Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 2980904 від 05.12.2019 у розмірі 24450,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на такі обставини. 05.12.2019 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (Кредитодавець, Товариство) та [PERSON] (Відповідач) укладено Договір про надання кредиту № 2980904 (Кредитний договір, Договір). Відповідач отримала кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000,00 грн, однак нею не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 10.06.2025 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025 («Договір факторингу-1»). 07.07.2025 між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (позивач) відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № ДФ-07072025 («Договір факторингу-2»). Згідно Договору факторингу-1 від 10.06.2025 та Договору факторингу-2 від 07.07.2025 відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2980904 від 05.12.2019. Таким чином, сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») є документально підтвердженою, обґрунтованою та становить 24450,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 19450,00 грн. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Оскільки у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов, то заочним рішенням від 17.12.2025 позов було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» заборгованість за кредитним договором № 2980904 від 05.12.2019 у розмірі 24450,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 19450,00 грн. Також стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» 2422,40 грн оплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. 30.12.2025 [PERSON] звернулася із заявою про перегляд даного заочного рішення. Заявниця зазначила, що про існування та зміст заочного рішення вона дізналася 23.12.2025 року через застосунок «Дія». Будь-яких судових повісток, копії позовної заяви чи повідомлень про дату та час судових засідань вона не отримувала, у зв`язку з чим була позбавлена можливості подати відзив, надати докази та взяти участь у розгляді справи. Крім того, [PERSON] не погоджується з розміром заявлених до стягнення сум, зокрема щодо нарахованих відсотків та витрат на професійну правничу допомогу, вважає їх неспівмірними та такими, що підлягають зменшенню. За наявності її заперечень та доказів справа могла бути вирішена інакше. Також [PERSON] зазначила, що протягом приблизно п`яти років з моменту укладення кредитного договору представники позивача з нею не контактували, письмові вимоги про погашення заборгованості не надсилалися, що свідчить про наявність у заявниці заперечень по суті заявлених вимог, у тому числі щодо можливого застосування строків позовної давності, які судом не досліджувалися. Додатково [PERSON] повідомила суд, що вона здійснює постійний догляд за малолітньою дитиною, яка перебуває на грудному вигодовуванні, у зв`язку з чим не має можливості особисто з`являтися до суду. Заявниця просила суд: скасувати заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 345/6530/25; призначити справу до нового розгляду в загальному позовному провадженні. 06.01.2026 судом отримано від представника позивача додаткові пояснення у справі. Звернув увагу суду на те, що відповідач не заперечує факт укладення та перерахування коштів за кредитним договором № 2980904 від 05.12.2019 у розмірі 5000,00 грн. Договором визначено умови кредитування: суму кредиту, строк кредиту, процентну ставку, графік платежів. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання Відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто до 10.06.2020. Разом з позовною заявою, Позивачем надано Деталізований розрахунок заборгованості, в якому чітко зазначено нарахування відсотків за користування кредитом. Щодо правничої допомоги Позивача, то представник позивача зазначив, що Позивачем на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу було подано до суду докази. У зв`язку з цим, представник позивача просив суд відмовити у задоволенні заяви Відповідача про перегляд заочного рішення по справі № 345/6530/25 за позовом ТОВ «ФК«СОЛВЕНТІС» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю. Ухвалою від 12.01.2026 скасовано заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.12.2025, яке ухвалено по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено справу до судового розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін. 15.01.2026 судом отримано від відповідачки відзив на позов. [PERSON] факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів у розмірі 5000 грн не заперечує. Водночас не погоджується із заявленим розміром заборгованості у сумі 24450 грн, оскільки він є явно завищеним, неспівмірним із сумою отриманого кредиту та таким, що порушує принципи справедливості й добросовісності. Позивачем нараховано значні відсотки, штрафні санкції та пеню, які не відповідають реальному строку користування кредитом та істотно порушують баланс прав і обов`язків сторін. Крім того, просить звернути увагу суду, що вона здійснює постійний догляд за малолітньою дитиною, яка перебуває на грудному вигодовуванні, у зв`язку з чим не має можливості працювати та отримувати стабільний дохід. Також вважає необґрунтованими та завищеними витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн, які є неспівмірними зі складністю справи та ціною позову. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення відсотків, штрафних санкцій та пені; у разі якщо суд дійде висновку про наявність заборгованості обмежити її розмір сумою фактично отриманого кредиту; зменшити або відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. 20.01.2026 судом отримано від представника позивача відповідь на відзив. Звернув увагу суду на те, що відповідач не заперечує факт укладення та перерахування коштів за кредитним договором № 2980904 від 05.12.2019 у розмірі 5000,00 грн. Договором визначено умови кредитування: суму кредиту, строк кредиту, процентну ставку, графік платежів. Представник позивача звернув увагу суду, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання Відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто до 10.06.2020. Разом з позовною заявою, Позивачем надано Деталізований розрахунок заборгованості, в якому чітко зазначено нарахування відсотків за користування кредитом. Розмір заборгованості за Кредитним договором № 2980904 від 05.12.2019 становить 24450,00 грн, що відповідає сумі, відступленій ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» за Договором факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року та Договором факторингу № ДФ-07072025 від 07 липня 2025 року. Представник позивача зазначив, що факт невчинення жодних дій щодо розірвання кредитного договору або визнання його недійсним тривалий час, а також користуванням кредитними коштами є нічим іншим як визнанням вищенаведеного кредитного договору таким, що укладений з досягненням всіх істотних умов. Щодо правничої допомоги Позивача, то представник позивача зазначив, що Позивачем на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу було подано до суду наступні докази, а саме: копію Договору про надання правової допомоги № 43657029 від 01 липня 2025 року; копію Додаткової угоди № 2980904 до Договору № 43657029 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року; копію Детального опису робіт (надання послуг) від 30 вересня 2025 року; копію Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30 вересня 2025 року; копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 841 від 22 липня 2016. Звернув увагу суду, що до складання позовної заяви у вартість витрат на правничу допомогу адвоката включено ще формування необхідних додатків та перед складанням позову проведення аналізу спірних правовідносин із наданням рекомендацій щодо захисту інтересів Позивача. Таким чином, Позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із Відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн підлягають до задоволення. У зв`язку з цим, представник позивача просить суд задовольнити у повному обсязі позовні вимоги позивача у справі № 345/6530/25 за позовом ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просив суд проводити розгляд даної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання Наконечна Х.О. не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. За змістом ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Так, судом встановлено, що 05.12.2019 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 2980904 (договір). Згідно з п. 1.2. кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України гривні. Сума кредиту 5000,00 грн (п. 1.3. кредитного договору). Відповідно до п. 1.7. кредитного договору, у випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту та сплати Процентів за користування кредитом протягом 8 календарних днів з 05.12.2019 року до 13.12.2019 року (включно) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,53% (Акційна ставка). При використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: в Базовий період з 05.12.2019 року до 13.12.2019 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом; в Спеціальний період з 14.12.2019 року до 10.06.2020 року (включно) 3% за один день користування Кредитом. В пункті 3.1. кредитного договору зазначено, що сторони погодили, що Строк дії Договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п. 2.9. Правил) 05.12.2019 року до Кінцевої дати виконання Договору 10.06.2020 року (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати Заборгованості, яке мало місце під час дії Договору. Договір підписано одноразовим ідентифікатором PS2980904, який був відправлений на номер 380969345920. 05.12.2019 ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» перерахувало грошові кошти у сумі 5000,00 грн за кредитним договором на картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 03.11.2024. Як вбачається з розрахунку заборгованості, виготовленого ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», 05.12.2019 відповідачу видано кредит в сумі 5000,00 грн, нарахування відсотків здійснювалося: -з 06.12.2019 по 12.03.2020 за відсотковою ставкою 1,53% в день (нараховано за 98 днів 7497,00 грн); відповідачкою здійснювалися оплати за продовження строку акційної ставки на загальну суму 450,00 грн; -з 13.03.2020 по 08.09.2020 за відсотковою ставкою 3% в день (нараховано за 180 днів 27000,00 грн). Також відповідачем здійснено часткову оплату відсотків: з грудня 2019 року по жовтень 2020 року проводилися платежі на загальну суму 13632,00 грн. Станом на 06.06.2025 сума боргу відповідача становить 25865,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 20865,00 грн. Дослідивши розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що відсотки було нараховано у відповідності до умов договору, зокрема в межах строку кредитування та за відсотковими ставками, передбаченими в договорі. 10.06.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» був укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до якого ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2980904 від 05.12.2019 на суму 24450,00 грн (заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 19450,00 грн), що стверджується витягом з реєстру боржників від 10.06.2025. 07.07.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» був укладений Договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до якого ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2980904 від 05.12.2019 на суму 24450,00 грн, що стверджується витягом з реєстру боржників від 07.07.2025. Таким чином, сума боргу відповідача перед ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» становить 24450,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 19450,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту та відсотків ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Також судом встановлено, що договір факторингу укладено у відповідності до вимог закону, містить всі істотні умови, при його укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини. Також суд звертає увагу, що ні позивачем, ні первісним кредитором не нараховувались відповідачці штрафні санкції (неустойка) за порушення кредитних зобов`язань. Щодо твердження відповідачки про можливість застосування до даних кредитних правовідносин строку позовної давності, то суд зазначає наступне. Строк позовної давності це законодавчо встановлений період, протягом якого особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права. Загальний строк позовної давності становить три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України). Стаття 263 ЦК України зазначає, що перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Із 2 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року перебіг строку позовної давності був зупинений через дію карантинних обмежень (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК). 17 березня 2022 року до 3 вересня 2025 року - перебіг строку позовної давності був зупинений на підставі п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким на період дії воєнного стану було зупинено перебіг строків позовної давності. Після 4 вересня знову почали діяти строки позовної давності на підставі Закону № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності». Кредитний договір № 2980904 було укладено з відповідачкою 05.12.2019. З 02.04.2020 по 03.09.2025 строк позовної давності був зупинений. Позовну заяву позивачем було подано 13.11.2025. Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності (3 роки) при подачі даного позову. Щодо пояснень відповідачки про те, що вона здійснює постійний догляд за малолітньою дитиною, в зв`язку з чим не має можливості працювати, то суд зазначає, що дана обставина не є причиною для невиконання кредитних зобов`язань. Враховуючи те, що відповідачка, будучи ознайомленою з умовами кредитування, уклавши договір, не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, хоча взяла на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в загальному розмірі 24450,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн; заборгованість за відсотками 19450,00 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копії договору про надання правової допомоги № 43657029 від 01.07.2025, акта № 2980904 про підтвердження факту надання правничої допомоги від 30.09.2025, детального опису робіт, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19). Відповідачкою заявлено про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст.19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 6000,00 грн. є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн. На переконання суду, в даному випадку такий розмір витрат на правничу допомогу є достатнім, пропорційним і справедливим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі підлягають частковому задоволенню в розмірі 4000,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» необхідно стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved