Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У вересні 2025 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором №796911578 від 24.11.2020року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.11.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Договір кредитної лінії №796911578. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 13 600,00 грн. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 796911578 від 24.11.2020 року. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 796911578 від 24.11.2020 року. 04.06.2025 року між ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 796911578 від 24.11.2020 року. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ТОВ «Юніт Капітал» вказує, що станом на день звернення до суду заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Представник позивача посилається на те, що станом на 25.06.2025 року за договором №796911578 виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 21 999,44 грн., яка складається з: 8 574,64 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 13 424,80 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 21 999,44 грн. за кредитним договором №796911578 від 24.11.2020 року, судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000, 00грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2025 року дана цивільна справа розподілена головуючому судді. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.01.2026 року від відповідача надійшов Відзив, в якому вона не визнає позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» в повному обсязі, зважаючи на наступне. Зазначена позивачем сума тіла кредиту є завищеною та необгрунтованою, оскільки, як стверджує відповідачка, 27.11.2020 року нею було здійснено платежі за кредитом у розмірі 5 025,36 тіла кредиту, 644,64 грн. відсотків за кредитом і 12.12.2020 року ще 35 грн. відсотків за кредитом, про що долучає банківську виписку. Щодо нарахування відсотків за кредитом вказує, що відсотки було нараховано позивачем на завищене тіло кредиту без врахування її платежів та дана сума відсотків є майже рівною сумі тіла кредиту, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Також, посилається на те, що позивач не довів належним чином право вимоги та свій статус кредитора, оскільки вважає, що станом на 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не мав підтвердженого права вимоги за спірним кредитним договором та не міг передати його ТОВ «Юніт Капітал». Стверджує, що позивач не надав належних доказів повідомлення її як боржника про відступлення права вимоги. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн. заперечувала, посилаючись на те, що справа є типовою, позов має шаблонний характер, не є складним та не вимагав значних витрат часу. 22.01.2026 року відповідачем було подано Заяву про застосування строків позовної давності, в якій вона вказує, що нею було здійснено останній платіж за кредитним договором 12.12.2020 року, з цього моменту кредитору стало відомо про порушення зобов`язання, а тому перебіг строку позовної давності розпочався 13.12.2020 року. Стверджує, що строк сплив 13.12.2023 року, а відтак просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити ТОВ «Юніт Капітал» у задоволенні позовних вимог. 02.02.2026 року представник позивача подав Відповідь на відзив, в якому заперечував доводи відповідачки щодо спливу строку чинності договору факторингу. Вказував, що відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 фактор має право розпоряджатись правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Так, реєстри можуть бути укладені в будь-який момент чинності Договорів факторингу, а перехід права вимоги відбувається в день підписання кожного з реєстрів. Відтак, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» мало підтверджене право вимоги до [PERSON] та передало його ТОВ «Юніт Капітал». Щодо неправомірності нарахування відсотків позивач зазначає, що врахував частковий платіж відповідачки у розмірі 5 670, 00 грн. Оскільки тіло кредиту зменшилось, то нарахування відсотків було здійснено за такою формулою: 8 574,64 ( сума виданого кредиту) * 1,58 (процентна ставка)/100 =135,48 грн. ( сума нарахованих відсотків за користування кредитом за один день. Після закінчення строку встановленого п. 1.2. Договору було застосовано процентну ставку в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожен день кредитування за нступною формулою: 8 574, 64 ( сума виданого кредиту) * 1,70 ( процентна ставка) /100 = 145,77 грн. ( сума за один день користування кредитом після закінчення дисконтного періоду). Ухвалою від 07 листопада 2025 року витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію про відкриття кредитної карти на ім`я [PERSON] зарахування кредитних коштів на дану картку у сумі 13 600,00 грн. та інформацію щодо фінансового номеру телефону за картковим рахунком. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. В прохальній частині позову не заперечував проти розгляду справи у його відсутність. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24.11.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг № 796911578. На виконання умов зазначеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 13 600,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору від 24.11.2020 № 796911578 відповідачу надано кредит на умовах строковості у розмірі 13 600,00 грн., строком до 09.12.2020 року, зі сплатою відсотків за користування таким кредитом на умовах, визначених цим договором (процентна ставка 1,58% в день). Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV792ХP (одноразовим паролем). Відповідно до п. 1.1. договору Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 13 600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3, п. 1.4. або 1.5 цього Договору. Відповідно до п.1.2. Кредит надається строком на 15 (п`ятнадцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. Відповідно до п.1.3. На період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,58 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредиту. Відповідно до п. 1.4, у випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення). Кредитні кошти надано шляхом зарахування на банківську карту № [NUMBER] у сумі 13 600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №f52d1779-7bcc-4ad5-8e16-bbc42229c3e6 від 24.11.2020, яке міститься в матеріалах справи. Факт зарахування коштів підтверджується також листом АТ КБ «Приватбанк» від 29.11.2025 року, надісланим на виконання вимог ухвали від 07.11.2025 року. Відповідно до інформації, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 24.11.2020року здійснено переказ у розмірі 13 600, 00 грн. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору від 24.11.2020 шляхом заповнення заявки на отримання грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Отже, суд дійшов висновку, що при укладенні вищезгаданого кредитного договору було дотримано умови, порядок та обставини укладення цього договору, а також погоджено усі його істотні обставини. Такий договір є чинним, а докази зворотного в матеріалах справи відсутні. Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за договором ТОВ «Юніт Капітал» до відповідача суд зазначає наступне. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 - якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 796911578 від 24.11.2020 року. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Отже, закріплення у договорі факторингу права передавати право вимоги, яке виникне в майбутньому, спростовує твердження [PERSON] про те, що до ТОВ «Таліон Плюс» не перейшло право вимоги за кредитним договором. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу укладено Договір факторингу № 05/0820- 01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до позичальників. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 строк дії цього Договору закінчується 04 серпня 2021 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 (копія долучена до позовної заяви) та №3 від 30.12.2022 (копія долучена до позовної заяви) - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Таким чином, додатковими угодами №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 продовжено строк дії Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Відтак, за Договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 796911578 від 24.11.2020 року. 04.06.2025 року між ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 796911578 від 24.11.2020 року.. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Встановлено, що 27.11.2020 р. Відповідач здійснив частковий платіж у розмірі 5 670,00 грн., з яких 644,64 грн.- оплата по відсоткам та 5 025,36 грн.- оплата по тілу. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №796911578 від 24.11.2020, становить - 21 999грн. 44 коп., яка складається з наступного: 8 574, 64грн. - заборгованість по кредиту; 13 424,80коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. У Відзиві на позовну заяву відповідачка стверджує, що позивач невірно нарахував відсотки за користування кредитом. Суд встановив, що відповідно до п. 1.3. на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснювалося за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,58 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом. Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 13 600,00 грн. (сума виданого кредиту)*15 (строк Кредиту)*1,58 (процентна ставка)/100= 3223,20 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 15 днів) 3223,20 /15=217,88 (сума за один день користування кредитом, що підтверджується розрахунком підготовленим ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»). Оскільки 27.11.2020 р. відповідачка здійснила частковий платіж у розмірі 5 670,00 грн., з яких 644,64 грн.- оплата по відсоткам та 5 025,36 грн.- оплата по тілу, то тіло кредиту зменшилось. Нарахування відсотків від 27.11.2020 здійснюється за такою формулою 8 574,64 (сума виданого кредиту)* 1,58 (процентна ставка)/100= 135,48 грн. Згідно з п. 1.4. у випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом. Розрахунок виглядає так: 8 574,64 (сума виданого кредиту)* 1,70 (процентна ставка)/100= 145,77 грн. (сума за один день користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду), що підтверджується розрахунком підготовленим ТОВ «Таліон Плюс»). Вирішуючи питання про те, чи мав право позивача нараховувати платежі у період понад 15 днів, суд керується таким. У пункті 4.2 договору сторони передбачили, що строк дії цього Договору, вказаний у п. 1.2 Договору , продовжується на весь період , протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором , та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту , процентів за дисконтною та або базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов договру та інших нарахувань передбачених договором. Згідно п.4.3 Кредитного договору Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що дана норма передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання, та така гарантія була передбачена на рівні сплати відсотків у розмірі базової процентної ставки, суд вважає правомірним нарахування позикодавцем відсотків поза межами 15 днів. Судом достовірно встановлено, що фінансова установа свої зобов`язання за договором позики виконала у повному обсязі, а відповідач, у порушення умов договору позики, суму заборгованості не сплачує. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що товариство на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеним договором, боржником за яким є відповідач. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми отриманих коштів за кредитним договором в розмірі 8574,64 грн. та 13424,80 відсотків. Таким чином, заборгованість відповідача по вказаному договорі в загальній сумі становить 21999,44 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Таких висновків суду не спростовують посилання відповідачки на пропуск строку позовної давності. Так, відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом 8АЯ8-СоУ-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України скасовано карантин. Водночас, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки, сплив якої припадав на карантин, який скасований під час дії воєнного стану, продовжена до закінчення дії воєнного стану. Перебіг строку позовної давності був відновлений 04 вересня 2025 р. Останні платіж відповідачка здійснила 27.11.2020 р., тобто коли строки позовної давності не відраховувалися. Наразі позивач не пропустив строк позовної давності. Щодо стягнення судових витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025року, додаткову угоду №25770512380; акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року. Відповідачка у Відзиві заперечила щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7 000, 00 грн., посилаючись на те, що справа є типовою, позов має шаблонний характер, не є складним та не вимагав значних витрат часу. У зв`язку з чим просила суд зменшити розмір, або відмовити у стягненні. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №26773 від 05.09.2025 року.

Outcome: approved