Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» (далі ТОВ «ФК Дебт Коллекшн») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» (далі ТОВ «Гоуфінгоу») і [PERSON] 26 січня 2020 року уклали кредитний договір № 2775939457/220822 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, що був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Гоуфінгоу» надає відповідачу фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 5 000 грн, дата надання кредиту 26 січня 2020 року, строк кредиту 30 днів, валюта кредиту UAH, відсоткова ставка 1,85% (процентів) на добу. Згідно з умовами кредитного договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. На підтвердження видачі кредитних коштів, позивач надав інформаційну довідку, відповідно до якої 26 січня 2020 року на картковий рахунок відповідача перераховано кредитні кошти в сумі 5 000 грн за реквізитами платіжної картки № 4731-21XX-XXXX-1437, що, в свою чергу, є доказом видачі кредитних коштів. У відповідності до умов кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. 31 травня 2021 року ТОВ «Гоуфінгоу» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс груп» (далі ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп») уклали договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до умов якого останньому відступлено за плату належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822, укладеним з [PERSON] ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» 03 червня 2021 року за договором відступлення права вимоги № 1-03/06/2021 відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК Дебт Коллекшн». Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором станом на 26 травня 2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 16 562,50 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою (тілом) кредиту 5 000 грн, простроченої заборгованості за процентами 11 562,50 грн. Позивач на адресу відповідача направив вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена без виконання. Орієнтовний розрахунок судових витрат позивача у зв`язку з невиконанням своїх фінансових зобов`язань відповідачем у рамках кредитного договору становить 12 922,40 грн, у тому числі 10 500 грн витрати на професійну правову допомогу та 2 422,40 грн сплачений судовий збір за подачу до суду позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості. На підставі викладеного ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822 у розмірі 16 562,50 грн, судовий збір 2 422,40 грн. ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» під час розгляду справи подало до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просило стягнути з відповідача 10 500 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування указаної заяви вказувало, що фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи № 539/4447/25 в суді першої інстанції становить 10 500 грн, що підтверджується актом про отримання правової допомоги від 20 жовтня 2025 року та квитанцією про оплату зазначеної правової допомоги від 20 жовтня 2025 року. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказував, що [PERSON] позов не визнає у повному обсязі, заперечує факт отримання кредитних коштів. До позову не додано жодних документів, якими б підтверджувалось виконання кредитором умов договору. Відповідач у свою чергу вказані факти повністю заперечує. І навіть якщо не заважати на той факт, що відповідач не визнає договір у повному обсязі, позов не може бути задоволений навіть з тих підстав, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження належного виконання договору. Надання кредиту може бути встановлено на підставі первинної бухгалтерської документації (в даному випадку банківських виписок), з яких видно про те, що кошти, належні кредитору, будуть зараховані на рахунок відповідача та стануть його власністю. Позивач посилається на укладення договору шляхом заповнення відповідачем заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської карти, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти, але ним не доведено ні існування відповідного веб-сайту, ні реєстрації відповідача на вказаному сайті та здійснення ним будь-яких дій спрямованих на отримання кредиту. В позовній заяві зазначено, що відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор, для підписання кредитного договору та підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх послуг, які значаться в кредитних документах як підпис відповідача, при цьому не зазначено номер телефону, на який було направлено такий ідентифікатор та підтвердження направлення такого ідентифікатора. Позивачем заявлені та судом стягнуто неспівмірні обставинам проценти річних. Нарахування заборгованості за процентами є неспівмірно завищеною відповідно до суми тіла кредиту. Позивачем нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 11 562,5 грн. Сума нарахованих відсотків не є адекватною та співрозмірною сумі тіла кредиту і суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором. Проценти за користування кредитом не мають перевищувати 50 % суми кредиту, що складає (відповідно до відомостей, зазначених у позовній заяві) 2 500 грн. Відповідно до індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822 строк користування кредитом визначений 30 днів. Право кредитодавця на нарахування процентів за кредитом припиняється після сплину визначеного договором строку кредитування. Проте відсотки нараховані після сплину вказаного строку. Згідно з договором визначено строк кредитування 30 днів, з кредитною ставкою 1,85%, це становить 5000/100?1,85?30=2 775 грн. Однак первинним кредитором продовжено стягнення плати за користування, нараховано проценти у розмірі 11 562,50 грн. Самостійною підставою відмови в позові є те, що публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту не підписана відповідачем. В цьому випадку, зазначені умови та правила не є частиною договору, та викладені в них істотні умови договору, не є частиною договору. Заявлений позивачем кредитний договір складається з: індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 2775939457/220822; публічної пропозиції (оферти) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту; графіку розрахунків. Оскільки до позову не додано публічної пропозиції (оферти) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту, в матеріалах справи повністю відсутній кредитний договір, як і докази того, що між сторонами взагалі укладався договір. Заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є вкрай завищеними та неспівмірними з наданими послугами. Позивачем належним чином не підтверджено факт переходу до нього права вимоги за кредитними договором, оскільки у доданих договорах факторингу та відступлення права вимоги відсутні відомості про відповідача та будь-які підписані ним кредитні договори. Позивачем ніяким чином не підтверджено, що зазначена в матеріалах платіжна карта взагалі належить відповідачу. Позивачем не підтверджено, що відповідач належним чином був повідомлений про відступлення права вимоги за спірним договором. Відповідач зазначає, що піддає сумніву всі подані позивачем докази, тому ним до відзиву приєднано відповідні клопотання про витребування доказів. Орієнтовні витрати відповідача з розглядом справи складають витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. На підставі викладеного представник відповідача адвокат Антіхович В. В. у поданому до суду відзиві просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Антіхович В. В. подав до суду клопотання, в якому просив зменшити розмір заявлених судових витрат позивача на професійну правову допомогу у сумі 10 500 грн у зв`язку з його не співмірністю із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У поданих до суду додаткових поясненнях ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» указувало, що 26 січня 2020 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2775939457/220822. Згідно з матеріалами справи, між первісним кредитором та відповідачем укладено кредитний договір в електронній формі, підписання якого здійснювалося шляхом застосування електронного підпису відповідача. Зазначений підпис було сформовано із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, зазначений відповідачем під час укладення договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідач, діючи добровільно та усвідомлено, без жодного зовнішнього тиску чи примусу, скористався доступом до мережі інтернет та перейшов на офіційний веб-сайт первісного кредитора, де самостійно, з використанням інтегрованого калькулятора, обрав бажану суму кредиту та строк кредитування. Після цього ним було надано персональні дані, зокрема реквізити банківської картки, на яку в подальшому були зараховані кошти. У процесі укладення правочину відповідач пройшов передбачені етапи ідентифікації та підтвердження наміру укласти кредитний договір, за результатами чого між сторонами було укладено договір у встановленому законом порядку. Відповідно до встановленого алгоритму дій споживача в телекомунікаційній системі первісного кредитора, що застосовується з метою акцепту оферти та належного укладення електронного договору, позичальнику надається можливість перейти за посиланням на відповідну веб-сторінку, де він має змогу ознайомитися з умовами публічної оферти, яка містить усі істотні умови договору відповідно до вимог цивільного законодавства. Додатково, для підтвердження волевиявлення, на номер мобільного телефону, зазначений позичальником у заявці на отримання кредиту, направляється SMS-повідомлення із відповідною інформацією. Позичальник має можливість завантажити собі на персональний комп`ютер проект договору (оферту) в електронному вигляді, як це передбачено пунктом 2 частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, первісним кредитором генерується та відправляється, на номер телефону, вказаний позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору. Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме акцептом в розумінні частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до алгоритму дій, передбаченого інформаційно-телекомунікаційною системою первісного кредитора, з метою акцепту оферти та укладення електронного договору, позичальнику надається можливість ознайомитися з публічною офертою, яка містить усі істотні умови кредитного договору. Посилання на зазначену оферту доступне на сайті кредитора, а також дублюється шляхом надсилання SMS- повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний позичальником під час подання заявки. Позичальнику в доступній формі роз`яснюється, що у разі згоди з умовами оферти, для її акцепту необхідно ввести на відповідній сторінці одноразовий ідентифікатор, надісланий на вказаний номер мобільного телефону, та натиснути кнопку «Так». Сукупність цих дій становить підписання електронного договору шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». У конкретному випадку відповідач здійснив усі передбачені дії отримав одноразовий ідентифікатор, надісланий на номер мобільного телефону, введений ним під час оформлення заявки, ввів його у відповідне поле інформаційної системи та підтвердив акцепт натисканням кнопки «Так». Ці дії зафіксовані в електронній системі первісного кредитора та відображені у матеріалах справи як належний доказ укладення електронного договору. Вказаний електронний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення всіх цих дій договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Тобто для укладання кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Обставини укладення вказаного договору відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного договору. Вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, доводи відповідача щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що підтверджують факт укладення договору в електронній формі відповідно до вимог законодавства. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Первинний кредитор у своїй господарській діяльності з метою переказу та приймання грошових коштів за договорами позики користується фінансовими послугами платіжних провайдерів. Верифікація банківської картки відбувається за допомогою сертифікованих платіжними системами Visa та MasterCard сервісів, зокрема WayForPay, Ipay, Platon. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на веб- сайті первинного кредитора, для надання платіжних реквізитів товариству, кожен клієнт після натискання кнопки «Додати карту» автоматично перенаправляється на сайт відповідного платіжного провайдера, де вводить необхідні дані для проведення розрахунків та надає свої платіжні реквізити. Після блокування коштів клієнт повертається на веб-сайт товариства. До бази даних товариства від платіжного сервісу надходить виключно частина номеру картки та токен, згенерований платіжним сервісом, що забезпечує безпеку збереження інформації. Ні первісний кредитор, ні позивач не мали і не мають доступу до повного номера банківської картки відповідача, оскільки ця інформація є банківською таємницею. Отже, доступ до повного номера банківської картки, а також до виписки по картковому рахунку, на який були зараховані кредитні кошти, має виключно банк-емітент та безпосередньо власник зазначеної картки, тобто відповідач. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких. На виконання пункту 1.4 договору перерахування коштів було здійснено первісним кредитором через платіжного провайдера ТОВ «Платежі онлайн» (Platon), яке надає первісному кредитору послуги з переказу коштів, зокрема на банківський рахунок відповідача за реквізитами банківської картки, зазначеної ним під час реєстрації. Зазначені обставини підтверджуються листом ТОВ «Платежі онлайн», з якого вбачається, що 26 січня 2020 року проведено транзакцію на суму 5 000,00 грн, маска картки 4731-21XX-XXXX-1437. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку (4731-21XX-XXXX-1437), реквізити якої були надані самим позичальником. В обґрунтування своїх вимог позивач надав суду інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» (технологічного оператора платіжних послуг), яка підтверджує зарахування кредитних коштів. Зазначений документ містить відомості щодо суми перерахованих кредитних коштів, дати їх зарахування, а також реквізитів карткового рахунку, що повністю узгоджується з нормами Закону. Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення відповідачем кредитного договору, зазначеного в позові, та факт існування заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів. Надані позивачем докази укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів є належними, допустимими, достовірними та відповідачем спростовані не були. Сума наданого кредиту становить 5 000 грн (пункт 1.1 кредитного договору). Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 24 лютого 2020 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами є наступним. Згідно з умовами кредитного договору стандартна процентна ставка встановлена у розмірі 1,85 % від суми основного боргу. Враховуючи, що розмір наданого кредиту становить 5 000 грн, розмір щоденних процентів за користування кредитом складає: 5 000 грн ? 1,85 % : 100 % = 92,50 грн на день. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором заборгованість була нарахована за 125 календарних днів, що включають: 30 днів строку користування кредитом, передбаченого пунктом 1.2 договору та 95 днів пролонгації, визначених пунктом 2.3 договору. Таким чином, загальна сума нарахованих процентів становить: 92,50 грн ? 30 днів = 2 775 грн; 92,50 грн ? 95 днів = 8 787,50 грн. Загальна заборгованість за кредитним договором становить: 5 000 грн сума основного боргу; 11 562,50 грн нараховані проценти; усього 16 562,50 грн. Позивачем належними та допустимими доказами підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, з урахуванням кваліфікації, досвіду та завантаженості адвоката. Відтак, заперечення відповідача щодо недоведеності понесених витрат є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та не підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є необґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій, а отже, є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. На підставі викладеного у поданих до суду додаткових поясненнях ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» просило: відзив на позовну заяву відповідача залишити без розгляду та задоволення; стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати; позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Рух справи 04 вересня 2025 року ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2025 року справу № 539/4447/25 передано судді Пилипчуку М. М. Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 вересня 2025 року позову заяву залишено без руху. 22 вересня 2025 року позивач направив до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 23 жовтня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача адвокат Антіхович В. В. 20 жовтня 2025 року подав до суду заяву про надання доступу до підсистеми «Електронний суд». Представник позивача 21 жовтня 2025 року подав до суду заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Представник відповідача адвокат Антіхович В. В. 22 жовтня 2025 року подав до суду заяву про відкладення розгляду справи для надання можливості подати відзив. Вказане клопотання задоволено, розгляд справи відкладено на 12 листопада 2025 року. Представник відповідача адвокат Антіхович В. В. 06 листопада 2025 року подав до суду відзив на позов, до якого додано клопотання про витребування доказів та зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідача адвокат Антіхович В. В. 12 листопада 2025 року подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому, раніше призначеному судовому засіданні. Вказане клопотання задоволено, розгляд справи відкладено на 09 грудня 2025 року. Представник позивача 27 листопада 2025 року подав до суду додаткові пояснення у справі. Представник відповідача адвокат Антіхович В. В. 09 грудня 2025 року подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому, раніше призначеному судовому засіданні. Вказане клопотання задоволено, розгляд справи відкладено на 14 січня 2026 року. Ухвалою суду від 14 січня 2026 року залишено без розгляду клопотання адвоката Антіховича В. В. про витребування доказів в частині вимог про витребування у позивача: підтвердження виконання кредиторами умов абзацу другого частини сьомої статті 11, абзацу третього частини восьмої статті 11, частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у зв`язку з відмовою представника відповідача від клопотання в цій частині. В інших частинах клопотання адвоката Антіховича В. В. про витребування доказів залишено без задоволення ухвалою суду від 14 січня 2026 року, оскільки: останній не обґрунтовує неможливості отримати докази самостійно; матеріали заяви не містять доказів, що відповідач та його представник вживали заходів для самостійного отримання доказів; водночас усі додані до позовної заяви документи засвідчені електронним цифровим підписом представника позивача; в матеріалах справи наявні копії документів, які позивач вважав за необхідне подати на підтвердження заявлених у справі вимог, достовірність яких суд не ставить під сумнів; витребування оригіналу письмового доказу є правом, а не обов`язком суду; порушень порядку надання і отримання доказів у суді не встановлено, у суду не має сумніву щодо відповідності паперової копії електронного доказу оригіналу. У судовому засіданні 14 січня 2026 року задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, відкладено судове засідання на 19 січня 2026 року. У поданих до суду заявах представник позивача просив розглянути справу за його відсутності на підставі поданих до суду доказів. Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 26 січня 2026 року. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що ТОВ «Гоуфінгоу» і [PERSON] 26 січня 2020 року уклали кредитний договір № 2775939457/220822, підписали індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 2775939457/220822. Вказаний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором електронним підписом R29958. Згідно з пунктом 1.1 договору про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822 ТОВ «Гоуфінгоу» надає [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 5 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором Пунктом 1.2 договору про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822 визначено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 24 лютого 2020 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом (відповідачем) своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до пункту 1.3 договору про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822 за користування кредитом клієнт (відповідач) сплачує ТОВ «Гоуфінгоу» 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. За змістом пункту 2.3 договору про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У додатку до договору про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822 графіку розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, зазначено строк, на який надано кредит, кількість днів 30 днів, сума кредиту 5 000 грн, фіксована процентна ставка за день користування 1,85 %, сума нарахованих процентів за користування кредитом 2 775 грн, до оплати (всього) 7 775 грн. У розділі «Реквізити клієнта» зазначено ПІБ відповідача, його ідентифікаційний код, місце прописки, фактична адреса проживання, телефон, а також рахунок позичальника №: 4731-21XX-XXXX-1437. За змістом довідки про ідентифікацію ТОВ «Гоуфінгоу» підтверджує, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822 ідентифікований ТОВ «Гоуфінгоу», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалось в інформаційно- телекомунікаційній системі www.gofingo.com.ua. Одноразовий ідентифікатор R29958, дата відправки ідентифікатору позичальнику 24 січня 2020 року, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 380968450483. Відповідно до повідомлення ТОВ «Платежі онлайн» від 19 серпня 2025 року № 2025-ПО/217 вказане товариство є технологічним оператором платіжних послуг, що здійснює операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів на підставі договорів про співпрацю з банками-еквайрами, шляхом технологічного підключення до їх процесингових установ відповідно до специфікації взаємодії (АРІ). Відповідно Platon є платіжним сервісом. Платіжний сервіс Platon надає можливість здійснювати платежі за допомогою електронних платіжних засобів (платіжні картки) в межах міжнародних платіжних систем Mastercard, Visa, в тому числі із застосуванням Apple Pay, Google Pay, Masterpass, Visa Checkout, Privat24. При цьому, інформація з обмеженим доступом яка, відповідно до положень статті 21 Закону України «Про інформацію» може бути конфіденційною, таємною та службовою інформацією, належить та знаходиться у банків-еквайрів, інших надавачів платіжних послуг, яким товариство надає операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів. В інформаційній довідці товариство розкрило максимально можливу кількість цифр ЕПЗ, на яке здійснювався переказ коштів, а саме перші 6 та останні 4 цифри. За змістом витягу з інформаційної довідки по платіжним операціям ТОВ «Платежі онлайн» на рахунок позичальника 4731-21XX-XXXX-1437, який зазначений в договорі про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822, 26 січня 2020 року перераховано 5 000 грн. За змістом договору факторингу від 31 травня 2021 року № 1-31/05/21 витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 31 травня 2021 року № 1-31/05/21 ТОВ «Гоуфінгоу» відступило ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822, загальна сума заборгованості за яким складає 16 562,50 грн, з яких: залишок по тілу кредиту 5 000 грн, залишок по відсотках 11 562,50 грн. Згідно з платіжним дорученням від 10 червня 2021 року № 37 ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» перерахувало ТОВ «Гоуфінгоу» кошти в рахунок плати за відступлення права вимоги за договором факторингу від 31 травня 2021 року № 1-31/05/21. Відповідно до договору № 1-03/06/2021 відступлення права вимоги від 03 червня 2021 року і витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-03/06/21 від 03 червня 2021 року ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» відступило ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822, загальна сума заборгованості за яким складає 16 562,50 грн, з яких: залишок по тілу кредиту 5 000 грн, залишок по відсотках 11 562,50 грн. Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 09 червня 2025 року № 2 ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перерахувало ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» кошти в рахунок плати за відступлення права вимоги за договором № 1-03/06/2021 відступлення права вимоги від 03 червня 2021 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822 становить 16 562,50 грн, з яких: залишок по тілу кредиту 5 000 грн, залишок по відсотках 11 562,50 грн. ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» листом від 27 травня 2025 року направило [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822 у розмірі 16 562,50 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зібраними у справі доказами підтверджено, що договір про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладений між ТОВ «Гоуфінгоу» і [PERSON] в електронному вигляді з використанням одноразового ідентифікатора позичальника, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Матеріалами справи підтверджено факт підписання відповідачем договору кредитної лінії, за умовами якого позичальнику передано грошові кошти у погодженому розмірі та на погоджений сторонами цього правочину строк, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (картку) позичальника. Зазначений договір укладений у вигляді електронного документа: шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронних підписів та електронних підписів одноразовими ідентифікаторами згідно із Законом України «Про електронну комерцію». Використання для підписання відповідачем договору про надання фінансових послуг одноразового ідентифікатора, який містить відповідну комбінацію, узгоджується із вимогами матеріального права. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим. За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (частина перша статті 1077 ЦК України). Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу на стороні кредитора у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2022 року у справі № 466/3732/20). Позивач довів, що він в установлений законом спосіб на підставі належним чином укладених договору факторингу від 31 травня 2021 року № 1-31/05/21 та договору № 1-03/06/2021 відступлення права вимоги від 03 червня 2021 року набув право вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822. Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач уклав договір про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822, фактично отримані кредитні грошові кошти у добровільному порядку в повному обсязі не повернув, тому позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Водночас не можна погодитись з визначеним позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором з огляду на таке. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 також відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу 26 січня 2020 року надано кредит у розмірі 5 000 грн (пункт 1.1) строком на 30 днів (пункт 1.2) зі сплатою відсотків у розрахунку 1,85 % на добу (пункт 1.3). В матеріалах справи відсутні докази продовження дії договору про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822 на погоджених сторонами цього правочину умовах. Отже, заборгованість відповідача за відсотками за вказаним правочином перед позивачем складає 2 775 грн (5 000 грн ? 1,85 % ? 30 днів). З огляду на викладене, заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання фінансового кредиту від 26 січня 2020 року № 2775939457/220822 становить 7 775 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2 775 грн заборгованість за відсотками. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні. Щодо розподілу судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1 137,07 грн (2 422,40 грн (сплачена позивачем сума судового збору) ? 46,94 % (розмір задоволених позовних вимог)). Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Представник відповідача подав до суду клопотання, в якому просив зменшити розмір заявлених судових витрат позивача на професійну правову допомогу у сумі 10 500 грн у зв`язку з його не співмірністю із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Суд враховує, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи. До ухвалення судового рішення на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правової допомоги від 11 липня 2025 року, довіреність, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт про отримання правової допомоги від 20 жовтня 2025 року, платіжна інструкція кредитного переказу коштів від 20 жовтня 2025 року, рахунок від 20 жовтня 2025 року. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial