Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулася до Немишлянського районного суду м. Харкова із позовною заявою, в якій просила (з урахуванням уточнень) встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з січня 2000 року до часу відкриття спадщини, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке належало [PERSON] , а саме: на частки житлового будинку [ADDRESS] та на автомобіль TOYOTA Avensis, 2004 р.в., д.н.з. [NUMBER] , VIN [NUMBER] . В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що з січня 2000 року по 30 квітня 2023р. вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Вони як подружжя турбувалися один про одного, мали спільне господарство, спільний родинний бюджет, були поєднані спільнім побутом та дозвіллям. З січня 2000 р. по травень 2010 р., [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить на праві власності позивачці, що підтверджується доданими до позовної заяви доказами. З червня 2010 по грудень 2020 р. [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира на той час належала на праві власності матері позивачки, на даний час належить [PERSON] . З січня 2021 р. по 30 квітня 2023 р., [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в будинку, яка належала [PERSON] на праві власності. Позивачка посилалась також на те, що за час їх з [PERSON] спільного проживання за вказаною адресою, будинок [ADDRESS] зазнав істотних поліпшень: косметичний ремонт всього будинку, капітальний ремонт кухні, поміняно вікна в будинку, проведено роботи по облагородженню території, облаштовано сад. [PERSON] зазначає, що після смерті [PERSON] вона постійно проживає в будинку [ADDRESS] , доглядає за ним й за садом, прибирає, зробила істотні поліпшення: новий фундамент для душової, поставила нові ворота на в`їзд. Позивачка також вказує, що після початку збройної агресії РФ проти України, 19.10.2022 р. [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації. У травні 2023 р., [PERSON] , як його дружина, отримала сповіщення сім`ї від Немишлянського РТЦКСП, що її чоловік [PERSON] , загинув [INFO] в бою за Україну. 16.05.2023 року Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану ум. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було складено актовий запис про смерть № 137, та видане [PERSON] свідоцтво про смерть [PERSON] . Документи та особисті речі [PERSON] знаходяться у позивачки. В своєму позові [PERSON] вказала, що, так як в неї був перший невдалий попередній шлюб, то позивачка постійно відкладала офіційну реєстрацію шлюбних відносин з померлим чоловіком [PERSON] , який постійно їй дорікав, що вони живуть у неофіційному шлюбі та сам постійно говорив, що правильно буде, щоб шлюб був зареєстрований. За поясненнями [PERSON] , вона та [PERSON] жили душа в душу, жодних скандалів, вияснення відносин в них ніколи не було. Загибель чоловіка сильно сколихнула морально-психологічний стан позивачки, після смерті чоловіка [PERSON] знаходиться в сильній депресії. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема: - частки житлового будинку [ADDRESS] (житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями. Опис об`єкта: Загальна площа 100м2 , житлова площа 63,4 м2 , матеріал стін дерево обкладене цеглою. Надвірні будівлі сарай літ. «Г»; льох літ. «Д»; вбиральні літ. «Е», «Ж»; літні кухні літ. «З», «К»; хвіртка № 8; ворота з хвірткою № 9; огорожі № 5, 10-:-13, вигрібні ями № 14,15). Право власності [PERSON] на вказаний об`єкт нерухомості було зареєстроване згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2022 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Черняк Н.В., р.№ 9-51.). Згідно зі Звітом про оцінку майна від 13.03.2024 року, ринкова вартість частки житлового будинку [ADDRESS] , станом на 13.03.2024р. становила: 728 300 (сімсот двадцять вісім тисяч триста) грн.; автомобіль TOYOTA Avensis (універсал-В), рік випуску 2004, державний номер [NUMBER] , VIN № [NUMBER] , технічний паспорт серії [NUMBER] . Згідно зі Звітом про оцінку майна від 12.06.2024 року, ринкова вартість вказаного автомобілю склала 140 340 (сто сорок тисяч триста сорок) грн. При цьому, позивачка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений строк, однак нотаріус не включив її до кола спадкоємців у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують шлюбні або сімейні стосунки із спадкодавцем. [PERSON] зазначила, що інших спадкоємців за заповітом чи за законом у померлого немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 10/2023. У зв`язку із цим позивачка просить встановити факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини (для цілей ст. 1264 ЦК України) та визнати за нею право власності на спадкове майно. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2024 відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірина Василівна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності в порядку спадкування за законом, постановлено розпочати підготовче провадження у справі та у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірини Василівни (адреса місцезнаходження: 61089, м. Харків, пр-т Індустріальний, 17/34) витребувано копію спадкової справи № 10/2023, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 19.08.2024 від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірини Василівни надійшла копія спадкової справи та заява про розгляд справи за її відсутності. 10.10.2024 він [PERSON] , в особі представника адвоката Воробйова О.О. надійшла уточнена позовна заява. 25.11.2024 року до Фрунзенського районного суду міста Харкова через електронний суд надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в системі відеоконференцприйому «EasyCon». Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 28.11.2024 клопотання представника позивача [PERSON] задоволено. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Харківської міської ради, треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірина Василівна, Міністерство оборони України, [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності в порядку спадкування за законом закрито. 30.06.2025 від представника Міністерства оборони України Пономаренка В.І. надійшли пояснення по справі. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, надали відповідні пояснення та просили задоволити позов в повному обсязі. В подальшому надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, причини не явки суду не відомі. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірина Василівна у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа, Міністерства оборони України, до судового засідання не з`явилися, про день час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та пояснення по справі. В своїх поясненнях від 27.06.2025 року на заяву позивачки представник Міністерства оборони України просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Харківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірина Василівна, Міністерство оборони України, [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом у повному обсязі. Так, представник Міністерства оборони України вказує, що позов [PERSON] подано з грубим порушенням правил юрисдикції шляхом об`єднання приватноправових та публічно-правових вимог; Міноборони є неналежною третьою особою у спадковому спорі; позивач не надала доказів, які б за стандартом «балансу вірогідностей» підтверджували факт проживання однією сім`єю у юридичному розумінні цього поняття (надані докази є загальними, а ключові докази економічної єдності відсутні). Крім того, на думку представника Міністерства оборони України, суперечливі твердження Позивача у первісній та уточненій позовних заявах щодо періоду спільного проживання свідчать про намагання штучно підлаштувати факти під вимоги закону та підривають довіру до її позиції, а позов [PERSON] є спробою використати цивільний процес для обходу встановленої законом адміністративної процедури отримання ОГД, що є зловживанням процесуальними правами. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, причини не явки суду не відомі. У судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживає пл [ADDRESS] та є співвласником будинку в якому проживає позивач. Знає позивача біля 8 років, останні 4 роки підтримають дружні стосунки. Свідку відомо, що у другій частини будинку позивач проживала разом з [PERSON] . Він вважав їх подружжям. Останні роки перед смертю [PERSON] вони були завжди разом. Свідок знав [PERSON] зі школи, вони навчались у одному класі. Після смерті [PERSON] у будинку продовжує проживати позивач, яка доглядає за будинком та земельною ділянкою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона проживає по [ADDRESS] . Знає позивача та [PERSON] з початку 2000 років. У них склались дружні відносини з 2010 року, коли позивач та [PERSON] прожили по [ADDRESS] . У позивача на той час ще були малі діти, яких допомогав виховувати [PERSON] . Свідок вважала їх подружжям. Свідку відомо, що позивач та [PERSON] переїхали на вул. Депутатську, оскільки захворіла мати позивачки та вони її доглядали. Потім захворіла мати [PERSON] , позивач її доглядала, а коли мати [PERSON] померла, похованням займалась позивач, оскільки [PERSON] був у Польщі на заробітках. Коли почалась війна, [PERSON] мобілізували. У нього було поранення, він лікувався дома. Свідку відомо, що [PERSON] хотів одружитися, називав позивача « [PERSON] », подарував позивачу кільце. [PERSON] не був одруженим, дітей у нього не було похованням [PERSON] займалась позивачка. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що вона є рідною сестрою позивача. Свідку відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 20000 року. спочатку в квартирі [PERSON] , по [ADDRESS] , потім, коли захворіла мати позивача по [ADDRESS] , а коли захворіла мати [PERSON] по [ADDRESS] . У жовтні 2022 року [PERSON] мобілізували. Він отримав поранення. Після лікування був деякий час дома, вони робили ремонт, а потім знову пішов на війну, де загинув. [PERSON] завжди говорив, що хотів одружитися на [PERSON] . Вони мешкали як чоловік та дружина, виховували дітей [PERSON] , відпочивали разом, вели спільний бюджет. Вони постійно були разом. Коли [PERSON] загинув на війні, його поховала [PERSON] , а свідок з родиною їй допомагав. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Як вказане у Постанові Великої Палати Верховного Суду № 560/17952/21 від 18.01.2024 року, неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. Отже, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Враховуючи зазначене, суд вважає неспроможними доводи представника Міністерства оборони України щодо порушення норм процесуального права щодо визначення юрисдикційної належності спору та порушення правил підсудності. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто і для "фактичного подружжя" повинні бути характерними усі ознаки сім`ї, передбачені 3 СК України, а саме: спільне проживання, спільний побут та наявність взаємних прав та обов`язків. Для визначення осіб такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц звернуто увагу на те, що відповідно до вимог статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно встановити як обсяг спільного нажитого майна і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільного побуту; взаємних прав та обов`язків (статті 3, 74 СК України). При застосуванні статті 74 СК України важливо врахувати, щоб особи не перебували у будь-якому іншому шлюбі на цей час, а також що між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Для визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю, крім факту спільного проживання, важливі також: наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Судом досліджувався акт № 2 від 09.06.2023 року, згідно якого мешканці будинку [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] , у період з червня 2010 року по грудень 2020 року проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарство. Згідно акту № 3 від 09.06.2023 року мешканці будинку [ADDRESS] ; [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] , по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] ; [PERSON] по [ADDRESS] , [PERSON] по [ADDRESS] , підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] , у період з січня 2021 по жовтень 2022 року проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарство. Як свідчить сповіщення сім`ї № 116 № МНЗ/3657 від 01.05.2023 року, [PERSON] отримала з [INFO] , інформацію про те, що її чоловік, старший стрілець 2 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону, військової частини [NUMBER] , старший сержант [PERSON] , 1974 року народження, призваний на військову службу за призивом по мобілізації, 19.10.2022 року [INFO] , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу та незалежність загинув [INFO] у н. п. Бахмут Донецької області. Крім того, як свідчить Витяг з наказу командира [NUMBER] окремої механізованої бригади № 182-рс від 01 липня 2023 року [PERSON] , яка мешкає за адресою- [ADDRESS] , зазначена як дружина [PERSON] , який загинув [INFO] . Позивачем надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , яке свідчить, що [PERSON] помер [INFO] . Також у судовому засіданні досліджувались сумісні фотографії з відпочинку, святкування Нового року та інші фотографії, які свідчать про сумісне проведення дозвілля позивача та [PERSON] . Також, як свідчить відповідь начальника відділу Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського МУМЮУ за результатами проведеної перевірки, яка проведена по первинним та поновленим актовим записам про шлюб, а також по розширеному пошуку Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актові записи про шлюб відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Виходячи з наведеного, під час розгляду справи судом установлено, що позивачка та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у такі періоди та за такими адресами: з січня 2000 року по травень 2010 року [ADDRESS] ; з червня 2010 року по грудень 2020 року [ADDRESS] ; з січня 2021 року по [INFO] [ADDRESS] . Зазначене підтверджується поданими позивачкою письмовими доказами, зокрема актами сусідів № 13 від 09.06.2023, квитанціями/документами щодо сплат та утримання житла, фотоматеріалами, а також показаннями свідків. Суд оцінює зазначені докази як взаємопов`язані, узгоджені між собою та такими, що в сукупності підтверджують: спільне проживання, спільний побут, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, у якій зазначено, що: «Для визнання осіб такими, що проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суду необхідно встановити у сукупності такі обставини: спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Сам по собі факт відсутності державної реєстрації шлюбу не є визначальним для вирішення питання про наявність сімейних відносин». З огляду на наведене, суд виходить з того, що подані позивачкою докази у своїй сукупності підтверджують наявність між нею та спадкодавцем фактичних сімейних відносин у розумінні ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України. Під час судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] помер (загинув) [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 137 від 16.05.2023. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: частки житлового будинку [ADDRESS] (житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями. Опис об`єкта: Загальна площа 100м2 , житлова площа 63,4 м2 , матеріал стін дерево обкладене цеглою. Надвірні будівлі сарай літ. «Г»; льох літ. «Д»; вбиральні літ. «Е», «Ж»; літні кухні літ. «З», «К»; хвіртка № 8; ворота з хвірткою № 9; огорожі № 5, 10-:-13, вигрібні ями № 14,15). Право власності [PERSON] на вказаний об`єкт нерухомості було зареєстроване згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2022 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Черняк Н.В., р.№ 9-51.). Згідно зі Звітом про оцінку майна від 13.03.2024 року, ринкова вартість частки житлового будинку [ADDRESS] , станом на 13.03.2024р. становила: 728 300 (сімсот двадцять вісім тисяч триста) грн.; автомобіль TOYOTA Avensis (універсал-В), рік випуску 2004, державний номер [NUMBER] , VIN № [NUMBER] , технічний паспорт серії [NUMBER] . Згідно зі Звітом про оцінку майна від 12.06.2024 року, ринкова вартість вказаного автомобілю склала 140 340 (сто сорок тисяч триста сорок) грн. Судом також встановлено, що позивачка подала заяву про прийняття спадщини за законом приватному нотаріусу Левченко І.В.; нотаріусом заведено спадкову справу № 10/2023. Із матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що позивачці відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують її сімейний статус щодо спадкодавця, що підтверджується відповідною постановою нотаріуса. При цьому, за даними спадкової справи № 10/2023, заяв інших осіб про прийняття спадщини не надходило, спадкоємці першоїтретьої черги відсутні, заповіт [PERSON] не посвідчувався. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає з урахуванням ст. 315 ЦПК України. Разом із тим заявлені вимоги включають також визнання права власності на спадкове майно, що свідчить про розгляд спору за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від померлого до спадкоємців; спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. В силу ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такий підхід узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 569/15147/16-ц, відповідно до якого: «До спадкоємців четвертої черги належать особи, які фактично проживали зі спадкодавцем однією сім`єю, за умови доведення спільного проживання, спільного побуту та взаємних прав і обов`язків, незалежно від наявності чи відсутності державної реєстрації шлюбу». Суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 522/1528/17, у якій зазначено: «П`ятирічний строк проживання однією сім`єю для цілей застосування статті 1264 ЦК України має бути обчислений до моменту відкриття спадщини, а не до моменту звернення спадкоємця до нотаріуса чи суду». Отже, юридично значимим для вирішення спору є період проживання позивачки зі спадкодавцем до дня його смерті [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У практиці Верховного Суду усталено підхід, за яким для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу суд має перевірити у сукупності саме зазначені ознаки (спільність проживання, побуту, взаємність прав і обов`язків), оцінюючи всі докази комплексно, а не формально. Оцінивши докази відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд доходить висновку, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом тривалий час, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємну підтримку та фактичні сімейні відносини. При цьому суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 522/1914/16-ц, відповідно до якого: «Оцінка доказів у справах про встановлення факту проживання однією сім`єю має здійснюватися з урахуванням усієї сукупності доказів, а не шляхом формального аналізу кожного доказу окремо; визначальне значення має тривалість спільного проживання, характер відносин та реальність сімейного побуту». Суд бере до уваги й те, що позивачка після смерті спадкодавця продовжує проживати в будинку, доглядає за ним та здійснює витрати на утримання, що узгоджується із характером їх фактичних сімейних відносин. Таким чином, суд вважає доведеним факт проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини. Судом також установлено, що спадщина після [PERSON] відкрилася [INFO] (день смерті). Саме період до часу відкриття спадщини має юридичне значення для застосування ст. 1264 ЦК України. Тому суд встановлює факт проживання однією сім`єю до 30.04.2023. В п.23Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи зазначене, судом встановлено, що позивачці державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину; факт належності майна на праві власності померлому підтверджено відповідними документами, факт прийняття спадщини позивачкою підтверджено своєчасним зверненням до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності у цій справі здійснено з урахуванням правових висновків Верховного Суду щодо критеріїв сімейних відносин, порядку спадкування спадкоємцями четвертої черги, належного відповідача та допустимих способів судового захисту, що забезпечує правильне та однакове застосування норм матеріального права, тому суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦК України. За письмовою згодою сторони позивача, які бажали судові витрати залишити за собою, суд покладає судові витрати на сторону позивача.

Outcome: approved