Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

позивач, в особі свого представника звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утриманні дитини, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 506175,06 грн. 06 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду було розірвано. За час перебування у шлюбі в них з відповідачем народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 16 липня 2020 року було винесене рішення Шевченківським районним судом міста Львова на користь [PERSON] , в якому постановили, що [PERSON] , [INFO] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі частки від заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 04.06.2020 року до повноліття дітей. Відповідач ухиляється від належного виконання даного судового рішення, та не сплачує в повній мірі аліменти, які зазначені в даному договорі. 12.03.2024 було відкрите виконавче провадження Франківським відділом державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментам в період з червня 2020 року по травень 2024 року, даний розрахунок зроблений [PERSON] , старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 01.06.2024 року заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів становить 253 087,53 грн. Об`єктивної причини для невиконання даного рішення суду про сплату аліментів на дітей відповідач немає, оскільки є повністю працездатним, не хворіє хронічними захворюваннями, немає інвалідності. Позивач неодноразово зверталась до відповідача із проханням належним чином виконувати аліментні зобов`язання. Однак вочевидь в зв?язку із наявністю між нами конфліктних стосунків, відповідач ставиться байдуже до потреб наших синів, а також не приділяє практично жодної уваги, не цікавиться їх життям та навчанням. Відповідач не проявляє необхідної ініціативи у напрямку матеріального забезпечення життя своїх дітей, з огляду на вищевказане позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 30.09.2024 прийнято позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ч.1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.12.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 31.12.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на наступні обставини. Так, шлюб між сторонами було розірвано 17.06.2020, при цьому позивач звернулась з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання дітей 06.06.2020, тобто ще до рішення суду про розірвання шлюбу. В процесі розлучення та після розірвання шлюбу старший син [PERSON] , [INFO] пішов проживати до відповідача, згодом і середній син [PERSON] , [INFO] також пішов жити дод батька, де вони проживали певний період часу. Через рік старші діти знову прийшли жити до відповідача де проживали упродовж трьох місяців. Після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну у червні 2022 року позивач виїхала за кордон до Естонії при цьому залишити проживати дітей у квартирі по [ADDRESS] . Жодних пояснень щодо догляду за дітьми відповідачу не надала. Про те, що позивач виїхала за межі України відповідачу стало відомо від дітей, які залишилися проживати у квартирі без постійного догляду. У зазначений період часу відповідач повністю утримував дітей, забезпечував їх продуктами харчування, одягом, товарами щоденного вжитку. Необхідним шкільним та дошкільним приладдям, гаджетами та іншим. Щоденно відповідач перебував з дітьми, перевіряв домашнє завдання, спільно виконував уроки зі старшими дітьми, займався розвитком молодшого. При цьому бабуся навідувалась до онуків 1-2 рази на тиждень. Так тривало значний період часу, аж до того дня, як позивач попросила відповідача надати дозвіл її матері для того щодо вона привезла до неї дітей, з мотивів того, що вона давно не бачила дітей та скучила за ними. Також запевняла відповідача, що діти поїдуть до неї лише на короткий період часу, після чого повернуться в України. Відповідно відповідачем було надано дозвіл на вивіз двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] строком на один місяць з 13.06.2023 року по 13.07.2023 року за межі України. За цей період позивачка лише один раз приїздила до дітей в Україну у січні 2023 року та пробула декілька днів, після чого знову поїхала до Естонії. Дані домовленості не були дотримані та діти по даний час залишаються проживати за межами України в супереч їхній волі та бажання батька - відповідача у справі. Рішення про стягнення аліментів Шевченківським районним судом м. Львова було постановлено 16 липня 2020 року при цьому позов було задоволено частково, а саме стягнено з відповідача на користь позивача 1/2 частку від всіх доходів та заробітків але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 04.06.2020 до повноліття дітей. Оскільки відповідач добросовісно виконував свої обов`язки по утриманню дітей, зокрема двоє дітей проживало з ним після розлучення, надалі троє дітей перебувало на його повному утриманні та забезпеченні, жодних заборгованостей відповідач не допускав, що фактично підтверджується тим, що відповідно позивач не подавала виконавчий лист до виконання. Лише через рік після знаходження дітей у позивача та виникнення питання щодо оформлення права на постійне місце проживання спільно з дітьми в Естонії, категоричні заперечення зі сторони відповідача щодо цього питання, позивач з метою спонукання відповідача до надання відповідних дозволів на постійне місце проживання дітей за межами України, самостійного вибору матір`ю навчального закладу у якому будуть навчатись двоє неповнолітніх дітей, позивач подала виконавчий лист до виконання у Франківській ВДВС м. Львова, а згодом звернулась з позовом щодо стягнення пені. Виконавчий лист подано до виконання 12 березня 2024 року. Про те, що відкрито виконавче провадження відповідачу стало відомо лише наприкінці червня 2024 року. З даного часу відповідач щомісячно сплачує кошти на рахунок Франківського ВДВС. У липні 2024 року відповідач звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова про зменшення розміру аліментів. 03.09.2024 Шевченківським районним судом м. Львова розмір аліментів зменшено до 1/3 частки від заробітку (доходу) але не меншу 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Після подання виконавчого листа до виконання 12.03.2024 року та відкриття виконавчого провадження позивач не повідомила Франківський відділ виконавчої служби про належне виконання відповідачем своїх аліментних зобов`язань упродовж усього періоду, натомість ввела в оману виконавчий орган та суд щодо умисне ухилення відповідача від виконання своїх аліментних зобов`язань. Не враховано те, що упродовж тривалого період часу двоє дітей проживало спільно з відповідачем, та більше півтори роки всі діти перебували на повному утриманні відповідача. Крім того, сума пені не може перевищувати 100 % від суми заборгованості, відтак при розрахунку пені з заборгованості яка нараховано станом на 01.06.2024 року в розмірі 253087, 53 грн. сума пені не може перевищувати дану суму, а згідно позовних вимог сума пені нарахована в розмірі 506175,06 грн. 21.02.2025 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, в яких остання посилалась на наступні обставини. Так, твердження про те, що позивач вводить в оману є безпідставним, оскільки існує постанова про відкриття виконавчого провадження Франківським відділом державної виконавчої служби у місті Львові, яка підтверджує факт невиконання відповідачем своїх обов`язків. Твердження про те, що діти поживали з відповідачем не підтверджено жодними доказами. Виїзд [PERSON] за кордон був тимчасовим, з метою облаштування побуту для дітей, і не може свідчити про відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача. Відповідач дійсно надав згоду на виїзд дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про те це не доводить його матеріальної підтримки та активної участі у вихованні дітей. Твердження відповідача щодо утримання дітей є голослівними, не підтверджено жодними доказами. Відсутність подання виконавчого листа не означає відсутність заборгованості. Позивач неодноразово намагалась зберегти нормальні відносини з відповідачем для його подальшого спілкування з дітьми, однак коли відповідач не надав жодної матеріальної підтримки, позивач була змушена звернутися до виконавчої служби для стягнення аліментів. Ухвалою суду від 29.05.2025 витребувано Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (ЄРДПОУ37996391, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26, adpsu@dpsu.gov.ua) відомості щодо перетину державного кордону України громадянки України [PERSON] , [INFO] ; громадянина України [PERSON] , [INFO] та громадянина України [PERSON] , [INFO] у період з 01.05.2022 року по даний час. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивач по справі. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності відповідача по справі, проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення суду було розірвано, що не заперечується сторонами у справі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16.07.2020 вимоги позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на користь [PERSON] , ІПН - [NUMBER] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 заробітку(доходу) але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 04.06.2020 року до повноліття дітей. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. У Франківському відділі державної виконавчої служби м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №466/4009/25 виданий 16.07.2020 Шевченківським районним судом м. Львова та 12.03.2024 відкрито виконавче провадження ВП №74364226. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 27.06.2024, заборгованість боржника зі сплати аліментів відповідно до виконавчого документа станом на 01.06.2024 становить 253087, 53 грн. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини першої статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 р. у справі № 333/6020/16-ц. Враховуючи вищевикладене, розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з червня 2020 року по травень 2024 року, розрахованої за формулою: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %, становить 253087 грн. 53 коп. Відповідач зазначає, що діти перебували на його утриманні під час відсутності позивача за межами України, проте будь-яких доказів цього матеріали справи не містять. Крім того, надані відповідачем квитанції щодо сплати аліментів за відкритим виконавчим провадження не охоплюють період за який позивач просить стягнути неустойку (пеню)за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей. Перебування позивача за межами України не звільняє відповідача від обов`язку утримувати дітей. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального Кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, враховуючи те, що розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 253087 грн. 53 коп., а тому позов слід задовольнити частково. А в силу положень п.1ч.1ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial