Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 58 557,77 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.09.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір № 4660326. На виконання укладеного договору відповідачу перераховано кошти у розмірі 8000,00 гривень. 18.08.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір № 102609385, відповідно до якого останній перераховано кошти у розмірі 5000,00 гривень. 15.12.2021 укладено договір №15/12-2021-22, на підставі якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №4660326. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №4660326. Таким чином, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №4660326. 29.12.2021 було укладено договір №29/12-2021-45, згідно якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №102609385. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023/01, відповідно до умов якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №102609385. Таким чином, позивача наділено правом вимоги до відповідача за договором №102609385. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 4660326 від 23 вересня 2021 року становить 64920,00 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 8000,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 55400,00 гривень, заборгованості за комісіями у розмірі 1520,00 гривень. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 36520,00 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 8000,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 27000,00 гривень, заборгованості за комісіями у розмірі 1520,00 гривень. Заборгованість за кредитним договором № 102609385 від 18 серпня 2021 року становить у загальному розмірі 22037,77 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 3240,10 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 18797,67 гривень. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 58557,77 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 11240,10 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 45797,67 гривень, заборгованість за комісіями - 1520,00 гривень. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами № 4660326 від 23 вересня 2021 року, № 102609385 від 18 серпня 2021 року у розмірі 58557,77грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн (а.с. 1-12, 135-146). 06 червня 2025 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Якубовським О.О. подано до суду відповідь на відзив, де позовні вимоги визнає частково, виходячи з наступного. Предметом позову є стягнення є 58557,77 гривень за кредитним договорам №4660326 від 23.09.2021 та №102609385 від 18.08.2021. Позивачем заявлено до стягнення по кредитному договору №4660326 від 23.09.2021 27000,00 гривень процентів за період 23.09.2021 - 10.01.2023. Сума кредитування 8000,00 гривень (пункт 1.2. договору). Пунктом 1.5.2. кредитного договору визначено розмір процентної ставки становить 2,5% денних, тобто 3000,00 грн Пунктом 1.3. визначено строк кредитування 15 днів, тобто 23.09.2021 - 08.10.2021. За таких відповідач вважає, що обставин сума процентів за 15 днів (23.09.2021-08.10.2021) становить 3000,00 гривень (8000 х 2,5% х 15), а не 27000 гривень, як помилково розраховано та необґрунтовано заявлено до стягнення позивачем. Аналіз копії відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору. Тобто право кредитодавця нараховувати відсотки за користування кредитом по договору №4660326 припинилося зі спливом строку дії договору 08.10.2021, а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. Отже, у задоволенні позову в сумі 24000,00 гривень процентів, які нараховані позивачем після закінчення стоку кредитування (із заявлених 27000,00 гривень) слід відмовити за необґрунтованістю і стягнути на користь позивача лише 3000,00 гривень із 27000,00 гривень заявлених процентів. Позивачем заявлено до стягнення по кредитному договору №4660326 від 23.09.2021 1520,00 гривень комісії. Зі змісту пункту 5 кредитного договору № 4660326 від 23.09.2021 вбачається, що позикодавцем вказано комісію за надання кредиту 1520,00 гривень. Однак, встановлення комісії за надання кредиту не відповідає пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки відповідно до вказаної норми комісія може бути нарахована лише за додаткові послуги, якою надання кредиту не є. Оскільки кредитором встановлено комісію всупереч вимогам Закону України «Про споживче кредитування», пункту 1.5.1. кредитного договору №4660326 від 23.09.2021 є нікчемним. Щодо заперечень по заявленій до стягнення заборгованості по договору №102609385 від 18.08.2021. Позивачем заявлено до стягнення по кредитному договору №102609385 від 18.08.2021 18797,67 гривень процентів за період 18.08.2021 - 10.01.2023. Сума кредитування 5000,00 гривень (пункт 1.2. договору). Пунктом 1.5.2. кредитного договору визначено, що розмір процентної ставки становить 0,01% денних, тобто 15,00 гривень. Пунктом 1.3. визначено строк кредитування 30 днів, тобто з 18.08.2021 по 17.09.2021. За таких обставин сума процентів за 30 днів (18.08.2021-17.09.2021) становить 15,00 гривень (5000,00 х 0,01% х 15), а не 18797,67 гривень, як помилково розраховано та необґрунтовано заявлено до стягнення позивачем. З розрахунку заборгованості по кредитному договору №102609385 15,00 гривень процентів відповідачем було сплачено 17.09.202, а сума платежів по кредиту (985,00 гривень - 17.09.2021, 401,00 гривень - 17.09.2021, 360,00 гривень - 03.10.2021) становить 1760 гривень. Заборгованість за відсотками позивачем нараховувалася поза межами строку дії договору. Тому у задоволенні позову в сумі 18797,67 гривень процентів, які нараховані позивачем після закінчення стоку кредитування (із заявлених 18797,67 грн.) слід відмовити за необґрунтованістю і стягнути на користь позивача лише заявлений до стягнення залишок несплаченого кредиту у розмірі 3240,10 гривень. Щодо розподілу судових витрат, то відповідач є особою з інвалідністю з дитинства, проживає одна із дитиною, яка часто хворіє. Гроші в кредит відповідач брала для лікування дитини, яку виховує самостійно (відомості про батька дитини до актового запису про народження було внесено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України). Оскільки відповідач знаходиться у складній життєвій ситуації, просить судові витрати залишити за позивачем. За таких обставин відповідач просить позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в сумі 14240,10 гривень, з яких: 11000,00 гривень по кредитному договору №4660326 від 23.09.2021 (8000,00 гривень - кредит та 3000,00 гривень - проценти); 3240,10 гривень по кредитному договору №102609385 від 18.08.2021, з яких 3240,10 гривень - кредит. У задоволенні решти позовних вимог відмовити (а.с. 58-63). 11 червня 2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі (а.с.91-100). Процесуальні дії у справі. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2025 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.с. 19-20). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 березня 2025 року дану цивільну справу розподілено для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с.30-31). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 32-33). Пояснення учасників справи у судовому засіданні. Представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР Селянін В.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі на підставах, викладених у позові, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Якубовський О.О. заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, просив частково задовольнити позовні вимоги. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є особою з інвалідністю 3 групи (а.с. 66-68). Згідно довідки № 1289 від 21.01.2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської ради територіальної громади, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 69, 85). Відповідач отримує допомогу як особа з інвалідністю з дитинства з 07.10.2019 по 01.07.2025 та допомогу малозабезпеченим сім`ям (а.с. 70-73). Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 74). Відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , до актового запису про народження було внесено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 75-76). Мати [PERSON] періодично звертається щодо надання медичної допомоги дитині [PERSON] (а.с. 77-84, 86). 23.09.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН", Кредитодавцем, та [PERSON] , Позичальником, укладено Договір № 4660326, за умовами якого надано кредит у розмірі 8000,00 гривень. Кредит надається строком на 15 днів з 23.09.2021. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом 08.10.2021 (а.с. 148-161). 18.08.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН", Кредитодавцем, та [PERSON] , Позичальником, укладено Договір № 102609385, на виконання якого відповідачу перераховано кошти у розмірі 5000,00 гривень. Кредит надається строком на 30 днів з 18.08.2021. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом 17.09.2021 (а.с. 162-175). Позивачем до матеріалів позовної заяви долучені правила надання фінансових кредитів ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" (в редакції від 13.07.2021 (а.с. 176-184). Згідно довідки про ідентифікацію [PERSON] ідентифікована ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" при укладенні договору № 4660326 від 23 вересня 2021 року (а.с. 185). Кошти у розмірі 8000,00 гривень були успішно перераховані 23.09.2021, про що свідчить довідка Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Елаєнс» (а.с. 186). Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН", заборгованість за кредитним договором № 4660326 від 23 вересня 2021 року становить у загальному розмірі 36 520,00 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 8000,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 27 000,00 гривень, заборгованості за комісіями у розмірі 1520,00 гривень (а.с.187-188). Згідно довідки про ідентифікацію [PERSON] , з якою був укладений договір № 4660326 від 23 вересня 2021 року, ідентифікована ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" (а.с. 189). Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Елаєнс», кошти у розмірі 5000,00 гривень були успішно перераховані 18.08.2021 (а.с. 190). Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення, складених ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН", заборгованість за кредитним договором № 102609385 від 18 серпня 2021 року 12803,49 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 3240,10 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 9563,39 гривень (а.с. 191-193). Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», заборгованість за кредитним договором № 4660326 від 23 вересня 2021 року станом на 15.12.2021 становить у загальному розмірі 36 520,00 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 8000,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 27 000,00 гривень, заборгованості за комісіями у розмірі 1520,00 гривень; станом на 10.01.2023 - 64920,00 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 8000,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 27 000,00 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 28400,00 гривень, заборгованості за комісіями у розмірі 1520,00 гривень (а.с. 194). Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», заборгованість за кредитним договором № 102609385 від 18 серпня 2021 року станом на 29.12.2021 становить 12803,49 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 3240,10 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 9563,39 гривень; станом на 10.01.2023 22037,77 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 3240,10 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 9563,39 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 9234,28 гривень (а.с. 195). Згідно розрахунку ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», загальний розмір заборгованості за кредитним договором №4660326 від 23 вересня 2021 року становить 64920,00 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 8000,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 55400,00 гривень, заборгованості за комісіями у розмірі 1520,00 гривень (а.с. 196). З розрахунку ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість за кредитним договором № 102609385 від 18 серпня 2021 року станом на 02.01.2025 становить у загальному розмірі 22037,77 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 3240,10 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 18797,67 гривень (а.с. 197). 15.12.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН", Клієнтом, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Фактором, укладений договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до якого Клієнт відступив на користь Фактора права вимоги за кредитними договорами до Боржників, у тому числі за договором №4660326 (а.с. 198-202). ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" отримало від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» оплату за договором факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021 (а.с. 202). 15.12.2021 року складено Акт зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с.203). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с. 204-207, 218). 29.12.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН", Клієнтом, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Фактором, було укладено договір факторингу №29/12-2021-45 відповідно до якого Клієнт відступив на користь Фактора права вимоги за кредитними договорами до Боржників, у тому числі за договором №102609385 (а.с. 208-212). 29.12.2021 складено Акт зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Акт приймання-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №29/12-2021-45 (а.с.213). Відповідно до платіжного доручення від 30.12.2021 ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було перераховано ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" кошти за договором факторингу №29/12-2021-45 від 29.12.2021 (а.с. 214). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №29/12-2021-45 від 29.12.2021, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с. 215-217, 219). 10.01.2023 було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, на підставі якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Первісний кредитор, відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», Новий кредитор, права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №4660326 (а.с.220-225). 10.01.2023 складено Акт приймання-передачі Реєстру боржників за договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.225). 28.02.2023 складений Акт зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с.226-227). 10.01.2023 складено реєстр боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 (а.с.228-237). Статут ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» затверджено протоколом загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» № 17/05-2023 від 17 травня 2023 року (а.с. 238-240). ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є юридичною особою, ідентифікаційний код 44276926 (а.с. 244). Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду за результатами розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 Цивільного кодексу України встановлює, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що договори факторингу, за якими відступлено право вимоги до відповідача, були укладені відповідно до вимог закону, містять всі істотні умови. Доказів визнання вказаних договорів недійсними, неукладеними чи їх розірвання до матеріалів справи не надано. Правонаступником прав та обов`язків ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за укладеними договорами з відповідачем є позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі договору факторингу № 29-11/102 від 29 листопада 2021 року та договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Отже, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з відповідачем. Частинами першою-другою статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, як зазначено у частині першій статті 627 Цивільного кодексу України. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої-другої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною другою статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договори № 4660326 від 23 вересня 2021 року, № 102609385 від 18 серпня 2021 року укладені у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Оскільки вказані договори укладені на сайті позикодавця, відповідач підписала договори одноразовим ідентифікатором, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором без здійснення входу на сайт товариства такі договори не були би укладені. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитних договорів. Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 Цивільного кодексу України. Так, у частині першій статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої-другої статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено факт надання коштів за укладеними договорами та факт невиконання відповідачем належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів. Відповідач не оспорювала кредитні договори № 4660326 від 23 вересня 2021 року, №102609385 від 18 серпня 2021 року у судовому порядку. Відповідачем у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) за договором № 4660326 від 23 вересня 2021 року у розмірі 8000,00 гривень та за договором № 102609385 від 18 серпня 2021 року у розмірі 3240,10 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги позовної заяви про стягнення заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, то суд виходить з наступного. Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 Цивільного кодексу України). Частиною четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». З матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором №4660326 від 23.09.2021 сума кредитування 8000,00 гривень (пункт 1.2. договору). Пунктом 1.5.2. кредитного договору визначено розмір процентної ставки, який становить 2,5% денних, тобто 3000,00 грн Пунктом 1.3. договору встановлено, що строк кредитування 15 днів, тобто 23.09.2021 - 08.10.2021. Отже, виходячи з того, що строк кредитування за даним договором про споживчий кредит закінчився 09 жовтня 2021 року, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 08.10.2021, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Доказів про продовження строку дії договору №4660326 позивачем не надано, а судом не встановлено. Отже, за вказаний період розмір відсотків становить 3000,00 гривень (8000 гривень х 2,5% х 15 днів). Таким чином слід стягнути з відповідача на користь позивача за договором 4660326 від 23.09.2021 заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 855,00 гривень. За умовами кредитного договору №102609385 від 18.08.2021, Сума кредитування 5000,00 гривень (пункт 1.2. договору). Пунктом 1.5.2. кредитного договору визначено, що розмір процентної ставки становить 0,01% денних, тобто 15,00 гривень. Пунктом 1.3. договору визначено строк кредитування 30 днів, тобто з 18.08.2021 по 17.09.2021. За таких обставин сума процентів за 30 днів (18.08.2021-17.09.2021) становить 15,00 гривень (5000,00 х 0,01% х 15). Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №102609385 відповідачем було сплачено 17.09.2021 проценти у розмірі 15,00 гривень. Доказів про продовження строку дії договору позивачем не надано. Відповідно заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку кредитування, сплачена відповідачем у повному обсязі, тому вимоги про стягнення процентів за договором №102609385 від 18.08.2021 не підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за комісіями за договором №4660326 від 23.09.2021, суд виходить з наступного. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України "Про споживче кредитування"). Згідно пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. У пункті 1.5.1. договору про споживчий кредит № 4660326 від 23 вересня 2021 рокупередбачено, що комісія за надання кредиту: 1520,00 гривень, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Вказана сума комісії у розмірі 1520,00 гривень за надання послуги, а саме: пов`язана з наданням кредиту, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 4660326 від 23 вересня 2021 рокуу загальному розмірі 12520,00 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 8000,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 3000,00гривень, заборгованості за комісіями у розмірі 1520,00 гривень,; за договором про споживчий кредит № 102609385 від 18 серпня 2021 рокуу загальному розмірі 3240,10 гривень, що складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 3210,40 гривень. Усього з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 4660326 від 23 вересня 2021 року та договором про споживчий кредит № 102609385 від 18 серпня 2021 року у загальному розмірі 15760,10 гривень. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат. Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Відповідно до частини першої-третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З наданих до суду доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року (а.с. 245-249), заявкою на надання юридичної допомоги № 235 від 02 грудня 2024 року (а.с. 250), Витягом з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 27 грудня 2024 року (а.с. 251). Судом взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої Європейський суд з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача та заперечення відповідача, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, вважає, що заявлена позивачем сума є необґрунтованою. Враховуючи реальний обсяг професійної правничої допомоги у суді, час, витрачений на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, тому дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, підлягає зменшенню та відшкодуванню у розмірі 3 000,00 гривень (три тисячі гривень нуль копійок). Позивачем про подачі позовної заяви сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2422,40 грн, про що свідчить платіжна інструкція від 20 січня 2025 року (а.с. 13, 147). Позовні вимоги задоволені частково на 26,91 %, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 651,87 гривень. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 511-512, 526, 610-612, 625, 1048, 1054, 1077-1082 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial