Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Сабітов Сергій Володимирович, що діє в інтересах товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 40 000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТДВ «Експрес страхування» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/216184750. Відповідно до умов вказаного полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу Renault реєстраційний номер [NUMBER] та при настанні цивільно-правової відповідальності особи, яка правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом, сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 15.04.2024 на вул. Українська, 54 у м. Ужгороді сталася ДТП за участі транспортного засобу Renault реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача з транспортним засобом Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Водії транспортних засобів склали спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), відповідно досягнувши згоди щодо обставин скоєння ДТП. Відтак, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля Renault реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується спільно складеним учасниками ДТП протоколом. У європротоколі зазначено обставини настання ДТП, які відображені на схемі, де водій транспортного засобу Renault реєстраційний номер [NUMBER] , не дотримуючись безпечної дистанції, зіткнувся із задньою частиною автомобіля Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] . Вважають, що таким чином, у визначеному чинним законодавством України порядку, вину відповідача у скоєнні ДТП встановлено та доведено. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортному засобу Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Відповідно до розрахунку суб`єкта оціночної діяльності вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] складає 131 833,15 грн. На підставі страхового акта №4.24.00495-1 та заяви про виплату страхового відшкодування, власнику автомобіля Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] , позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 80 000,00 грн. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат Позивача склав: 80 000,00 грн. В ході розслідування страхового випадку, було встановлено що транспортний засіб Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , використовувався у якості таксі, що не було передбачено Полісом № ЕР/216184750. Використання автомобіля Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , у якості таксі (засіб громадського транспорту, зазвичай легковий автомобіль, використовується для перевезення пасажирів і вантажів у будь-яке вказане місце з оплатою проїзду машини за таксою) передбачало більше значення коригуючого коефіцієнта (та відповідно сплати страхового платежу у більшому розмірі) ніж було визначено Полісом № ЕР/216184750, оскільки ризики потрапляння у ДТП автомобіля, який використовується у якості таксі, значно вищий, зважаючи на інтенсивність експлуатації такого автомобіля у порівнянні з автомобілем, який використовується у звичайному режимі. Те, що автомобіль Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , використовувався в якості таксі, свідчать фотографії з місця ДТП, на яких чітко видно на передній правій двері наклейку з написом «BOLT» та на задньому склі автомобіля Renault, заклейку з номером засобу зв`язку «(050) 707 08 08», як відомо «BOLT» - це компанія, що пропонує послуги агрегатора таксі, оренди, доставки їжі тощо. Більш того, в Ліцензійному реєстрі перевізників зазначено що наказом Укртрансбезпеки № 566 від 18.08.2023 видана ліцензія на ТЗ № [NUMBER] , що також свідчить про приналежність зазначеного автомобіля саме як до автомобіля, який використовується у якості перевізника таксі. Згідно інформація з бази МТСБУ по полісу № ЕР/216184750 зазначено Призначення ТЗ відповідно до особливостей використання: Використання в особистих та виробничих цілях (крім таксі). Відповідно до п.3.1. Розпорядженням Нацкомфінпослуг № 3631 від 31 серпня 2017 року - Для укладення внутрішнього електронного договору страхування власник транспортного засобу через ITC виражає намір укласти договір страхування та вносить відомості, необхідні для укладення такого договору, що є заявою на страхування. Перелік відомостей, необхідних для укладення внутрішнього електронного договору страхування, визначається МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ. У відповідності до інформації з бази МТСБУ по полісу № ЕР/216184750 зазначено коефіцієнт Сфери використання транспортного засобу (КЗ) = 1.00. Разом з тим згідно п. 30 Додатку 1 до Положення про перелік, значення та порядок застосування коригуючих коефіцієнтів під час укладання страховиками договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів затвердженого Постановою Правління Національного банку України 30 травня 2022 року № 108 якщо легковий автомобіль використовується фізичною особою для надання послуг із перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування або для надання послуг із перевезення пасажирів та їх багажу на таксі, то вибирається коефіцієнт Сфери використання транспортного засобу (КЗ) = 1,1-1,4. Отже позивач здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування ЕР/216184750. На підставі зазначеного, зважаючи на те, що автомобіль Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , використовувався в якості таксі, що не було передбачено Полісом № ЕР/216184750, а тому вважають, що відповідач, як особа відповідальна за настання ДТП та заподіяну шкоду, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. На підставі зазначеного, у ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до вищевказаних норм Закону, виникло право регресної вимоги до Відповідача, як до особи відповідальної за шкоду у розмірі 50% виплаченого страхового відшкодування, а саме: у розмірі 40 000,00 грн. згідно наступного розрахунку: 80 000,00 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування Позивачем); *50 відсотків (відсоток визначений п. 38-1.1. ст. 38і Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»); = 40 000,00 грн. Додатково зазначили, що з метою врегулювання спірного питання в досудовому порядку, 20.06.2024 на програму- месенджер «VIBER» за вказаним у європротоколі номером телефону [NUMBER] , Позивачем було надіслано претензію в порядку регресу про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 40 000,00 грн. Жодних дій зі сторони Відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, відтак, Позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 07.08.2025 у справі № 309/2811/25 справу передано до Ужгородського міськрайонного суду за територіальною підсудністю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2025, головуючим суддею визначено Шепетко І.О. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, разом з тим подав через підсистему «Електронний суд» заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини не явки до суду не повідомив, відзив в установлений судом строк не подав. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав та сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.09.2023 ТДВ «Експрес страхування» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/216184750. Відповідно до умов вказаного полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу Renault реєстраційний номер [NUMBER] та при настанні цивільно-правової відповідальності особи, яка правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом, сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 15.04.2024 на вул. Українська, 54 у м. Ужгороді сталася ДТП за участі транспортного засобу Renault реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] з транспортним засобом Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Водії транспортних засобів склали спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), відповідно досягнувши згоди щодо обставин скоєння ДТП. Відтак, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля Renault реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується спільно складеним учасниками ДТП протоколом та засвідчено підписами водіїв учасників ДТП. У європротоколі зазначено обставини настання ДТП, які відображені на схемі, де водій транспортного засобу Renault реєстраційний номер [NUMBER] , не дотримуючись безпечної дистанції, зіткнувся із задньою частиною автомобіля Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортному засобу Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Відповідно до розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] , здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту складає 131 833,15 грн. За змістом п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961 у разі настання дорожньо- транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року № 108 затверджено за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України з 01 липня 2022 максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80 000 гривень на потерпілого. На підставі страхового акта №4.24.00495-1 та заяви про виплату страхового відшкодування, власнику автомобіля Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] , позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 80 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №68818043 від 09.05.2024. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат Позивача склав: 80 000,00 грн. Позивач зазначає, що в ході розслідування страхового випадку, позивачем було встановлено, що відповідач використовував транспортний засіб Renault, реєстраційний номер [NUMBER] у режимі таксі. Цей факт встановлено фотографіями з місця події. У зв`язку з тим, що на момент ДТП автомобіль під керуванням відповідача використовувався у якості, що не було передбачено полісом, та стало наслідком заниження страхових коефіцієнтів і зменшення розміру страхового платежу, у ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до вищевказаних норм Закону, виникло право регресної вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за шкоду у розмірі 50% виплаченого страхового відшкодування на суму збитку 80 000,00 грн/ 2 = 40 000,00 гривень. 20.06.2024 до відповідача було направлено претензію про досудове врегулювання, проте досудова вимога є невиконана. Отже, звертаючись до суду з вищевказаним позовом, позивач вважає, що з відповідача повинно бути стягнуто страхове відшкодування в розмірі 40 000,00 гривень. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до п. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, згідно зі ст. 1187 та ст. 1191 ЦК України, відповідальність за завдану шкоду несе особа, яка безпосередньо керувала транспортним засобом у момент ДТП. Відповідальність страховика регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 5 цього Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про страхування відповідальності власників ТЗ порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (згідно із абзацом першим пункту 20.1 статті 20 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ). Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ). Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу(далі -ЦК) України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 9.4. ст. 9 Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до 38-1.1. ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Позивач наголошує на тому, що на момент ДТП, автомобіль під керуванням відповідача використовувався у якості таксі, підтверджується фото з місця ДТП, що не було передбачено полісом, та стало наслідком заниження страхових коефіцієнтів і зменшення розміру страхового платежу, тому у ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до вищевказаних норм Закону, виникло право регресної вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за шкоду у розмірі 50% виплаченого страхового відшкодування у розмірі 40 000,00 грн ( сума збитку 80 000,00 грн/ 2 = 40 000,00 грн ). Так, в полісі обов`язково повинна бути спеціальна позначка про використання автомобіля в таксі, відповідно вартість страхування для таксі розраховується з підвищуючим коефіцієнтом, оскільки це комерційне перевезення, а не приватне використання. Відповідно до полісу обов`язкового страхування ЕР/216184750, автомобіль Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , забезпечений ТДВ «Експрес Страхування», не містить спеціальної позначки про використання автомобіля в таксі. Отже, транспортний засіб Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , з наданих з боку позивача доказів, під час ДТП 15.04.2024 використовувався у режимі таксі (наклейки на авто служби таксі «Bolt»). Отже, сам факт брендування авто є підтвердженням того, що транспортний засіб систематично використовувався для таксомоторних перевезень. Інших належних та допустимих доказів, в спростування доводів та позиції сторони позивача, відповідачем суду не надано. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) та в постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21. В своїй постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права. У зв`язку з тим, що на момент ДТП автомобіль під керуванням відповідача використовувався у якості таксі, забрендованого автомобіля Bolt, про що встановлено судом та зазначено вище, що не було передбачено полісом, свідчить про порушення умов страхового договору, що дає право позивачу на регресну вимогу до відповідача, як до особи відповідальної за шкоду у розмірі 50% виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача, а отже позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то з відповідача на користь позивача ТДВ «Експрес Страхування» підлягає стягненню судові витрати у сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved