Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в розмірі 37 145,18 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА Україна») та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4630779, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, оскільки Позичальник після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою)у формі Договору, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом використання одноразового ідентифікатора «47013», який був надісланий на номер моб.телефону відповідача. Відповідно до Розділу 1 Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 8 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,50% на день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за вказаним договором виконало та надало Позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту позичальника № [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. В свою чергу відповідачка виконувала свої зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно (здійснювала часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Договором №4630779 від 08.05.2024), що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24.12.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-36/24, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованості боржника перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за кредитним договором №4630779 від 08.05.2024 року. Вказує, що згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №4630779 від 08.05.2024 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову складає 37 145,18 грн., в тому числі: 7 987,18 грн. заборгованості за сумою кредиту, 25 158, 00 грн. заборгованості за відсотками; 4 000,00 грн. заборгованості за пенею, штрафом. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №4630779 від 08.05.2024 року в розмірі 37 145,18 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 17.11.2025 року, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотав слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту. Просить суд не стягувати з неї штраф. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 08.05.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4630779. Відповідно до умов Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає клієнту грошові кошти в гривні в розмірі 8 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2. Договору). Строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів (п.1.3. Договору). Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 1,5% (п.1.4. Договору). Відповідно до п.п.2.1, п.п. 2,2 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки ) [NUMBER] . Дата надання кредиту: 08.05.2024 або 09.05.2024. П.9.7 Договору передбачено, що цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання в Особистий кабінет/Мобільний за стосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Таким чином відповідачка підписала Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором «47013» 08.05.2024 14:12:08 та Паспорт споживчого кредиту підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «86874» (матеріали справи в електронній формі). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме наддало Відповідачці кредит у розмірі 8 000,00 грн шляхом перерахування коштів на платіжну картку Клієнта маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 30c01ab7-4c49-4cb6-8064-31bce9ba4fa4, призначення платежу: зарахування на картку, маска [NUMBER] (матеріали справи в електронній формі). 24.12.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено договір факторингу №01.02-36/24, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованості боржника перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», визначеними в реєстрі боржників, в тому числі за договором про надання фінансового кредиту №4630779 від 08.05.2024 року (матеріали справи в електронній формі). Відповідно до Реєстру боржників №1 до договору факторингу №01.02-36/24 від 24.12.2024 року, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] (матеріали справи в електронному вигляді). Згідно розрахунку заборгованості за Договором №4630779 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.05.2024 заборгованість відповідачки [PERSON] становить 37 145,18 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту 7 987,18 грн., заборгованість за відсотками 25 158,00 грн., заборгованість за штрафними санкціями 4000,00 грн. (матеріали справи в електронному вигляді). Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про таке. У статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Оскільки відповідачка, отримавши кредитні кошти, зобов`язання з їх повернення та сплати відсотків у розмірі встановленому договором не виконала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за наданим кредитом в сумі 33 145,18 грн., що складається з 7987,18 грн. - заборгованість за кредитом; 25 158,00 грн. - заборгованість по відсоткам, є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості за штрафом, пенею в сумі 4 000,00 грн., суд уважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України і діє по теперішній час. Враховуючи наведене та зважаючи на те, що кредитний договір укладений 08.05.2024, тобто в період дії на території України воєнного стану, суд уважає, що з відповідачки не підлягає стягненню заборгованість за штрафом в сумі 4 000,00 грн., що буде узгоджуватись із пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Оскільки позов задоволено частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2 161,54 грн. з розрахунку: 33 145,18 грн. х 2422,40 грн. /37 145,18 грн. = 2 161,54 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial