Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Ніжинської міської ради про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , встановлення факту шлюбних відносин [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , а також визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Мати позивача [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] був відсутній на обряді поховання батьків, оскільки є військовослужбовцем, мобілізований до лав ЗСУ 22 червня 2024 року, станом на час звернення з даним позовом до суду, перебуває в зоні бойових дій. При цьому, у будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані племінниця [PERSON] - [PERSON] (яка є дочкою рідного брата [PERSON] - [PERSON] , який помер у 2012 році) та її син [PERSON] , які фактично у вказаному будинку не проживали, і на даний час місце їх фактичного перебування невідоме, спадщину останні після смерті [PERSON] та [PERSON] не приймали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у вказаному будинку за згоди [PERSON] та [PERSON] лише для формальної наявності місця їх реєстрації. Із 15 квітня 2025 року по 29 квітня 2025 року [PERSON] перебував у черговій відпустці в м. Ніжин Чернігівської області. Однак, коли останній приїхав додому в м. Ніжин то виявив, що будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому проживав він та його батьки згорів, внаслідок чого значна кількість документів була втрачена. Із вцілілих документів залишились лише документи на будинок (договір купівлі-продажу, довідки, технічний паспорт, домова книга). Свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , про народження [PERSON] були знищені. Встановлення даного факту [PERSON] необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . Дані родинні відносини він не може підтвердити в позасудовому порядку, що унеможливлює реалізацію його права на спадщину. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, не подано підтверджуючих документів про прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, та не подані документи, що підтверджують факт родинних відносин [PERSON] з померлою [INFO] [PERSON] та факт шлюбних відносин [PERSON] з померлим [INFO] [PERSON] . Вважає, що [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року відкрито провадження по справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10 годину 20 хвилин 10 грудня 2025 року, яке в подальшому відкладено на 12 годину 12 хвилин 06 січня 2026 року. Ухвалою суду від 06 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 50 хвилин 21 січня 2026 року. У судове засідання позивач не з`явився. Від представника позивача адвоката Шатілової Л.С. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України. У визначений судом строк відзиву на позов не подала. Від представника відповідача - Ніжинської міської ради Лях О.М. надійшло клопотання, в якому не заперечує проти заявлених по справі вимог, просить розглянути справу без участі представника відповідача, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства України. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у віці [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.05.2024 (а.с. 31). Згідно з довідкою № 1157, виданою 23.05.2025 виконавчим комітетом Ніжинської міської ради Чернігівської області, [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з [PERSON] проживали та були зареєстровані: [PERSON] дружина, [PERSON] , 1993 року народження - онука, [PERSON] , 2019 року народження - праонук (а.с. 35). [INFO] у віці [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.07.2024 (а.с. 32). Відповідно до довідки № 1110, виданої 19.05.2025 виконавчим комітетом Ніжинської міської ради Чернігівської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно проживала до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з [PERSON] проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1993 року народження - онука, [PERSON] , 2019 року народження - праонук (а.с. 34). Згідно з довідкою № 2429, виданою 14.08.2018 виконавчим комітетом Ніжинської міської ради Чернігівської області [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , з ним разом були зареєстровані: [PERSON] дружина, 1952 року народження, [PERSON] син, 1983 року народження (а.с. 21). З копії рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 20). Як вбачається з матеріалів нотаріальної справи, [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася 31 липня 2025 року до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Варави Н.П. з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 37), що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 82054064 (а.с. зворотна сторона 36). Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Варавою Н.П. позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , оскільки пропущений встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та не подані документи, що підтверджують факт родинних відносин [PERSON] з померлою [INFO] [PERSON] , та факт шлюбних відносин [PERSON] з померлим [INFO] [PERSON] (власником спадкового майна) (а.с. 37). Згідно з копєю військового квитка серії [NUMBER] від 21 червня 2024 року, 22 червня 2024 року [PERSON] призваний на військову службу за призовом під час мобілізації. Відповідно до довідки начальника штабу військової частини [NUMBER] № 23123/5 від 21.09.2024, солдат [PERSON] дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с. 13). Згідно з посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни (а.с. 11). Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом спору даної цивільної справи є встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як сином і матір`ю, встановлення факту шлюбних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , а також з`ясування поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та наявності підстав для визначення додаткового строку. Щодо встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як сином і матір`ю, встановлення факту шлюбних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , слід зазначити про таке. Відповідно до частин 1, 2 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п.10 цієї постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення факту родинних відносин для позивача має юридичне значення. Факт родинних відносин позивача [PERSON] як сина спадкодавця [PERSON] , а також встановлення факту шлюбних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджуються належними й допустимими письмовими доказами, а отже суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в цій частині та наявності підстав для їх задоволення. Щодо поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви на прийняття спадщини та наявності підстав для визначення додаткового строку: За загальним правилом, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України). Відповідно до ч. 1 статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. У разі пропущення встановленого законом строку, відповідно до положень ч. 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно з правовою позицію Європейського Суду з прав людини у справі «Ільхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як роз`яснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові ВС від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, які відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Як убачається з матеріалів справи, згідно з інформацією зі Спадкового реєстру, спадкодавець [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не складала, а отже, відповідно до положень ч.2 статті 1223 Цивільного кодексу України, має місце спадкування за законом. Інформації про наявність інших спадкоємців І черги матеріали справи не містять. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , а отже встановлений ч. 1 статті 1270 ЦК України шестимісячний строк для подання заяви на прийняття спадщини сплинув 10 січня 2025 року. Як убачається з наявних у матеріалах справи довідки військової частини [NUMBER] , позивач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Інформації щодо звільнення позивача з військової служби матеріали справи не містять. При цьому, 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія російської федерації проти України, в зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому неодноразово продовжений і діє до теперішнього часу. Вищевказані обставини, є загальновідомими, визнаються судом та відповідно до ч. 3 статті 82 ЦПК України не потребують доказування. Відповідно до абзацу 3 ч. 3 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ, (далі - Закон) під час дії воєнного стану для осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період строк військової служби може встановлюватися на час до оголошення рішення про демобілізацію або на строки, визначені частиною другою цієї статті. Частиною 8 статті 23 цього ж Закону встановлено, що під час дії особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, крім військовослужбовців базової військової служби, військова служба продовжується понад встановлені строки: для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону. Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та інформацію про перебування позивача на військовій службі в період з 22.06.2024 та станом на момент розгляду справи, наявні підстави вважати про перебування [PERSON] на військовій службі в період з 10.07.2024 по 10.01.2025. При цьому, відповідно до ч. 4 статті 24 Закону військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку. З наведеної норми вбачається, що військовослужбовець під час виконання обов`язків військової служби не може на власний розсуд без наказу командира покинути місце служби й у будь-який час прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, а з урахуванням дії воєнного стану в Україні, характеру та складності завдань, які виконуються військовослужбовцями під час надання відсічі збройній агресії російської федерації, суд вважає поважною вказану причину пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, в зв`язку з чим наявні підстави для визначення додаткового строку для подання такої заяви. Таким чином, суд вважає позовну вимогу [PERSON] про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, в зв`язку з відсутністю вимоги позивача про розподіл судових витрат, питання розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд не вирішує. На підставі викладеного,

Outcome: approved