Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

19 грудня 2025 року до суду надійшла позовна заява першого заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури в інтересах Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної військової адміністрації до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.06.2025 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 268 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили 25.07.2025. В результаті правопорушення [PERSON] отримав тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні з 08.05.2024 по 05.06.2024, що склало 28 ліжко-днів. Загальна вартість лікування потерпілого склала 71 512,19 гривень, з яких 3329,95 гривень вартість медикаментів та 68 182,24 гривень вартість ліжкоднів. На підставі викладеного, представник позивача прохав позов задовольнити та стягнути з відповідача кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 71 512,19 гривень. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.12.2025 по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 06.01.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Вказав, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ліміт за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 320 000 гривень, що повністю покриває суму позову. Також прохав залучити в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (а. с. 88-92). 21.01.2026 до суду від першого заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури Нечипоренко В. надійшла відповідь на відзив, згідно якого сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник і страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Отже витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією. Подібні висновки також викладені у постанові Верховного Суду від 24.02.2016 у справі №6-1345цс15 та у постанові від 05.11.2025 у справі №308/1463/19. На підставі викладеного прохав задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Прокурор Полонська С.О. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та прохала задовольнити в повному обсязі. Представник позивача Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної військової адміністрації, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня Полтавської міської ради», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом установлено, що вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.06.2025 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 268 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки (а. с. 46-48). Згідно вироку, 07.05.2024 близько 08 год. 30 хв. в с. Дрижина Гребля Полтавського району Полтавської області по вул. Кобеляцькій (другорядна вулиця), у напрямку автомобільної дороги М-22 зі сполученням «Полтава-Олександрія», рухався автомобіль марки «Renault» моделі «Duster» з д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснюючи рух по вул. Кобеляцькій, виїхав на а/д «Полтава-Олександрія», по якій в цей час у напрямку м. Кременчук рухався автомобіль марки «Renault» моделі «Sandero» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Діями [PERSON] було створено небезпеку для подальшого руху водію [PERSON] , у зв`язку з чим він був змушений застосувати заходи для уникнення дорожньо-транспортної пригоди, а саме застосував екстрене гальмування, змінив напрямок свого руху праворуч і виїхав за межі проїжджої частини дороги на сільськогосподарське поле. В результаті ДТП пасажир автомобіля марки «Renault» моделі «Sandero» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , отримав тілесні ушкодження у вигляді хребетної травми, компресійно-вибухового перелому тіла та дужки Th12 хребця (тип А4N1M1AOSpine) зі зміщенням уламків інтраканально та формуванням відносного стенозу спинномозкового каналу в цьому рівні, які, відповідно до висновку експерта від 08.08.2024 виникли при ДТП та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя у момент заподіяння. Відповідно до висновку експерта від 15.05.2025 у даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля марки «Renault» моделі «Duster» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] визначалась шляхом виконання ним вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, де відповідно вказано: - дорожній знак 2.1. «Дати дорогу» - водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. - п.16.11 Правил дорожнього руху України - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля марки «Renault моделі «Duster» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та вимогам п.16.11 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, [PERSON] порушив Правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок набрав законної сили 25.07.2025. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі викладеного, є встановленою і не підлягає доказуванню та обставина, що [PERSON] порушив Правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому [PERSON] тяжке тілесне ушкодження за вказаних вироком обставин. У зв`язку зі спричиненням [PERSON] тілесних ушкоджень, він перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» з 08.05.2024 по 05.06.2024, що склало 28 ліжко-днів (медична карта стаціонарного хворого № 16556). На лікування [PERSON] витрачено кошти в сумі 71512,19 гривень, з яких 3329,95 гривень - вартість медикаментів та 68 182,24 гривень - вартість 28 ліжко-днів (вартість л/дня 2435,08 гривень). Вказана обставина підтверджується листом КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» № 04-05/23.11 від 17.07.2024 року (а. с. 65). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Статтею 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пунктом 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, в якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п. 4 Порядку). Відповідно до п. 1.1 Статуту КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради», комунальне підприємство «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом. Згідно п. 1.2. Статуту, підприємство засноване на майні спільної (комунальної) власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області та передане в управління Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації. Пунктами 1.9 та 1.10 Статуту визначено, що засновником підприємства є Полтавська обласна рада. Власником підприємства є територіальні громади сіл, селищ і міст Полтавської області, в особі Полтавської обласної ради. Підприємство підконтрольне та підзвітне Полтавській обласній раді (п. 1.11 Статуту). Відповідно до п. 1.12 Статуту, Підприємство підконтрольне та підзвітне Департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації, який здійснює управління Підприємством в межах повноважень, визначених Положенням про Департамент охорони здоров`я облдержадміністрації. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому з відповідача необхідно стягнути кошти на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] у сумі 71 512,19 гривень. Щодо підстав подання позову прокурором в інтересах держави суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі за № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19). Зокрема, у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду вказано, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Судом встановлено, що 05 листопада 2025 року Решетилівська окружна прокуратура скерувала до Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної військової адміністрації лист в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» з метою повідомлення про наявність порушення інтересів держави та необхідність вжиття заходів реагування до їх поновлення (а. с. 71-73). 18 листопада 2025 року Решетилівською окружною прокуратурою отримано відповідь Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної військової адміністрації, згідно якої Департамент охорони здоров`я прохав Решетилівську окружну прокуратуру вжити заходів щодо стягнення на користь КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» витрат на стаціонарне лікування [PERSON] у розмірі 71 512,19 гривень (а. с. 74). З огляду на викладене, існують достатні підстави для Решетилівської окружної прокуратури звернутись з позовом до суду в інтересах держави.

Outcome: approved