Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

01.09.2025 року заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури Михайло Шиленко, в інтересах Чернігівської міської ради звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 68 056,60 грн. та стягнення витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що за даними Державного реєстра речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на підставі договору даруваня нерухомого майна від 14.06.2016 року зареєстрованого в реєстрі за №255, [PERSON] є власником нежитлового приміщення (адміністративної будівлі), загальною площею 164,1 кв.м., що занаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.2 Договору дарування нежитлове приміщення розташоване на земельній ділянці площею 0,1933 га з кадастровим номером 7410100000:01:011:0124, яка перебуває у користуванні [PERSON] (дарувальник, колишній власник приміщення) відповідно до договору оренди №2571, укладеного 17.05.2016 року між [PERSON] та Чернігівською міською радою, термін дії якого до 28.01.2021 року. Цільове призначення вказаної земельної ділянки землі промисловості. Зазначає, що відповідач після набуття у власність зазначеною нежитлової будівлі, незважаючи, що термін дії договору скінчився 28.01.2021 року, не звертався до Чернігівської міськокої ради щодо оформлення права користування вказаною земельною ділянкою та фактично у подальшому використовувалася [PERSON] без правовстановлюючих документів. Отже, відповідач у період з 28.01.2021 року по даний час використовував земельну ділянку з кадастровим номером 7410100000:01:011:0124 без достатніх правових підстав і не сплачував орендну плату. Рішенням Чернігівської міської ради від 30.03.2015 року «Про місцеві податки» та від 30.06.2022 «Про місцеві податки та збори» встановлено місцеві податки та збори та затверджено розміри їх ставок (для земель зазначеної категорії міста Чернігова у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки). З моменту набуття у приватну власність нерухомості з 14.06.2016 року по даний час, відповідач не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, чим фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно кошти від орендної плати. Комісією з визначення розміру збитків заподіяних порушниками земельного законодавства власникам землі та землекористувача Чернігівської міської ради (далі-Комісія) розглянуто питання щодо визначення збитків (збережених коштів) нанесених Чернігівській міській раді при використанні [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:011:0124 без правовстановлюючих документів за період з 29.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2023 по 24.03.2024 (за 2022 рік розрахунок не проводився), за результатами якої складено Акти №469 від 16.01.2024 та №10 від 03.07.2025, визначено розмір заподіяних збитків на суму 26 225,92 грн та 41 830,68 грн, що разом за період з 29.01.2021 по 24.03.2024 становить у сумі 68 056,60 грн. Про необхідність оформлення права користування земельною ділянкою та сплату коштів за використання земельної ділянки відповідач неодноразово повідомлявся відповідними листами, однак, станом на даний час кошти до відповідного бюджету не сплачені, а тому просять стягнути їх в примусовому порядку. 21.10.2025 ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. (а.с.96) 12.12.2025 ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.109) Прокурор Чернігівської окружної прокуратури та представник позивача Чернігівської міської ради в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, звернулись до суду із заявами про розгляд справи без участі представника прокуратури та представника Чернігівської міської ради, позовні підпримують в повному обсязі, просять їх задовольнити у разі відсутності відповідача проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, з дотриманням вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч.ч.11, 12 ст. 128 та ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. 22.01.2026 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України). Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У п.86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Судом встановлено, що згідно Договору дарування нерухомого майна від 14.09.2016 р., зареєстрованого в реєстрі №255, [PERSON] (дарувальник) безоплатно передав у вланість [PERSON] (обдарований) нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і вціломі складається з адмінбудівлі, позначеної літ. «Р-2», загальною площею 164,1 кв.м. (а.с.36) Право власності на об`єкт нерухомості [PERSON] зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за №15054349, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 367715574101. (а.с.37, 38, 45) Відповідно до п.2 Договору дарування нерухомого майна від 14.09.2016 року, кадастровим номером 7410100000:01:011:0124, що перебуває у користуванні Дарувальника ( [PERSON] ) згідно Договору оренди земельної ділянки №2571 укладеного 17.05.2016 року між Дарувальником та Чернігівською міською радою. Зазначений Договір оренди земельної ділянки №2571 від 17.05.2016 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.08.2018 року, номер запису 27330772, термін дії до 28.01.2021 року. (а.с.65-67). Відповідно тдо п.14 Договору оренди цільове (функціональне) призначення земельної ділянки землі промисловості (промислове використання). (а.с.26-27) Листами вих.№759/ін./2-08.03/2020 від 27.08.2020 та №1396/ін./2-08 від 14.12.2021 року [PERSON] було повідомлено про необхідність вжиття заходів щодо оформлення земельної ділянки у користування. (а.с.39, 44) Відповідач після набуття у власність нежитловї будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після закінчення строку дії Договору оренди з попереднім власником майна (28.01.2021 року), не звертався до Чернігівської міської ради, з метою належного оформлення права користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7410100000:01:011:0124. Рішеннями Чернігівської міської ради від 30.01.2015 року та від 30.06.2022 року «Про місцеві податки та збори», встановлено місцеві податки та збори та затверджено розміри ставок (для земель зазначеної категорії на території міста Чернігова у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки) (а.с.69-70, 71) Відповідно до листів ГУ ДПС у Чернігівській області від 28.12.2021 року, 17.05.2023 року, згідно з інформаційними базами даних ДПС України та даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо оренди земельної ділянки по [ADDRESS] , або наявності у власності громадянин [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) податкова декларація з плати за землю з фізичних осіб за 2019-2021 роки (за 2018-2023 роки) не подавалася, податкові зобов`язання з плати за землю не нараховувалися та не сплачувалися. (а.с.40, 42, 50) Отже, в судовому засіданні встановлено, що заходи оформлення земельної ділянки у користування [PERSON] не вживались, договір оренди земельної ділянки не укладався, зареєстрована земельна ділянка використовувалась без правовстановлюючих документів в період з 29.01.2021 року по 24.03.2024 року. Рішеннями виконавчого комітету Чернігівської міської ради №111 від 04.03.2021 року, №359 від 01.09.2022 року, утворено комісії з визначення розміру збитків заподіяних порушками земельного законодавства власникам землі та землекористувачам Чернігівської міської ради (далі - Комісія), якими розглянуто питання щодо визначення збитків (збережених коштів) нанесених Чернігівській міські раді при використанні [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:011:0124, площею 0,1933 га, по [ADDRESS] , без правовстановлюючих документів за період з 29.01.2021 по 31.12.2021 та період з 01.01.2023 по 24.03.2024. Про час та місце проведення комісій відповідача повідомлено листами від 08.01.2024 №30/ІН/2-08, 21.02.2022 №103/ІН/2-08. (а.с.46, 56) За результатами роботи Комісій, 16.01.2024 складено акт № 469, яким за період з 29.01.2021 по 31.12.2021 визначено розмір заподіяних збитків на суму 26 225,92 грн (а.с.59), який затверджений рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради 26.01.2024 № 25 «Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам». 03.07.2025 року складено акт № 10, яким за період з 01.01.2023 по 24.03.2024 визначено розмір заподіяних збитків на суму 41 830,68 грн (а.с.82), який затверджений рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради 31.07.2025 № 409 «Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам».(а.с.83) Рішення виконавчого комітету та акти комісій надіслано [PERSON] разом з повідомленням від 01.02.2024 № 113/ін/2-08 та від 05.08.2025 № 1042/ін/2-08 (згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, повідомлення № 113/ін/2-08 отримано відповідачем 06.02.2024). (а.с.57, 58, 85) Враховуючи, що з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, згідно Закону України від 15.03.2022 № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", п.п. 69.14 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, діяла норма звільнення від оподаткування для фізичних та юридичних осіб Чернігівської області, розрахунок завданих збитків за 2022 рік не проводився. Таким чином, недоотримана орендна плата за період з 29.01.2021 по 24.03.2024 становить 26225,92+35876,15+ 5954,53 = 68056,60 грн. Відповідно розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,1933 га, кадастровий номер якої 7410100000:01:011:0124, за період з 29.01.2021 по 24.03.2024 становить 68056,60 грн. Чернігівська міська рада листами від 03.02.2022 №42/ін/2-08, від 07.06.2023 №342/ін/2-08.01/2023, від 01.02.2024 №113/ін/2-08, від 05.08.2025 №1042/ін/2-08 неодноразово повідомляла [PERSON] про необхідність сплати коштів за використання земельної ділянки земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:011:0124, площею 0,1933 га, по [ADDRESS] . (а.с.48, 54, 57, 85.) Станом на час розгляду справи кошти на рахунок власника земельної ділянки не надходили. Отже, предметом цивільних правідносин у даній справі є стягнення з власників об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій він розміщений. Відповідно до ч.1, ч.3, ч.4, ч.9, ч.10 ст. 791 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Аналіз наведених положень Кодексу дає підстави для висновку, що земельна ділянка стає об`єктом цивільних прав з моменту її формування; процес формування земельної ділянки складається з декілької етапів: визначення площі та меж земельної ділянки; внесення відповідної інформації до державного земельного кадастру. Підтвердженням факту формування є присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру. Як вбачається з матеріалів справи земельна ділянка з кадастровим номером 7410100000:01:011:0124, площею 0,1933 є сформована, та має кадастровий номер тому є об`єктом цивільних правовідносин. Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному ст.1212 ЦК України. Зазначений правовий висновок викладений у пункті 27 постанови Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 910/8770/19 і пункті 7.10 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20. Матеріалами справи встановлено, що відповідач з 14.06.2016 року є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 7410100000:01:011:0124, площею 0,1933 га, яка перебувала в оренді у переднього власника нерухомого майна, строк дії Договору оренди закінчився 28.01.2021 року. Факт належності вказаного нерухомого майна і користування спірною земельною ділянкою підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем у належний та допустимий спосіб. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Правова природа безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Тобто до моменту оформлення власником об`єкта нерухомості права оренди земельної ділянки на якій розташований цей об`єкт відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недотримання її власником доходів у вигляді орендної плати за своїм змістом є кондиційними. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договорами оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру; індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Згідно з ч.2 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення. Тобто, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому законом порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Відповідно до ст.206 ЗК УКраїни використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Місцеві ради, відповідно до закону, від імені та в інтересах територіальної громади міста повинні здійснювати контроль за надходженням коштів від використання землі у межах міста та не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування. Користування земельною ділянкою підлягає оформленню у відповідних органах виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин, при цьому використання земельних ділянок без оформлення відповідного права є порушенням земельного законодавства. Стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови: по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Виходячи з положень ст. ст. 319, 626 ЦК України суд доходить висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яке передбачене положеннями ст.33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проєкт додаткової угоди, дана позиція висловна у висновках постанов Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18). Судом встановлено, що в силу ч.4 ст.173 ЗК України (яка діяла на момент виникнення даних правовідносин) земельна ділянка, яка є предметом договору оренди землі, перебуває в комунальній власності Чернігівської міської ради. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Враховуючи фактичні обставини справи, суд погоджується з доводами позивача про фактичне користування відповідачем без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій розміщений належний йому об`єкт нерухомості, та регулювання відповідних правовідносин саме приписами ст.1212 ЦК України. Таким чином, відповідач в період з 29.01.2021 по 24.03.2024 використовував земельну ділянку з кадастровим номером 7410100000:01:011:0124, яка є комунальною власністю Чернігівської міської ради, без відповідного рішення позивача та договору оренди, а відтак суд вважає, що між сторонами по справі виникли правовідносини з приводу повернення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати. Суд звертає увагу, що для кондикційних зобов`язань доведення вини будь-кого із сторін з приводу не укладання договору оренди землі не має правового значення, а важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ним всіх необхідних дій для продовження/укладення Договору оренди земельної ділянки, як і не надено доказів на підтвердження пропозиції позивача укладення договору оренди на невигідних умовах. Згідно з пунктом «д» ч.1 ст.156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Враховуючи той факт, що відповідач як власник об`єкту нерухомого майна, користувався земельною ділянкою, в період з 29.01.2021 по 24.03.2024, на якій цей об`єкт розташований, за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування нею, не сплачуючи кошти за її використання, суд вважає, що останній був фактичним користувачем спірної земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч.1 ст.1212 ЦК України. Відповідно до інформації отриманої Управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради від ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1933 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за 2017 рік становить 1 283378,56 грн, за 2018-2021 становить 945 352,98 грн. (а.с.61) Крім того, нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:011:0124 визначена рішенням Чернігівської міської ради від 30.01.2015 року «Про місцеві податки та збори», (47 сесія 6 скаликання) із змінами та доповненннями. Згідно з абз.3 ч.1 ст.13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Абзацом 1 пункту 289.1 ст.289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Відповідно до ч.2 ст.20 і ч.3 ст.23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період. Положення Податкового кодексу України і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом. Суд погоджується з наявним у справі розрахунком заявлених позовних вимог за користування відповідачем земельною ділянкою без укладення із Чернігівською міською радою відповідного договору оренди земельної ділянки, який тим самим позбавив територіальну громаду міста можливості отримати дохід у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою, який не спростоввааний останнім в належний та допустимий спосіб. При розрахунку розміру безпідставно збережених коштів, власником земельної ділянки було враховано положення Закону України від 15.03.2022 № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", п.п. 69.14 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, і орендна плата за 2022 рік не нараховувалась. Враховуючи вище зазначене суд приходить до висновку, що з відповідча підлягають стягненню на користь Чернігівської міської ради, безпідставно збережені кошти (недоотримана орендна плата) за період з 29.01.2021 по 31.12.2021 у розмірі 26 225,92 грн та за період з 01.01.2023 по 24.03.2024 у розмірі 41 830,68 грн, що разом становить 68056,60 грн. За змістом положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Отже, відповідач будучи фактичним користувачем спірної земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок Чернігівської міської ради - власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч.1 ст.1212 ЦК України. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами і не спростовані відповідачем у належний та допустимий спосіб. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених належними доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що, позовні вимоги слід задовольнити, стягнути з [PERSON] , безпідставно збережених коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати у сумі 3028,00 грн. (а.с.17), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved