Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за Кредитним договором № 03305-11/2023 в розмірі 27 000,00 гривень з яких: 6 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21 000,00 грн - сума заборгованості за відсотками, та понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 03.11.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» (далі по тексту - ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03305-11/2023. 21.03.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 21032024. Відповідно до Реєстру боржників від 21.03.2024 до Договору факторингу № 21032024 від 21.03.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27 000 грн з яких: 6 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21 000 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, тому [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 03305-11/2023 в розмірі 27 000,00 гривень. Таким чином, позивач має право задовольнити свої порушені права шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача кожної складової грошової заборгованості за кредитним договором, нарахованою відповідно до умов кредитного договору та ст. 625 ЦК України. Ухвалою суду від 06.06.2025 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, однак указані документи були повернуті оператором поштового зв`язку до суду з відміткою від 20.06.2025 про те, що адресат за зазначеною адресою відсутній. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається такою, яка належним чином 20.06.2025 отримала копію ухвали судді про відкриття провадження у справі. 17.10.2025 відповідачем [PERSON] надіслано до суду відзив на позовну заяву, який отримано судом 23.10.2025 за вх. № 27562. У відзиві просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 29.10.2025 позивачем у системі «Електронний суд» сформовано відповідь на відзив, яку зареєстровано в суді 29.10.2025, в якій вона просила відзив на позовну заяву у справі № 705/3049/25 залишити без розгляду та задоволення. Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновкі в. Щодо поданого позивачем відзиву суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України). Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України, за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Наведене свідчить про те, що право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії. Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі прямо пов`язана із стадіями судового провадження та перебігом процесуальних строків. Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми та направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках. Під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства. Водночас із початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків. Матеріали справи свідчать про те, що судом у повній мірі дотримано, а при ухваленні даного рішення враховано наведені положення закону. У даному випадку судом оцінюється питання дотримання стороною процесуальних положень та наслідки несвоєчасного подання до суду заяви (відзиву). Зазначені вище процесуально-процедурні обмеження встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на своєчасну подачу документів суду або у визначених законом випадках ініціювання питання поновлення пропущеного процесуального строку. Судом встановлено, що відзив на позовну заяву подано до суду поза межами встановленого строку, протягом якого може бути поданий відзив, а саме 17.10.2025 та отримано судом 23.10.2025, при цьому клопотання про поновлення строку стороною не подано. За таких обставин суд дійшов висновку про залишення без розгляду поданого відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву. Щодо заявлених позивачем позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором суд зазначає таке. Судом встановлено, що 03.11.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03305-11/2023, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису). За умовами договору Товариство надало Клієнту фінансовий кредит у розмірі 6 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору № 03305-11/2023). Відповідно до п.п. 1.2. п. 1 Кредитного договору тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 03.11.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 27.10.2024. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (п.п. 7.6. Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті Товариства. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п. 7.7 Кредитного договору клієнт підтверджує, що до укладення цього Договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інформацію, яка вимагається відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». 21.03.2024 між TOB «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 21032024, за умовами якого TOB «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 21.03.2024 до Договору факторингу № 21032024 від 21.03.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 03305-11/2023 в сумі 27 000,00 грн, з яких: 6 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21 000,00 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, тому [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи зміст Кредитного договору № 03305-11/2023 від 03.11.2023, суд дійшов висновку, що він укладений відповідно до чинного законодавства, підписаний за допомогою електронного підпису відповідача. Відповідач здійснила певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто вона самостійно для себе визначила необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявила намір вступити з Фінансовою установою в договірні відносини на умовах, визначених Правилами. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору. Саме відповідач ініціювала укладення такого договору. Частинами 1 та 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Із поданих позивачем доказів суд дійшов висновку, що до позивача, що діє відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», перейшли усі права ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», як кредитора за Кредитним договором № 03305-11/2023 від 03.11.2023, боржником за яким є відповідач [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитних зобов`язань відповідачем як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача, а тому суд доходить висновку щодо належності позивача у справі та стягнення боргу саме на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», як нового кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок: повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 526, 530 ЦПК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк. Згідно зі ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом враховано, що після відступлення права вимоги позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не нараховувались жодні відсотки за користування кредитними коштами. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір згідно зі статтею 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved