Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 10 032,70 грн. та суми сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2025 року справу передано за підсудністю на розгляд Оболонському районному суду м. Києва. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 20.05.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20.05.2023-100000731, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 9 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на картку, строком на 42 календарних дні з встановленими відсотками за користування кредиту. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, в результаті утворилася заборгованість у розмірі 10 032,70 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 280,64 грн., заборгованості по процентам в розмірі 2 752,06 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомила. Оскільки, представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, згідно ст. 280 ЦПК України може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20.05.2023-100000731, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 9 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на картку, строком на 42 календарних дні з встановленими відсотками за користування кредиту. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача становить 10 032,70 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 280,64 грн., заборгованості по процентам в розмірі 2 752,06 грн. Позивач повідомляє, що відповідачем була проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 4 581,36 грн. від 01.06.2023 року при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому, відповідачем жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved