Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідачки заборгованість за договором про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року в розмірі 64 500 грн 00 коп. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 27 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 4476873. Вказаний договір був підписаний електронним підписом [PERSON] . Відповідно до умов зазначеного договору відповідачці був наданий кредит на суму 15 000 грн 00 коп на строк 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Проценти за користування кредитом: 4 500 грн 00 коп, які нараховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 1 500 грн 00 коп. Відповідачка [PERSON] брала на себе зобов`язання повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, визначені договором про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року, відповідно до Графіку сплати кредитних коштів. Свої зобов`язання за вищевказаним договором ТОВ «Мілоан» виконало. Однак свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року [PERSON] не виконувала, у зв`язку з чим станом на 26 липня 2024 року за нею утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 64 500 грн. 00 коп, яка включала в себе: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 15 000 грн 00 коп, заборгованість по процентам з користування кредитними коштами в розмірі 48 000 грн 00 коп. та заборгованість за комісією 1 500 грн 00 коп. 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір факторингу № 26-07/2024, за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року. Оскільки станом на 22 вересня 2025 року [PERSON] не погашена заборгованість за вищевказаними договорами, то прохає стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року на суму 64 500 грн 00 коп. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2025 року було відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 62). Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» в судове засідання не з`явився. У позовній заяві ТОВ «Факторинг Партнерс» зазначило, що розгляд справи прохає проводити без участі його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 5зв). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с. 84-85), її представник адвокат Овчинникова Р.О. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі [PERSON] , у якій зазначила, що останні позов визнає, згодна з тим, що розмір заборгованості за договором про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року становить 64 500 грн 00 коп. У зв`язку з визнанням відповідачкою позову, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, прохає стягнути з [PERSON] на користь позивача лише 50 % судового збору, сплаченого ТОВ «Факторинг Партнерс» при зверненні до суду, а інші 50 % судового збору повернути позивачу з державного бюджету. Крім того прохає зменшити витрати на професійну правничу допомогу, оскільки заявлена позивачем сума є неспівмірною із складністю справи, не відповідає критеріям реальності та розумності таких витрат (а.с. 81). Суд, дослідивши письмові докази, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Встановлено, що 27 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 4476873 (а.с. 7-11). Пунктами 6.1., 6.2. вищевказаного договору передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системи товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та (або) відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (смс) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору (електронного повідомлення) про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у смс-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та (або) повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Вказаний договір був підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором V49804 (а.с. 18зв). Згідно п. 1.1 про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року, за цим договором кредитодавець (ТОВ «Мілоан») зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію за користування кредитом у встановлений у п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Умовами вказаного кредитного договору визначено, що ТОВ «Мілоан» надає позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 15 000 грн. 00 коп на строк 30 днів з 27 листопада 2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 27 грудня 2021 року (п.п. 1.2-1.4 договору). Відповідно до 2.3.1.2. договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Пунктом п. 1.5.1. договору про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року визначено, що комісія за надання кредиту 1 500 грн 00 коп, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово. Згідно п.п. 1.5.2., 1.5.3., 1.7. зазначеного договору проценти за користування кредитом у розмірі 4 500 грн 00 коп, які нараховуються за ставкою 1,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього договору (а.с. 7). Свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» виконало, перерахувавши 27 листопада 2021 року [PERSON] грошові кошти у сумі 15 000 грн 00 коп (а.с. 19). Пунктом 2.4.1. договору про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року передбачено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитними коштами не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4 договору. Порядок сплати [PERSON] кредиту та процентів за користування кредитними був визначений Графіком платежів за договором про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року (а.с. 11 зв). Проте свої зобов`язання за вищевказаним договором [PERSON] не виконала. Станом на 26 липня 2024 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Мілоан» за договором про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 становила 64 500 грн. 00 коп та включала в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 000 грн 00 коп, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 48 000 грн 00 коп та комісію в розмірі 1 500 грн 00 коп (а.с. 19 зв.-20, 36). 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір факторингу № 26-07/2024 (а.с. 22-31). Відповідно до п.п. 2.1. вищевказаного договору факторингу, за цим договором Клієнт (ТОВ «Мілоан») зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 287 052 895 грн 25 коп, а Фактор (ТОВ «Факторинг Партнерс») зобов`язується, здійснивши фінансування у порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить Клієнту і стає новим Кредитором за договорами про споживчий кредит, укладеним між Клієнтом і боржниками. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі, але не раніше оплати повного фінансування Фактором придбаного у Клієнта права вимоги в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Сторони домовились, що розмір фінансування за цим договором згідно реєстру боржників складає 3 310 395 грн 81 коп. Фактор здійснює оплату розміру фінансування на користь клієнта шляхом одноразового перерахування грошових коштів протягом 3 робочих днів з дати підписання цього договору на поточний рахунок клієнта за реквізитами вказаними в розділі 16 цього договору (п. 7.1 договору). Грошові кошти в сумі 3 310 395 грн 81 коп. ТОВ «Факторинг Партнерс» були перераховані на рахунок ТОВ «Мілоан» 26 липня 2024 року, що підтверджується платіжним дорученням № 448090005 від 26 липня 2024 року (а.с. 32). Пунктом 6.1.3. договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року передбачено, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників для друку згідно додатку № 4, після чого Фактор стає новим Кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідна права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників для друку підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був підписаний Акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року (а.с. 33зв). Як вбачається з Реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 4476873, укладеним 27 листопада 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» на загальну суму 64 500 грн. 00 коп з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 000 грн 00 коп, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 48 000 грн 00 коп та комісію в розмірі 1 500 грн 00 коп (а.с. 34-36). [PERSON] не здійснювала погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року ні ТОВ «Мілоан», ні ТОВ «Факторинг Партнерс». Із заяви представника позивача вбачається, що [PERSON] позов визнає та згодна із сумою заборгованості за договором про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року в розмірі 64 500 грн 00 коп. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України пепредбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник відповідачки не обмежений у повноваженнях подавати заяви про визнання позову. Визнання [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Враховуючи вищевикладене з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 4476873 від 27 листопада 2021 року на загальну суму 64 500 грн. 00 коп. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір а розмірі 2 422 грн 40 коп (а.с. 6 зв). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 1 ст. 43 Бюджетного Кодексу України, Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів, яке передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства. Аналогічне положення передбачене і під. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу, затв. постановою КМУ від 15.04.2015 № 215. Враховуючи вищевикладене, повернення судового збору повинно здійснюватися органами Казначейства України. За таких обставин, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, що становить 1 211 грн 20 коп, а також стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1 211 грн 20 коп. Що стосується стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то у ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу). Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2021 року у справі № 922/449/21 та від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19. ТОВ «Факторинг Партнерс» прохає стягнути з відповідачки [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн 00 коп. На підтвердження витрат, понесених позивачем за надання адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» професійної правничої допомоги суду надані: договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року (а.с. 41-43); прайс-лист «Лігал Ассістанс» (а.с. 45), заявка про надання юридичної допомоги № 1032 від 01 серпня 2025року (а.с. 46), витяг з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31 серпня 2025 року (а.с. 46 зв). Представник відповідачки прохає зменшити витрати на професійну правничу допомогу, оскільки заявлена позивачем сума є неспівмірною із складністю справи, не відповідає критеріям реальності та розумності таких витрат (а.с. 81). Частиною 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейський суд з прав людини 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved