Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором позики № 93226 від 31.07.2019 року у розмірі 24 959,50 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.07.2019 року між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та [PERSON] укладено Договір позики №93226 в електронній формі. ТОВ «ФК «ЕЛАЕНС» є компанією, що мала право на надання платіжних послуг. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ «ФК «ЕЛЕАНС» (ТМ «ФОНДІ») надавало ТОВ ФК Гелексі послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок Позичальника, було успішно перераховано кошти у сумі 5000 гривень. На підставі зазначеного вище договору відповідачу надано грошові кошти в якості позики у сумі 5 000 грн, на умовах строковості, поворотності та оплатності. Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином, довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 24 959,50 грн, з яких: 5 000,00 грн заборгованість за позикою; 19 959,50 грн, заборгованість по процентам за користування позикою. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 06 листопада 2025 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів у справі, учасниками справи не заявлялися. У судове засідання представник позивача не з"явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, позов підтримав, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Враховуючи вказані факти, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення. В порядку ст.223 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, судом встановлено таке. Враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 31.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» та [PERSON] в електронній формі укладено договір позики № 93226. 23.06.2025 року назву позивача змінено на ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ». На підставі зазначеного вище договору відповідачу надано грошові кошти в якості позики у сумі 5 000 грн, на умовах строковості, поворотності та оплатності. Відповідно до умов Договору позики товариство як Позикодавець надало відповідачу як Позичальнику суму позики, а відповідач зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору. Відповідно до п.1.1.1. Договору сума позики становить 5 000,00 грн. Пунктом 1.1.2 Договору передбачено, що плата за користування позикою встановлюється у вигляді процентів за ставкою 0,01% в день від поточного залишку позики та комісії, яка складає 1,3% в день від початкового розміру позики 5 000,00 грн. У п.п.1.1.3 та 1.1.4 Договору вказується, що нарахування процентів та комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Відповідно до п.1.1.5 Договору позики строк повернення позики (термін платежу): 29 серпня 2019 р. Як погоджено сторонами Договору позики у п.1.2. вказаного договору, позика надається Позичальнику в безготівковій формі шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок Позичальника. Згідно із п.2.1. Договору позики строк дії Договору до повного виконання Позичальником зобов`язань за Договором. У пункті 4.1. Договору позики зазначено, що Позичальник зобов`язується повністю повернути Позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені Договором, не пізніше 29 серпня 2019 р. Відповідно до п.4.3. Договору позики обчислення строку користування позикою та нарахування процентів та комісії за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору позики №93226 від 31 липня 2019 року від 12 вересня 2019 року внесено зміни щодо стоку повернення позики (термін платежу) 11 жовтня 2019 року, позичальник зобов`язується повністю повернути Позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені Договором, не пізніше 11 жовтня 2019 року. З Договору позики вбачається, що відповідач підписав цей договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором - 13337262. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отримання відповідачем коштів у позику, передбачених умовами договору, підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс» (код ЄДРПОУ 38905834) за вих.№93226 від 01.09.2025 р., з якої вбачається, що 31.07.2019 р. позивачем ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» здійснено переказ грошових коштів на банківську картку № [NUMBER] , належну [PERSON] , у сумі 5 000,00 грн. Таким чином, виконання позивачем зобов`язань за договором позики у повному обсязі підтверджено належними та достатніми доказами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно дост.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зіст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627ЦК України). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч.1ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача за договором позики № 93226 від 31.07.2019 р., за період з 31.07.2019 р. по 31.07.2025 р., яким підтверджена наявність заборгованості [PERSON] в розмірі 24 959,5 грн. Відповідач доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів та доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості, суду не надав. Таким чином, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 24 959,50 грн. заборгованості за договором позики. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2423,00 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позовної заяви, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп., суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надання правничої допомоги підтверджені позивачем належними доказами, а саме Договором про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року, укладеного між адвокатом Рудзеєм Ю.В. та ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», а також, Актом №93226 наданих послуг правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року. Також до позовної заяви було додано копію довіреності від 09.07.2025 на ім`я Рудзея Юрія Володимировича. Заперечень щодо неспівмірності витрат, зменшення таких відповідачем не надано. Суд, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу з власної ініціативи, про що вказує у постанові Верховний Суд від 27.01.2021 р., справа № 539/3150/17. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved