Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру під номером [ADDRESS] , загально площею 57,70 кв.м., житловою площею 36,40 кв.м. На обґрунтування позову зазначено, що на підставі договору міни квартирами від 12 серпня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Донецької області, позивачу на праві власності належить квартира під номером вісімнадцять в будинку номер шість, розташовану в [ADDRESS] . 24 квітня 2025 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру. Однак, 25 квітня 2025 року позивач отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №78584153, яке мотивоване тим, що при розгляді заяви про державну реєстрацію права власності державним реєстратором виявлено відсутність інформації про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. У зв`язку з пошкодженням житла, у позивача є необхідність подати заяву на отримання компенсації до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення». Однак, здійснити реєстрацію права власності на квартиру позивач, з причин викладених в Рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій, не може. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 12 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 27 червня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що Ольгинська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі фактичні обставини. Відповідно до копії договору міни квартирами від 12 серпня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Донецької області та зареєстровано у реєстрі за №1-2036, який зареєстровано 12 серпня 1999 року Бюро технічної інвентаризації м. Волновахи Донецької області, реєстраційний напис № 1473, реєстраційний № 1-2036, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 57, 70 кв.м. (а.с.9 зворотна сторона - 10). Згідно копії технічного паспорта на квартиру, позивач на праві власності володіє квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57,70 кв.м., житловою площею 36,40 кв.м. та складається із житлової кімнати площею 17,20 кв.м., житлової кімнати площею 11,90 кв.м., житлової кімнати площею 7,30 кв.м., кухні площею 7,80 кв.м., ванної кімнати площею 2,80 кв.м., туалету площею 1,50 кв.м., коридору площею 6,70 кв.м., комори площею 0,50 кв.м., комори площею 0,80 кв.м. та лоджії площею 2,50 кв.м. (а.с.10 зворотна сторона - 12). З 02 вересня 1999 року позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-9). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області від 25 квітня 2025 року №78584153, відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою позивача, оскільки при розгляді заяви про державну реєстрацію права власності державним реєстратором виявлено відсутність інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року, реєстрацію права власності на нерухоме майно здійснювало Бюро технічної інвентаризації міста Волноваха. Державним реєстратором 25.04.2025 року був надісланий запит до Волноваської міської військової цивільної адміністрації. Відповідно до відповіді відділу "ЦНАП" Волноваської міської військової цивільної адміністрації Товариство з обмеженою відповідальністю «Волноваське бюро технічної інвентаризації», яке було утворене внаслідок реорганізації та є правонаступником Комунального підприємства «Волноваське бюро технічної інвентаризації», не підпорядковане, не підзвітне та не підконтрольне Волноваській міській військово-цивільній адміністрації. Згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 28.02.2025 року №376 Волноваська міська територіальна громада є тимчасово окупованою територією російською федерацією. Наразі доступ до реєстрових книг та реєстраційних справ, зберігачем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Волноваське бюро технічної інвентаризації» відсутній. Підприємство та документація не евакуйовані та знаходяться на тимчасово окупованій території (а.с.12 зворотна сторона). Відомості про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні (а.с.22). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги суд виходить з такого. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пункті 1 частини другої зазначеної статті передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном згідно з положеннями частини першої статті 317 ЦК України. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ураховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 року у справі N 920/615/16, від 05 вересня 2019 року у справі N907/310/18). Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 760/14438/15-ц. Отже, розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права за загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється. Тобто положення стаття 392 ЦК України спрямована на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Така правова позиція викладена у пункті 13 постанови Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі N 910/1016/17, пункті 12 постанови від 17 квітня 2018 року у справі N 914/1521/17). З огляду на викладене, ураховуючи надані суду докази, суд уважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання за позивачем права власності.

Outcome: approved