Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про оголошення свого чоловіка [PERSON] померлим [INFO] у місті Бахмут Донецької області під час виконання військового обов`язку із захисту держави України у російсько-українській війні. На обґрунтування заяви зазначила, що оголошення померлим [PERSON] необхідне заявнику для отримання свідоцтва про смерть її чоловіка та можливості спадкування і отримання соціального статусу сім`ї загиблого військовослужбовця, а також отримання одноразової грошової допомоги. Ухвалою від 19 серпня 2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 05 вересня 2025 року замінено заінтересовану особу Військову частину [NUMBER] на Міністерство оборони України. Ухвалою від 24 вересня 2025 року залучено до участі у справі заінтересовану особу [INFO] , як правонаступника ВЧ [NUMBER] . Ухвалою від 11 листопада 2025 року витребувано докази від Національного інформаційного бюро при Міністерстві з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, Державної прикордонної служби України, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Інформаційного центру ГУ НП України в Харківській області. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення у якості свідка, та заяву підтримала. Пояснила, що отримала повідомлення про зникнення безвісти свого чоловіка [PERSON] . Доказами зникнення безвісти чоловіка є акт службового розслідування, а також це їй відомо з телефонної розмови із командиром на ім`я [PERSON] , який вказав, що її чоловіка та інших «захопили», а також вказав їй, що [PERSON] був поранений у спину. Їй не відомо, чи оголосили померлими інших 9 осіб, які разом з її чоловіком не повернулись. До цього часу вона не змогла відшукати жодних відомостей про чоловіка, а тому вважає, що він загинув. Вона вважає, що заява не є передчасною, оскільки у майбутньому вона може не отримати компенсацію внаслідок загибелі чоловіка. Представник заявниці адвокат Промський Є.С. зазначив, що з моменту зникнення безвісти [PERSON] сплинуло більше шести місяців з моменту припинення активних бойових дій у місті Бахмут та його околицях де зник [PERSON] , а тому є усі передбачені законом підстави для оголошення [PERSON] померлим, оскільки відомості про нього досі відсутні та судом не отримано доказів, що він рахується, як військовополонений. Цей 6-місячний строк слід відраховувати саме з моменту закінчення активних бойових дій у м.Бахмут, і аналогічний правовий висновок наведено у справі № 755/11021/22. Оголошення [PERSON] померлим потрібно його жінці для отримання грошової компенсації за загибель чоловіка Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися. Харківський ДРАЦС у Харківському районі Харківської області СМУМЮ у своїй заяві покладався на думку суду та проси розглянути справу у їх відсутності. Міністерство оборони України у своїх поясненнях посилалося на думку суду та просило розглянути справу у їх відсутності. [INFO] , який є правонаступником ВЧ [NUMBER] , проти задоволення заяви заперечував та вважав заяву передчасною, оскільки бойові дії в Україні не закінчилися і рахувати шестимісячний строк слід з моменту закінчення воєнних дій в Україні. Просив розглядати справу за їх відсутності. [PERSON] у своїй заяві просив задовольнити заяву [PERSON] та вказав, що заперечень не має. У судове засідання не з`явився, причини неявки сдуу не повідомив. Представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Дем`яненко О.О. у судовому засіданні проти заяви заперечувала, вважала, що таке звернення до суду є передчасним, так як Бахмут, після припинення активних бойових дій став тимчасово окупованим рф, і держава-агресор не надає Україні і міжнародним організаціям усієї інформації щодо полонених та загиблих українських солдат. Обставини зникнення [PERSON] безвісти не дають підстав вважати, що він був вбитий. Заявниця не позбавлена права отримувати пільги, як дружина безвісно зниклого військовослужбовця і її права не порушуються. Мати [PERSON] категорично проти оголошення її сина померлим. Тому правових підстав для задоволення заяви немає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає давно родину заявниці [PERSON] . Стосунки у сім`ї були нормальні. Її чоловік не служив разом із [PERSON] . Після початку війни [PERSON] виїхала до Польщі і приїхала до Люботина недавно. Марина допомагала їй з оформленням документів з підстав зникнення безвісти її чоловіка, і від [PERSON] та по чуткам по [PERSON] вона знає про зникнення [PERSON] . Вона не знає, які дії для розшуку чоловіка вчиняла [PERSON] . Суд, вислухавши представника заявниці, заявницю, представника заінтересованої особи адвоката Дем`яненко О.О., свідка,з`ясувавши всі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Судом досліджено докази, на підставі яких вбачається наступне. Згідно до свідоцтва про шлюб № [NUMBER] [PERSON] 01.12.2012 уклала шлюб із [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] видане Московським відділом ЗАГС м. Харкова, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до сповіщення сім`ї б/н від 26.01.2023 року, було повідомлено [PERSON] , що її чоловік, солдат [PERSON] , [INFO] , навідник першого штурмового відділення штурмового взводу військової частина [NUMBER] , зник безвісті 21.01.2023 р. в м. Бахмут Донецької області. За матеріалами службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] встановлено наступне: Відповідно до бойового розпорядження військовослужбовець військової служби за мобілізацією солдат [PERSON] , брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії російської федерації у м. Бахмут Донецької області, з метою виконання службових (бойових) завдань, входив до сформованої штурмової групи та задіяний до виконання бойового завдання у м. Бахмут Донецької області. Близько 13.00 год. 15.01.2023 згідно бойового розпорядження командира ТГр «Бахмут» було сформовано штурмову групу для виконання завдань на північних околицях міста Бахмут. Близько 08.00 год. 21.01.2023 від командира 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] майора [PERSON] надійшла доповідь черговому військової частини [NUMBER] про факт виявлення військовослужбовців, що зникли безвісти при виконанні бойових завдань у визначених бойових районах, у тому числі і солдата [PERSON] . Комісією попередньо встановлено, що у ході ведення штурмових дій противником району оборони позиції, на яких знаходились військовослужбовці, останні потрапили в оточення. Після закінчення завдання не повернулись військовослужбовці, у тому числі [PERSON] , тобто зникли безвісти. Розслідуванням встановлено, що нещасний випадок стався внаслідок обставин непереборної сили штурмування ворожих позицій у північних околицях м. Бахмут Донецької області. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав відповідь, що актових записів про смерть та зміну імені відносно [PERSON] , [INFO] за період з 01.01.2018 по теперішній час не виявлено. Головне управління Національної поліції в Харківській області надало відповідь, що згідно з обліками інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 21.11.2025 [PERSON] , [INFO] , перебуває у державному розшуку за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, як особа, зникла безвісти за особливих обставин. Згідно з відповіддю Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», відомості про [PERSON] , [INFO] , внесені до реєстру Національного інформаційного бюро, однак відомості про перебування запитуваної особи в полоні відсутні. Станом на 19.11.2025 інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста про [PERSON] , [INFO] до Національного інформаційного бюро не надходила. Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав відповідь, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України [PERSON] , [INFO] в період з 21.01.2023 по 19.11.2025 не виявлено. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною другою цієї статті передбачено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному, достатньо обґрунтованому припущенні смерті особи. Громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 (далі Наказ №309). Частиною першою статті 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Результат аналізу вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України. При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Такий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18) та від 09 вересня 2020 року у справі № 467/1274/18 (провадження № 61-10753св20). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зібрані у справі докази вказують на те, що 21 січня 2023 року військовослужбовець [PERSON] зник безвісти у зв`язку з воєнними діями, пов`язаними з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, в районі населеного пункту Бахмут Донецької області. Зникнення безвісти обумовлене невиходом військовослужбовця [PERSON] та ще 9 військовослужбовців з оточення. Судом у повному обсязі перевірено відомості щодо можливої умисної відсутності особи та не отримано відомостей щодо перетинання [PERSON] державного кордону або появи нових відомостей щодо нього у правоохоронних органах. Відтак, суд констатує його статус на час розгляду справи, як зниклий безвісти. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, у місті Бахмут Донецької області датою припинення бойових дій є 12.12.2023. Разом із цим, згідно із даним переліком, місто Бахмут має статус тимчасово окупованого з 13.12.2023, тобто з наступного дня після закінчення активних бойових дій. Таким чином, після 13.12.2023 вся територій міста Бахмута перебуває під контролем російських військ, і сторона країни-агресора, яка неодноразово порушувала закони та звичаї війни, не надає не тільки Україні, а й міжнародним гуманітарним організаціям усіх відомостей про захоплених у полон та загиблих українських захисників. Сама по собі відсутність відомостей про безвісно зниклу особу протягом шести місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України, не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Такий висновок суд має робити за достатніх належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Представник заявниці, посилаючись на вірогідність смерті військовослужбовця [PERSON] , як на підставу для оголошення його померлим не надав належних доказів на підтвердження цих обставин. Так, з акту службового розслідування, внаслідок якого військовослужбовця [PERSON] було оголошено зниклим без вісти, вбачається, що він та інші декілька військовослужбовців не вийшли з оточення російських військ у околицях м. Бахмут Донецької області. Такі обставини не можуть беззаперечно свідчити саме про загибель військовослужбовця, оскільки під час службового розслідування не встановлено факту поранення [PERSON] , або інших відомостей (ураження снарядами чи іншими смертельно небезпечними засобами позиції військовослужбовців, тощо), з яких би можливо було зробити висновок про ймовірну загибель військовослужбовця, а не потрапляння його у полон. З отриманих судом відповідей вбачається, що рф не надає, як Україні, так і міжнародним гуманітарним організаціям усі відомості щодо полонених українських військовослужбовців. Такі обставини в цілому не можуть виключати перебування [PERSON] до цього часу у російському полоні і не свідчать переконливо про його вірогідну загибель, хоча з моменту його зникнення безвісти та тимчасової окупації міста Бахмут і сплинуло шість місяців. Лише одне посилання представника позивачки про застосування шестимісячного строку з моменту припинення активних бойових дій на території міста Бахмута з 12.12.2023 року для оголошення зниклого безвісти померлим, не можна покласти у обгрунтування необхідності оголошення [PERSON] померлим. Місто Бахмут та його околиці з 13.12.2023 були окуповані військами рф, та до цих територій немає доступу представникам влади України і неможливо отримати у повній мірі інформацію (виявити тіла або рештки) про осіб, які могли як загинути, так і залишитися у живих на цих територіях, а тому, враховуючи обставини зникнення без вісти військовослужбовця [PERSON] , відраховувати шестимісячний строк для оголошення його померлим з моменту припинення активних бойових дій та, подальшої окупації країною-агресором рф міста Бахмут (і відсутністю для України повних та достовірних відомостей про подальші події на цій території), суд вважає неможливим. Заявниця, допитана у якості свідка та свідок не надали жодних інших відомостей щодо обставин зникнення безвісти [PERSON] , зокрема про ураження військовослужбовців зброєю, або їх поранення. Представником заявниці не заявлялося клопотань про допит у якості свідків будь-яких інших осіб, які перебували на бойовому завданні разом із [PERSON] , та відомостей про таких свідків суду не надавалося. Хоча, як вбачається з матеріалів службового розслідування, певна кількість військовослужбовців повернулася з завдання, але у суду немає відомостей, чи живі ці особи на даний час. Суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду № 755/11021/22 від 11.12.2024, на правові висновки якої посилається представник заявниці, йшлося про події у місті Києві в березні 2022, де рф завдало ракетного удару по ТРЦ «Ретровіль» де перебував військовослужбовець і його тіло (рештки) не вдалося ідентифікувати. Тобто у справі, серед іншого йшлося про події на підконтрольній Україні території, де особа зникла безвісти внаслідок ракетного удару. Тому, обставини за яких вірогідно настала смерть особи, у справі № 755/11021/22 та у даній справі не є тотожними. Справи про оголошення військовослужбовців померлими, що зникли безвісти на тимчасово окупованій території, де обставини зникнення безвісти є тотожними даній справі, на даний час переглядаються Верховним Судом (наприклад, справи №759/22513/24, 761/684/25), і остаточних постанов Верховним Судом з цього приводу ще не ухвалено. За таких обставин отримані судом відомості не дають підстав припускати смерть [PERSON] в певний час і за певних обставин, а тому відсутні правові підстави для оголошення його померлим до спливу строків, вказаних у частині другій статті 46 ЦК України. На підставі наведеного і

Outcome: dismissed