Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою суду із заявою про усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] . В основі заявлених вимог вказує на те, що з 17.05.2025 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з матір`ю дитини [PERSON] . У його дружини [PERSON] є також син [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини у актовому записі про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Заявник також вказує на те, що забезпечений житлом в якому вони всі разом проживають, має стабільний дохід, за станом здоров`я може бути усиновителем, до кримінальної відповідальності не притягувався. Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільність усиновлення [PERSON] , [INFO] , - усиновлення є доцільним та повністю відповідає інтересам дитини. У зв`язку з цим просить надати дозвіл на усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Ухвалою судді від 14.11.2025 року заяву було залишено без руху та повідомлено заявника про необхідність виправити недоліки заяви. 17.11.2025 року заявником на виконання ухвали про залишення заяви без руху було усунуто недоліки заяви. Ухвалою суду від 18.11.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованих осіб. Розгляд справи призначено на 17.12.2025 року та відкладено на 21.01.2026 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник, адвокат Сувирда В.Й., заяву про усиновлення підтримали, просили суд її задовольнити. Додатково заявник [PERSON] суду пояснив, що з моменту реєстрації шлюбу з матір`ю дитини пройшло достатньо часу для прийняття ним усвідомленого рішення про усиновлення так як він повністю утримує дитину. Також йому відомо, що у дитини є біологічний батько. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву та пояснила, що дитину народила від чоловіка з яким не підтримувала відносини, а тому відомості про батька дитини у актовому записі про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Біологічному батькові відомо про сина, проте вона з ним не спілкується. Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд її задовольнити та пояснила, що висновок органу опіки та піклування ґрунтується, зокрема, на тому, що [PERSON] забезпечує дитину. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення заявника та його представника, заінтересованих осіб, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.08.2024 року виконавчим комітетом Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області, [PERSON] , народився [INFO] . Батьками дитини у графі «батько» та «матір» вказані « [PERSON] » та « [PERSON] ». Із наданого суду витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] встановлено, що відомості про батька дитини в актовому записі записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Також встановлено, що 17.05.2025 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.05.2025 року. У зв`язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Матір усиновлюваної дитини [PERSON] надала згоду на усиновлення її заявником, про що свідчить її нотаріально посвідчена заява від 07.10.2025 року, зареєстрована в реєстрі за № 2206. Вказане також підтвердила в судовому засіданні. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області № 02-05/942 від 05.11.2025 року, виконавчий комітет Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, як орган опіки та піклування вважає, що усиновлення [PERSON] , [INFO] , заявником [PERSON] є доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 06.10.2025 року, [PERSON] , [INFO] , - здоровий. Відповідно до довідки служби у справах дітей Горондівської сільської ради № 01-52/218 від 04.11.2025 року дитина [PERSON] , [INFO] , не усвідомлює факту усиновлення, а відтак його згода на усиновлення не вимагається. Крім того встановлено, що заявник [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягався, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості». [PERSON] на обліку у психіатра, нарколога, невролога та фтизіатра не перебуває, що стверджується висновком про стан здоров`я особи № 531 від 07.10.2025 року, відповідно до якого в заявника проблеми зі здоров`ям відсутні. Також встановлено, що [PERSON] матеріально забезпечений, офіційно працевлаштований, що стверджується довідкою № 09/277 від 09.09.2025 року, відповідно до якої встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] , дохід заявника з березня 2025 року по серпень 2025 року становить 192196,09 грн. Заявник [PERSON] разом з членами своєї родини проживає в будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Вказаний будинок належить батькові заявника. Який у своїй заяві від 04.11.2025 року не заперечує щодо проживання в будинку сина з сім`єю. 04.11.2025 року службою у справах дітей Горондівської сільської ради проведено обстеження умов проживання заявника за адресою: [ADDRESS] . З акту обстеження умов проживання встановлено, що будинок складається з трьох кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати. Помешкання обладнано всіма комунікаціями, створені усі умови для дитини. У вказаному будинку зареєстровані заявник разом з його сім`єю, в тому числі і усиновлюваною дитиною, а також батьки заявника. Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про усиновлення. Відповідно до ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Згідно з ст.ст. 207-208 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.. Усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У ст. 217 СК України визначено, що усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. При цьому, згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. До того ж письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони невідомі. Крім цього, в силу вимог ст. 218 СК України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Додатково у ст. 220 СК України визначено, що на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Із ст. 224 СК України вбачається, що суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я. У зв`язку з цим, при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснено, що, ухвалюючи рішення згідно зі статтею 255 ЦПК та статтею 224 СК, суд повинен обґрунтувати задоволення чи відхилення заяви про усиновлення. Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 10 Європейської конвенції про усиновлення дітей компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише після належного попереднього встановлення обставин стосовно усиновлювача, дитини та її сім`ї. Під час такого встановлення обставин і після цього дані можуть збиратися, оброблятися й розповсюджуватися лише відповідно до правил, які стосуються професійної конфіденційності й захисту персональних даних. Установлення обставин в належному обсязі в кожній справі стосується настільки, наскільки це є можливим, та inter alia, таких питань: a) особистості, стану здоров`я та соціального середовища усиновлювача, подробиць про його домівку та умови проживання, його здатності виховувати дитину; b) причин, з яких усиновлювач бажає усиновити дитину; c) причини, через які інший з подружжя або зареєстрованих партнерів не приєднується до заяви, коли лише один з подружжя або зареєстрованих партнерів звертається із заявою про усиновлення; d) взаємної сумісності дитини й усиновлювача, а також тривалості часу, протягом якого дитина перебувала під його опікою; e) особистості, стану здоров`я й соціального середовища дитини, а також з урахуванням встановлених законом обмежень її сімейного походження та її цивільного стану; f) етнічного, релігійного та культурного походження усиновлювача й дитини. Положення цієї статті не впливають на повноваження чи обов`язок компетентного органу отримувати будь-яку інформацію або докази, незалежно від того, чи охоплюються вони обсягом такого встановлення обставин, і які він розглядає як такі, що можуть бути використані (ч. 4 ст. 10 Європейської конвенції про усиновлення дітей). Аналізуючи зміст вказаних положень, Європейська конвенція про усиновлення дітей вказує на необхідність установлення обставин, зокрема, щодо взаємної сумісності дитини й усиновлювача, а також тривалості часу, протягом якого дитина перебувала під його опікою. Компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами (ст. 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей). У постанові Верховного Суду від 27.10.2021 року у справі № 204/586/20 зроблено висновок, що в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання, у звичайних побутових обставинах. Звернення до суду зі заявою про усиновлення не повинно бути зумовлено бажанням досягнути іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично). В ході судового розгляду справи заявник [PERSON] не надав переконливих доказів на підтвердження мотивів, на підставі яких бажає усиновити дитину. Заявник по суті обґрунтовує підстави для усиновлення тим, що він забезпечує дитину. У зв`язку з цим суд зазначає, шлюб між [PERSON] та матір`ю усиновлюваної дитини зареєстрований 17.05.2025 року, заява про усиновлення подана до суду 13.11.2025 року, тобто через п`ять місяців після реєстрації шлюбу заявник ініціював процедуру усиновлення. Разом з тим, такий нетривалий період часу унеможливлює об`єктивно з`ясувати відношення усиновлювача до дитини та чи таке усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. Доказів того, що заявник більш тривалий час опікувався дитиною, яку бажає усиновити, суду не надано. Орган опіки та піклування надав висновок у справі про доцільність усиновлення, проте на теперішній час це не відповідає вимогам закону та не може забезпечити мету усиновлення - створення та гарантування стабільних та гармонійних умов життя дитини. Крім того, орган опіки та піклування у своєму висновку посилається лише на з`ясування умов проживання сім`ї, проте не встановлено, чи за такий нетривалий період часу з моменту реєстрації шлюбу [PERSON] налагодив контакт з дитиною, а також те, що під час сумісного проживання між заявником та дитиною виникли настільки близькі відносини, які притаманні загальноприйнятним в суспільстві відносинам між батьком та сином. Відтак суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування щодо доцільності усиновлення в основу якого покладено лише дослідження побутових умов проживання та майнового стану заявника, проте не перевірено дійсні обставини усиновлення, не з`ясовано, справжню мету та мотиви, на підставі яких заявник бажає усиновити дитину, що є головним у забезпеченні найкращих інтересів дитини. Окремо суд звертає увагу хоч і на формальний, але недолік висновку органу опіки та піклування, який в свою чергу не скріплений печаткою. Так, відповідно до п. 91 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 року № 905, висновок про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини оформляється на бланку районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), сільської, селищної ради, підписується головою (заступником голови), скріплюється печаткою та видається заявнику під розписку. За таких обставин, суд приходить до переконання, що заявником не зазначено чітких та переконливих мотивів, що спонукають його на усиновлення дитини, а лише узагальнено вказано про забезпечення дитини. При цьому, в матеріалах справи відсутні достатні дані, що рішення заявника про усиновлення є проявом справжніх намірів, з врахуванням його звернення до суду із заявою про усиновлення у листопаді 2025 році та зважаючи на те, що шлюб з матір`ю дитини заявник зареєстрував у травні 2025 року. Також згідно з п. 91 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 року № 905, усиновлення одним з подружжя дитини другого з подружжя здійснюється за місцем проживання дитини. Для усиновлення дитини те з подружжя, хто бажає її усиновити, звертається з відповідною заявою до служби у справах дітей за місцем проживання дитини. Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади [PERSON] разом з дитиною зареєстрували своє місце проживання в будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , 24.09.2025 року, тобто взагалі тільки на передодні процесу усиновлення (заява [PERSON] до служби у справах дітей датована 03.11.2025 року, а висновок 05.11.2025 року). При цьому, в ході судового розгляду встановлено, що принаймні [PERSON] разом з сином [PERSON] у вказаному будинку попередньо не проживали. Додатково суд також враховує і те, що як заявнику [PERSON] та і матері дитини [PERSON] відомий біологічний батько [PERSON] , [INFO] . В той же час, з`ясовуючи причини реєстрації народження [PERSON] , [INFO] , а саме зазначення відомостей про батька дитини в актовому записі відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, ні [PERSON] , ні [PERSON] не змогли пояснити належним чином обставини такого способу реєстрації народження дитини, долі біологічного батька. У підсумку суд робить висновок про відсутність підстав для усиновлення дитини, оскільки відсутні докази того, що таке усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини, а тому в задоволенні заяви слід відмовити. В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що незалежно від свого статусу, ніщо не заважає [PERSON] приймати участь у виховуванні дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку його природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати його до самостійного життя. Згідно з ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Отже, заявник з урахуванням вказаних положень має право приймати участь у вихованні дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний і духовний розвиток, враховуючи принцип якнайкращого забезпечення його інтересів, рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, як про свою власну дитину, та в подальшому з урахуванням налагодження тісного контакту як батька та сина не позбавлений ініціювати процес усиновлення дитини.

Outcome: dismissed