Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Король Владислав Анатолійович, звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 02.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 79596426, у зв`язку з невиконанням зобов`язань за яким відповідач має заборгованість у загальному розмірі 22780 грн, що складається з наступного: 1) 6700 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2) 16080 грн заборгованість за відсотками, і право вимоги за яким було відступлено позивачу на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики № 79596426 від 02.02.2024 у розмірі 22780 грн. З огляду на викладені обставини ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути зі [PERSON] заборгованість за вказаним договором у розмірі 22780 грн та понесені позивачем судові витрати. 24.11.2025 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 42). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач не подав, у зв`язку з чим судом було постановлено ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем додано до позову копію договору позики № 79596426 від 02.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , в якому вказано, що відповідний договір укладено в електронній формі (шляхом використання одноразового ідентифікатора) і за умовами його умовами ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобо`язувалося передати відповідачу у власність грошові кошти (позику) в розмірі 6700 грн строком на 30 днів (до 02.03.2024) шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу останнього, а позичальник зобов?язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, а також сплатити плату (відсотки) від суми позики на наступних умовах: 1) базова процентна ставка (фіксована) 2,5%; 2) денна процентна ставка на день (застосовується у відповідності для умов програми лояльності) 0,5%; 3) процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується у період воєнного стану у період існування такого обмеження) 2,70%; 4) орієнтовна реальна річна процентна ставка 480,71%; 5) орієнтовна загальна вартість позики 7705 грн (а.с. 6-9). Згідно з розрахунком заборгованості відповідач станом на 20.06.2024 має заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 22780 грн, що складається з наступного: 1) 6700 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2) 16080 грн заборгованість за відсотками (а.с. 19-20). 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, а 28.07.2021, 13.06.2022 та 20.06.2024 додаткові угоди № 2, № 7 та № 27 до цього договору факторингу, за умовами яких ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) позивачу належне право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 79596426 у розмірі 22780 грн, що також підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників № 25 від 20.06.2024 та витягом із Реєстру боржників № 25 до відповідного договору факторингу (а.с. 10-12, 13, 14, 15, 16, 17, 18). Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом із цим позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження перерахування гршових коштів у розмірі 6700 грн на користь відповідача за вказаним договором позики, а отже і не надано належних та достатніх доказів на підтвердження укладення такого договору. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). При цьому відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18, наданий банком розрахунок заборгованості як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин наявності заборгованості та її розміру сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, якщо будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано. Отже, доданий до позову розрахунок заборгованості не може бути таким доказом. У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 у справі № 278/2177/15-ц вказано, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України). Позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 2 ст. 83 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України). Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, Європейських суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. При цьому позивач, який у встановлений законом строк не надав суду доказів перерахування відповідачу грошових коштів за відповідним договором позики, також не звертався до суду з клопотанням про витребування відповідних доказів. Оскільки позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, саме він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (на чому зокрема наголошується у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18, який також звернув увагу на те, що подання доказів після розгляду справи у суді першої інстанції порушує принципи змагальності та диспозитивності сторін). У зв`язку із недоведенням позивачем факту укладення та виконання умов договору позики, а також фактичного користування відповідачем такими коштами, судом не вбачається підстав для стягнення на користь позивача заборгованості за основною сумою позики та відсотками за відповідним договором позики. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed