Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

11 листопада 2025 року, ЛМКП «Львівтеплоенеро» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги за період з 01.03.2020 по 31.07.2025 року, з постачання теплової енергії в сумі 43 577,52 грн., інфляційні втрати- 1 112,07 грн., 3 відсотки річних 184,92 грн., пеню - 2 278,07 грн., за послуги з постачання гарячої води в сумі 11 968,37 грн., інфляційні втрати- 219,75 грн., 3 відсотки річних 55,23 грн., пеню- 672,91 грн., а також судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води. Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які надаються позивачем. З 01.07.2014 по 31.12.2023 надавачем послуг з теплопостачання за вказаною адресою було ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Відповідно до Ухвали Львівської міської ради №3409 від 06.07.2023 «Про припинення ЛКП «Залізничнетеплоенерго» шляхом приєднання його до ЛМКП «Львівтеплоенерго» та Ухвали №4142 від 14.12.2023 «Про затвердження передавального акта ЛКП «Залізничнетеплоенерго», з 01.01.2024 ЛМКП «Львівтеплоенерго» є правонаступником усього майна, прав та обов`язків ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа, а будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації є неможливим, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, сформованим у постанові від 10.08.2023 у справі №462/3562/19. З 01.12.2021 між виконавцем та споживачем вважається укладеним індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України. За умовами вказаних договорів виконавець зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги в строки і на умовах, що визначені договорами. Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги було відкрито особовий рахунок, а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості наданих послуг з метою їх оплати. Проте, всупереч вимогам чинного законодавства та умовам договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо оплати за отримані послуги, хоча такими користувався та від них не відмовлявся, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 18.11.2025 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача Сапрун М.М. позовні вимоги підтримала, покликаючись на аргументи аналогічні викладеним в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судові засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями, відзиву на позовну заяву не подав. Клопотань на адресу суду не надходило. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача, ухвалити в справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію №1 відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , а отже користується послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, які надаються позивачем. Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги було відкрито особовий рахунок№ [NUMBER] , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості наданих послуг з метою їх оплати. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у тому числі квартира [ADDRESS] , обладнаний будинковим приладом обліку теплової енергії. Отже, нарахування кількості та вартості послуг з постачання теплової енергії за вказаною адресою здійснювалося згідно з показниками загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії та відповідно до Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, з урахуванням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. З 01.07.2014 по 31.12.2023 надавачем послуг з теплопостачання за вказаною адресою було ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Відповідно до Ухвали Львівської міської ради №3409 від 06.07.2023 «Про припинення ЛКП «Залізничнетеплоенерго» шляхом приєднання його до ЛМКП «Львівтеплоенерго» та Ухвали №4142 від 14.12.2023 «Про затвердження передавального акта ЛКП «Залізничнетеплоенерго», з 01.01.2024 ЛМКП «Львівтеплоенерго» є правонаступником усього майна, прав та обов`язків ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа, а будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації є неможливим, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, сформованим у постанові від 10.08.2023 у справі №462/3562/19. Відповідно до п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими відповідно до законодавства, у строки, визначені відповідними договорами. Укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготовлених виконавцем послуг на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, визначено як обов`язок споживача, а не як його право. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води відповідає вимогам ст. 634 ЦК України та з 01.07.2014 вважається укладеним між виконавцем та споживачем. З 01.12.2021 між виконавцем та відповідачем вважається укладеним індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання. Згідно з п. 5 індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги у строки і на умовах, що визначені договорами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Крім того, відповідно до ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами, а наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, оскільки вони фактично ними користувалися. Відсутність підписаного договору не може бути підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг, якщо споживач фактично користувався такими послугами, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі №642/2858/16. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь іншої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати виконання обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, у відповідача виникла заборгованість за період з 01.03.2020 по 31.07.2025, а саме: за послуги з постачання теплової енергії в сумі 43 577,52 грн., інфляційні втрати 1 112,07 грн., 3% річних 184,92 грн., пеня 2 278,07 грн., за послуги з постачання гарячої води в сумі 11 968,34 грн., інфляційні втрати 219,75 грн., 3% річних 55,23 грн., пеня 672,91 грн. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені ст. 625 ЦК України. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, неправомірні дії відповідача призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через небажання відповідача здійснювати оплату за надані послуги, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.03.2020 по 31.07.2025 підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved