Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

19.11.2025 року позивач [PERSON] звернувся до Яготинського районного суду Київської області з цим позовом, в якому просить стягувати щомісячно із [PERSON] , аліменти на свою користь в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21.12.2009 року у справі № 2-820/09 на відповідача покладено обов?язок сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.11.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. 13.11.2025 року позивач [PERSON] набув повноліття, на даний час є студентом І курсу навчально-наукового інституту деревообробних технологій і дизайну (денна форма навчання) Національного лісотехнічного університету України. Термін навчання, у вказаному навчальному закладі, закінчується 30.06.2029 року, згідно довідки виданої 04.09.2025 Національним лісотехнічним університетом України за №905. На даний час позивач повністю перебуває на утриманні матері, але дані кошти не покривають всі витрати, пов?язані з навчанням (проїзд, потрібність постійного оновлення (купівлі) необхідної літератури для навчання, канцелярських товарів, тощо). Саме мати забезпечує його всім необхідних для нормальної життєдіяльності, зокрема, купівля сезонного одягу, витрати на медичний догляд, продуктів та інших речей. Будь-яку матеріальну допомогу у навчанні та утриманні Відповідач не надає. Разом з цим, позивач має прорблеми зі здоров?ям, будь-яких джерел доходу не має, адже у зв?язку з денною формою навчання не має можливості додатково заробляти для власного забезпечення, що свідчить про необхідність підтримки з боку батьків. На праві власності не має нерухомого або рухомого об?єкту. В зв?язку з вищевказаним у позивача з?явилась потреба у матеріальній допомозі. Відповідач є здоровою та працездатною особою, працевлаштований, відповідно має офіційний дохід у вигляді заробітної плати, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідач також має на праві власності об?єкти нерухомості, отримує орендну плату за земельну ділянку. Відповідач також є батьком малолітньої доньки в іншому шлюбі. Ухвалою від 21.11.2025 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи відкладався неодноразово. Від представника відповідача надійшла заява в в якій просить суд здійснити розгляд справи з урахуванням доказів, що подані 26.01.2026, визнання відповідачем позову частково, а саме у розмірі 15 % від доходів відповідача, наявність у нього близьких членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати згідно закону (непрацездатна мати, неповнолітня донька, дружина). Здійснити розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Позивач та його представник в судове засідання 27.01.2026 року не з`явилися, сторона позивача, якого представляє представник, повідомлена належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на день розгляду 27.01.2026 року від сторони позивача (представника) не надійшло. Неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті; випадків, визначених статтею 223 ЦПК України, не встановлено. Суд враховує також сплив встановленого ЦПК України строку розгляду справи, а також, приймаючи до уваги предмет спору, необхідність дотримання принципу розумності строків розгляду справи судом (п. 10. ч. 3 ст. 2 ЦПК України), що належить до основних засад цивільного судочинства. Суд також враховує, що в силу ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, як суд, так й учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб в подальшому було розірвано. Згідно із рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21.12.2009 року у справі № 2-820/09, стягувалися аліменти із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.11.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із довідки № 905 від 04.09.2025 року, виданої заступником директора інституту Національного лісотехнічного університету України, [PERSON] є студентом 1 курсу навчально-наукового інституту деревообробних технологій і дизайну (денна форма навчання, термін навчання з 01.09.2025 р. по 30.06.2029 р.). Також позивачем надано посадкові документи від 01.08.2025, 05.08.2025, 14.08.2025, 18.09.2025, квитанції, а також таблицю вартості проїзду на міжміському автобусному маршруті "Яготин-Київ). Крім того позивачем до матеріалів справи долучені консультативний висновок офтальмолога від 08.07.2025, виписку № 4401 із медичної карти стаціонарного хворого від 26.03.2024 року, консультативні висновоки спеціаліста від 13.02.2024, 19.04.2023, виписку №5458 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26.04.2023. Позивач зазначає, що з огляду на навчання, він не має джерел самостійного доходу, вимушений перебувати на повному матеріальному забезпеченні матері. Зокрема, в зв`язку з навчанням позивач потребує кошти на проїзд, оновлення, купівля необхідної літератури для навчання, канцелярських товарів, тощо. Відповідачем до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.03.2013 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №35, відповідно до якого між [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб16.03.2013 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.07.2013, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 162. Крім цього, стороною відповідача долучено копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] ; копію договору оренди землі №47/2022 від 01.07.2022 року; копію довідки № 166 від 01.12.2025 року, виданої в/ч [NUMBER] служби безпеки України, відповідно до якої [PERSON] за період з червня 2025 року по листопад 2025 року грошове забезпечення сладає 407686,55 грн. Стороною відповідача у заяві було зазначено, що відповідач частково визнає позовні вимоги у розмірі 15 % від доходів, оскільки на його утриманні перебуває неповнолітня донька, дружина та непрацездатна мати. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись з позовом, повнолітній син відповідача зазначає, що він продовжує навчання на денній формі навчання, що підтверджується матеріалами справи, не має самостійного заробітку і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, однак відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має можливість її надавати, так як є працездатною особою. Наведене стороною відповідача не спростовано. Суд враховує, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини необхідно враховувати всі джерела, що утворюють дохід повнолітнього сина, разом з тим будь-які докази, що йому призначена академічна стипендія або він має свій дохід матеріали справи не містять. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатним, доказів того, що за станом здоров`я він не має змоги працювати, у встановленому законом порядку останнім не надано. У заяві, відповідач заначає, що одружений та має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] . Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач частково визнає позовні вимоги в розмірі 15% від доходів. Згідно копії довідки № 905 від 04.09.2025 року, виданої заступником директора інституту Національного лісотехнічного університету України, [PERSON] є студентом 1 курсу навчально-наукового інституту деревообробних технологій і дизайну (денна форма навчання, термін навчання з 01.09.2025 р. по 30.06.2029 р.). Суд також приймає до уваги, що позивач має певні захворювання, на підтвердження цього надав консультативний висновок офтальмолога від 08.07.2025, виписку № 4401 із медичної карти стаціонарного хворого від 26.03.2024 року, консультативні висновоки спеціаліста від 13.02.2024, 19.04.2023, виписку №5458 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26.04.2023, разом із тим, судом не приймаються ці докази в якості безумовної підстави для задоволення позову у заявленому розмірі, оскільки вони стосуються періоду, за який відповідно до рішення суду від 21.12.2009 року вже стягувалися з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина. Водночас, як вже зазначалося, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. /Постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20)/. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Встановивши, що син відповідача продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки самостійних доходів не має, а відповідач має на утриманні ще одну малолітню дитину, поряд з цим, враховуючи стан здоров`я платника аліментів, відповідач має постійний дохід та має можливість сплачувати аліменти на позивача, який продовжує навчання, за відсутності доказів з боку позивача більших можливостей надання утримання, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання до досягнення ним 23-річного віку у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісяця. Такий розмір аліментів, на думку суду, у цьому випадку є достатнім та таким, що відповідає потребам повнолітнього сина у зв`язку із продовженням навчання з метою захисту його інтересів, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, позаяк на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку своїх батьків. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково. Судовий збір підлягає покладенню на відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial