Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

11 серпня 2025 заявник [PERSON] звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту спільного постійного проживання на день смерті з спадкодавцем. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Вказує, що постійно проживав, разом із спадкодавцем [PERSON] , з січня 2004 року по день його смерті за адресою: [ADDRESS] , хоча і не був там зареєстрований. Заявник вказує, що встановлення даного факту необхідно йому для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька. З врахуванням викладеного, просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] . 22 серпня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання. Представник заявника [PERSON] , адвокат Стецюк Р.С., в судовому засіданні заяву підтримав просив її задовольнити. 20 жовтня 2025 заінтересована особа [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо задоволення заявлених вимог в повному обсязі, повністю підтверджує обставини викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, на адресу суду будь- яких заяв, клопотань не надходило. Заслухавшипояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та письмові докази наявні у ній, ознайомившись із поданими заявами, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с 8). Також встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Згідно з довідкою виданою Луцькою міською радою місце проживання [PERSON] до дня смерті ( [INFO] ) було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Факт спільного проживання заявника з його батьком [PERSON] за вищевказаною адресою підтверджується довідкою №1351 виданою сільським головою Якубовською М.І. Боголюбської сільської ради від 11 грудня 2008. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , яка є матір`ю заявника, вказує, що [PERSON] проживав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2004 року та до смерті [PERSON] ( [INFO] ). В акті №41-17/36 від 14.03.2023 зазначено, що [PERSON] не зереєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте проживав там разом зі своїм батьком [PERSON] до дня його смерті ( [INFO] ). Відповідно до письмових пояснень сусідів [PERSON] і [PERSON] , заявник [PERSON] дійсно проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з своїм батьком [PERSON] до дня його смерті. Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Луцького районного нотаріальної контори від 16.11.2015, позивачу [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини після смерті батька, який помер [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, що викладені в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, та спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. Суд вважає доведеною обставину, що [PERSON] проживав спільно зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2004 року по [INFO] . Факт, який заявник просить встановити, необхідно йому для можливості реалізації права прийняття спадщини за законом. Таким чином, надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене, та те, що вимоги не містять в собі спору про право, суд вважає за можливе заяву задовольнити.

Outcome: approved