгляд здійснюється без виклику сторін, а тому вважає, що вказаний розмір витрат у сумі 13 000 грн не відповідає засадам розумності, співмірності характеру наданої правничої допомоги та реальності таких витрат. 14.01.2026 представник ТОВ «Факторинг партнерс» подав відповідь на відзив, в якій вказав, що умовами укладеного договору №3769214 від 04.03.2021 передбачено строк користування кредитом 30 днів, а датою повернення кредиту визначено 04.04.2021. Разом з тим відповідачем здійснювалися часткові погашення заборгованості, чим було ініційовано пролонгацію строку кредитування за договором. Останнє погашення було здійснено 30.04.2021 року, тож новою датою повернення кредитних коштів стала 30.05.2021 року (відповідно до погодженого пункту 4.2.2 Договору). Відповідно до умов договору щодо пролонгації та автопролонгації та відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що заборгованість за процентами нарахована станом на 28.08.2021, тобто протягом встановленого строку 90 днів відповідно до погодженого п. 4.3.1 Договору. Виходячи з цього, на думку представника позивача, проценти нараховані правомірно та відповідно до домовленостей сторін, викладених у договорі, з урахуванням погоджених умов щодо строку його дії та пролонгації. Щодо заявлених витрат на правничу допомогу зазначено, що розмір гонорару визначається виключно за домовленістю між надавачем правничої допомоги та клієнтом, а відповідач не наділений правом втручатися у зазначені правовідносини. При цьому відповідачем не наведено обґрунтованих доводів неспівмірності таких витрат зі складністю справи та не подано жодних доказів на підтвердження відповідних тверджень, у зв`язку з чим вони мають характер припущень. Також звертає увагу на те, що спір виник унаслідок тривалого невиконання відповідачем умов договору, що ним не заперечується. З огляду на викладене, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 04.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №3769614, згідно з умовами якого товариство надало позичальнику кредитні кошти в сумі 8000 грн, строком кредитування 30 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки 1,90 % в день або зниженої - 0,95%. Договір підписано позичальником одноразовим ідентифікатором М550284, вказаний в розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» Договору. Згідно з п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами на платіжну картку № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п. 4.1. Договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п. 4.2.1-4.2.4 Договору, або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.п. 4.3.1.-4.3.2. Договору. Пунктом 4.2.1 кредитного договору передбачено, що споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн., може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пп. 4.2.2 Договору. Відповідно до п. 4.2.2 Договору, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 год. з моменту вчинення вказаної дії споживачем. Якщо споживач, здійснюючи вказаний платіж, не бажає продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних способів: - перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, які направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме, натиснути в особистому кабінеті в розділі «мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «часткове погашення кредиту» або, протягом 24 год. з моменту внесення платежу, направити на поштову скриньку товариства info@creditplus.ua, (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на веб-сайті в розділі «Зворотній зв`язок», вибравши категорію звернення «часткове погашення без пролонгації»), повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом. Пунктом 4.2.3 кредитного договору встановлено, що кредитодавець має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в Договорі. Згідно з п. 4.3.1 Договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один календарний день, що слідує за закінченням такого строку, але не більше ніж 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2 - 4.2.4 Договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Відповідно до п. 9.2 Договору, він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. З листа ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» №7/17461 від 10.11.2025 вбачається, що згідно з Договором з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020, 04.03.2021 о 21 год. 58 хв. на картковий рахунок № [NUMBER] відбулось зарахування коштів в сумі 8000,00 грн. З розрахунків заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №3769614 від 04.03.2021 вбачається, що заборгованість [PERSON] за цим Договором складає 26 240 грн, з яких: 8000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 18 240 грн - заборгованість за відсотками. Також 31.03.2021 та 30.04.2021 відповідачем внесено платежі на погашення заборгованості за процентами в загальному розмірі 6688 грн. 30.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №30112021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) для ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №30112021 від 30.11.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №3769614 від 04.03.2021 на суму 26 240 грн, з яких: 8000 грн - заборгованості за основною сумою боргу, 18 240 грн - заборгованості за відсотками. 23.05.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та позивачем ТОВ «Факторинг партнерс» укладено Договір факторингу №23/05/24, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передало (відступило) ТОВ «Факторинг партнерс» за плату права вимоги, а ТОВ «Факторинг партнерс» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі заборгованостей. 20.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та позивачем ТОВ «Факторинг партнерс» укладено додаткову угоду №1 до Договору факторингу №23/05/24, за якою сторони внесли зміни в реєстри заборгованостей. Відповідно до витягу з реєстру заборгованостей до Договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 ТОВ «Факторинг партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №3769614 від 04.03.2021 на суму 26 240 грн, з яких: 8000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 18 240 грн - заборгованість за відсотками. Відповідач усунувся від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість за вищевказаним кредитним договором. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що кредитний договір №3769614 від 04.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] підписаний відповідачем шляхом використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами є укладеними. Відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, таким чином, вимога про стягнення заборгованості за основним боргом в розмірі 8 000 грн підлягає задоволенню. За даними розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] шляхом сплати суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів 31.03.2021 в сумі 2128 грн та 30.04.2021 в сумі 4560 грн, продовжував строк кредиту на підставі п. 4.2 Договору. У подальшому була здійснена автопролонгація на підставі п. 4.3 Договору строком на 90 днів. Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо нарахування процентів поза межами строку кредитування, оскільки відповідач уклав договір добровільно, з власної волі, погодившись на умови його пролонгації та підтвердивши, що умови договору є йому зрозумілими. Враховуючи вищевикладене, позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідача суму заборгованості, яка нарахована відповідно до умов договору, укладеного з ним. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, отримані в кредит кошти не повернув та проценти за користування ними в визначений Договором строк не сплатив. Враховуючи оформлені належним чином кредитний договір, договори факторингу Товариство є належним стягувачем заборгованості за договором з відповідача у вигляді суми кредиту та процентів за користування ним. У зв`язку з вищевикладеним суд прийшов до висновку, що заявлені Товариством позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що 02 липня 2024 року між позивачем та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 02-07/2024. Предметом вказаного договору є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених договором, зокрема:надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів в судах загальної юрисдикції тощо. Відповідно до розділу 4 даного договору, сторони погодили порядок здійснення розрахунків. Позивачем також надано прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», в якому визначено види юридичних послуг та їх вартість. Як вбачається з заявки на надання юридичної допомоги №667 від 03.11.2025 позивач та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивченням документів вартістю 4000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 9000 грн. Згідно з витягом з акту №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 сторони погодили надання послуг за позовом до [PERSON] в розмірі 13000 грн. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт (Постанова Касаційного цивільний суд Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22). [PERSON] просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу обґрунтовуючи тим, що справа є малозначною, типовою та її розгляд проводиться без виклику сторін, тому вважає заявлені витрати такими, які не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги. З врахуванням рівня складності вказаної справи, обсягу виконаних робіт, враховуючи ціну позову, суддя приходить до висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суми 10 000 грн. У зв`язку з задоволенням позову в силу ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved