Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

В листопаді 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Царик Р.М. із використанням системи «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини у праві спільної часткової власності на гараж № [NUMBER] в Обслуговуючому автогаражному кооперативі «Чайка» в м. Миколаєві. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були позивач, а також його мати [PERSON] , [INFO] , яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач оформила свої спадкові права після смерті батька та отримала свідоцтво про право на спадщину. При цьому її бабуся [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримала, оскільки за даними Державного реєстру актових записів про смерть померла [INFO] в с. Качкарівка Бериславського району Херсонської області на території, яка на час її смерті була тимчасово окупованою російською федерацією. Бабуся проживала одна, померла у своєму будинку. Після звільнення вказаного населеного пункту від окупації Збройними Силами України 10.11.2022 він постійно перебував під обстрілами, мешканці села були вивезені у інші регіони України. У відповідача [PERSON] , яка є донькою померлої та рідною тіткою позивача, були відсутні будь-які відомості про її матір до жовтня 2025 року, коли її знайшли односельці [PERSON] та повідомили про смерть останньої. Після отримання відомостей про смерть матері [PERSON] повідомила про це [PERSON] , а також заявила, що наміру приймати спадщину після смерті матері вона не має, оскільки будь-якого майна, окрім права на спадкування частки гаражу, померла не мала. Посилаючись на викладене, позивач вказувала на те, що через об`єктивні та непереборні обставини (смерть [PERSON] на тимчасово окупованій територій та території, на якій ведуться активні бойові дії) вона не мала можливості у встановлений ЦК України шестимісячний строк після смерті бабусі звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того вказувала на те, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, є непрацездатною, потребує постійного стороннього догляду, знаходиться на повному утриманні та забезпеченні своєї матері. Подібний стан її здоров`я також не дозволив їй у повному обсязі та своєчасно реалізувати її спадкові права. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд: визнати поважною причину пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Качкарівка Бериславського району Херсонської області; визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Качкарівка Бериславського району Херсонської області. Відповідно до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2025, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; витребувано у Першої миколаївської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкових справ № 323/2025 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та № 55/2017 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 05.01.2026 витребувані відомості надійшли на адресу суду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Царик Р.М. в судове засідання не з`явились, від них 21.01.2026 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином. Від неї 11.12.2025 надійшла заява, згідно якої вона визнає позовні вимоги в повному обсязі, зазначає, що процесуальні наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі. Представник третьої особи Першої миколаївської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Від нього 06.01.2026 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи АГК «Чайка» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позову в повному обсязі, суд вважає за можливе постановити рішення по справі у підготовчому провадженні. Дослідивши матеріали справи, та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] його матір`ю є [PERSON] (а.с. 38). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Згідно договору купівлі-продажу від 05.12.2008, посвідченого ПН ММНО Нікою Н.В., [PERSON] купив гараж № [NUMBER] в м. Миколаєві в авто гаражному кооперативі «Чайка» (а.с. 63). 05.03.2020 Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено рішення по справі № 489/152/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого поділено майно, набуте за час перебування у шлюбі, а саме гараж № [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Чайка» у м. Миколаєві з погребом та оглядовою ямою, загальною площею 21,2 кв.м., шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на частку гаражу за кожним (а.с. 74-75). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 23). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому на праві власності частки гаражу № [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Чайка» у м. Миколаєві. Згідно копії спадкової справи № 55/2017, наданої на запит суду Першою миколаївською державною нотаріальною конторою, у встановленому законом порядку спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , прийняли його донька [PERSON] (позивач по справі), а також його мати [PERSON] . Інші особи із заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с. 44-80). 22.10.2025 державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , відповідно до якого його донька [PERSON] набула право власності на частку спадкового майна, яке складається з гаражу № [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Чайка» у м. Миколаєві (а.с. 79). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 82). У відповідності до довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Милінської сільської ради Бериславського району Херсонської області № 01-02/182 від 04.12.2025 [PERSON] , [INFO] , з дня народження і по день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що її бабуся [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказана територія на час її смерті була тимчасово окупованою російською федерацією. Бабуся проживала одна, померла у своєму будинку. Після звільнення вказаного населеного пункту від окупації Збройними Силами України 10.11.2022 він постійно перебував під обстрілами, мешканці села були вивезені у інші регіони України. У відповідача [PERSON] , яка є донькою померлої та рідною тіткою позивача, та відповідно і у позивача були відсутні будь-які відомості про [PERSON] до жовтня 2025 року, коли відповідача знайшли односельці [PERSON] та повідомили про смерть останньої. При цьому зазначали, що поховання здійснювалось в умовах окупації, вночі, оскільки існувала загроза життю осіб, які здійснювали поховання. Після отримання відомостей про смерть матері [PERSON] повідомила про це [PERSON] . Факт тимчасової окупації с. Качкарівка Бериславського району Херсонської області підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376. Крім того позивач [PERSON] посилалась на те, що вона є особою з інвалідністю другої групи безстроково з дитинства. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії МСЕ-05 № 012058 [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи з дитинства безстроково, непрацездатна, потребує нагляду невролога, психіатра (а.с. 11). Позивач зазначала, що вона потребує постійного стороннього догляду, знаходиться на повному утриманні та забезпеченні своєї матері. Подібний стан її здоров`я не дозволив їй у повному обсязі та своєчасно реалізувати її спадкові права. У відповідності до копії спадкової справи № 323/25, наданої на запит суду Першою миколаївською державною нотаріальною конторою, 22.10.2025 [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Інші особи із заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с. 81-89). Проте 22.10.2025 державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Трусовій Ю.Г. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі, оскільки вона не прийняла спадщину у встановлений строк. Крім того, нею не було подано документи, за допомогою яких можливо встановити місце відкриття спадщини. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статей 1220-1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до пп. 1.1-1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Згідно із статтями 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила цієї норми застосовуються, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Закон не містить переліку таких причин, тому обставини, на які посилається позивач, оцінюються судом з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та наданих ними доказів. Окрім спеціальних норм спадкового права, які регулюють питання строку для прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК), при вирішенні справ цієї категорії суд також має враховувати загальні засади цивільного судочинства та європейські стандарти щодо захисту права власності, в тому числі принцип пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, дотримання якого є необхідним за положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція). Так, запроваджене статтею 8 Конституції України та статтею 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», пункт 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 47). Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Отже, в даній справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове майно. Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не в повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що нею було пропущено строк для прийняття спадщини через сукупність вищеперелічених поважних та непереборних причин. За такого, виходячи з принципу справедливості, при всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи об`єктивні та непереборні причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку про поважність підстав для пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі, обґрунтованість позову та надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини, що відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved