Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до Виконавчого комітету Косонської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилаються на те, що [INFO] помер [PERSON] , згодом [INFO] померла [PERSON] , яка 28.04.2022 року на випадок своєї смерті залишила посмертний заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №6, згідно якого все своє майно, заповіла позивачу [PERSON] , своєму племіннику. Крім нього інших спадкоємців немає, померлі власних дітей не мали. З метою реалізації своїх прав на спадкове майно, позивачем ініційовано звернення до приватного нотаріуса Кирияк К.М. Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області за місце відкриття спадщини, вчасно подано заяву в шестимісячний строк про прийняття спадщини за померлою тіткою [PERSON] , заведено спадкову справу за №58/2022. В подальшому як виявилось спадкове майно не було зареєстроване за померлим, позивач замовив технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, в [ADDRESS] , зібрані всі необхідні документи для реєстрації будинку за померлим, [PERSON] ..У зв`язку з чим, 03.09.2025 року приватним нотаріусом проведено первину реєстрацію вище вказаного будинку за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №3197078421020 в Державному реєстрі речових прав за померлим [PERSON] .. Однак, 05.12.2025 року йому відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ним не подано документів, які б підтверджували факт перебування у зареєстрованому шлюбі спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , якому на праві власності належить спадкове майно. Як з`ясовано позивачем, [PERSON] та [PERSON] з 1977 року проживали разом однією родиною як чоловік та дружина, де вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувались одне про одного, до 31.10.2018 року. Вказані обставини підтверджуються Довідкою про реєстрацію [PERSON] , договором 7409 від 14.03.2016 року про надання послуг з вивезення побутових відходів, квитанціями про сплату комунальних послуг за адресою [ADDRESS] . [PERSON] , як спадкодавець четвертої черги, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на протязі шестимісячного строку не відмовилась від неї та проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Однак, спадщину за померлим [PERSON] не оформила з невідомих позивачу причин. У зв`язку з чим, вказані обставини зумовили вдатись до судових способів захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 січня 2026 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Косонської сільської ради Берегівського району Закарпатської області про визнання права власності на майно та призначено до підготовчого судового засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. При цьому, згідно матеріалів позовної заяви просив розглянути справу без його участі. Представник Виконавчого комітету Косонської сільської ради Берегівського району Закарпатської області в підготовче судове засідання не з`явився. При цьому, подав заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечив. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання фіксування технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 04.07.2022 року, [PERSON] померла [INFO] . Заповітом від 28.04.2022 року [PERSON] , [INFO] заповіла усе належне їй майно позивачу [PERSON] , [INFO] . З витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання №25 від 05.01.2019 року встановлено, що [PERSON] , була зареєстрована та постійно проживала у спірному будинку з 09.06.1977 року по день смерті. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Кирияк К.М. Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка відповідно до листа №214/01-16 від 05.12.2025 рокувідмовила позивачу, у зв`язку з відсутністю необхідного пакету документів. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ч.1 ст. 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved