Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Заявник [PERSON] 09.09.2024 звернувся до суду із заявою, в якій просить: - встановити особу громадянина України [PERSON] , який народився [INFO] в м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області, з метою отримання паспорта громадянина України; - встановити факт постійного проживання [PERSON] , який народився [INFO] в м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області, на території України станом на 24.08.1991 та на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України", а саме 13.11.1991, що необхідне заявнику для отримання паспорта громадянина України. В обгрунтування вимог заяви зазначено, що [INFO] він народився у м. Носівка Чернігівської області. Його батьками є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за національністю українці, які на даний час померли: батько [INFO] , мати [INFO] . Має рідного брата [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] . З моменту народження заявник проживав на території України. Спочатку в м. Ніжині Чернігівської області, де закінчив заклад дошкільної освіти - дитячий садок №1, а з 1964 року по 1974 рік навчався в середній школі № 2 м. Ніжина Чернігівської області. В 1973 році отримав паспорт зразка СРСР 1953 року. Після закінчення школи в 1974 році офіційно протягом 2 місяців працював робітником на цегельному заводі по вул. Борзнянський шлях в м. Ніжині. За станом здоров`я в армії не служив. В 1976 році поїхав на Північ працювати на лісорозробки. Працював офіційно на Печорській лісобазі робітником до 1978 року. 18.05.1978 в Печорі отримав паспорт СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] . В 1978 року перейшов працювати в м. Печора на базу УРЗ ПУРП вантажником. В 1980 році був заарештований за злісне порушення паспортного режиму по ст. 178 Кримінального кодексу РСФСР. 22.04.1980 Печорським судом Комі АРСР був засуджений до 1 року позбавлення волі. Покарання відбував в закладі ОС 34/27 с. Нижній Даманік Ухтинського району Комі АССР. 22.11.1980 був достроково звільнений. В листопаді 1980 року прибув у [ADDRESS] . В грудні 1980 року влаштувався в с. Кропивна Ніжинського району Чернігівської області на цегельний завод слюсарем по ремонту обладнання. З 1982 року по 1987 рік офіційно працював на Ніжинському комбінаті хлібопродуктів, який знаходиться в м. Ніжині по вул. Урожайна. В 1982 році одружився з [PERSON] , з якою вони прожили разом до 1987 року. Спільних дітей не було. Був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На даний час [PERSON] померла. В лютому 1987 року поїхав разом з бригадою охоронців в с. Антонівка Бериславського району Херсонської області, де влаштувався на роботу в радгосп-завод «Янтарний». У 1988 році одружився з [PERSON] і у 1988 році у них народився син - [PERSON] . З 1988 року офіційно працював в Українському науково-дослідному інституті зрошувального землеробства (УКР НДІЗЗ), був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] , до 1995 року. Інформації про зареєстроване місце проживання за даною адресою не збереглося. В 1994 році під час поїздки до батьків в м. Ніжин у нього було викрадено паспорт, військовий квиток та трудову книжку. З даного приводу звертався до правоохоронних органів. З 1993 по 1995 роки мав заборгованість по сплаті аліментів, яку сплатив у 1995 році. Після сплати заборгованості по аліментам отримав тимчасове посвідчення громадянина України і переїхав в м. Ніжин Чернігівської області на постійне проживання. Зареєстрував місце проживання за адресою: [ADDRESS] . З 1995 року працював різноробочим - їздив продавати продукти харчування до Республіки Білорусь, ремонтував автомобілі. В 1997 році познайомився з [PERSON] , 1961 року народження, яка проживала в [ADDRESS] , та переїхав до неї, де проживав до 2003 року. З 2003 року не проживають разом. З 2004 року працював неофіційно на будівництві в м. Києві. На даний час проживає в будинку своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Життєві обставини склалися таким чином, що він до сьогоднішнього дня не отримав паспорта громадянина України, мав лише паспорт громадянина СРСР, який викрали. В березні 2024 року звернувся із заявою до Ніжинського відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області для оформлення паспорту громадянина України замість втраченого паспорта зразка СРСР. Проте рішенням Ніжинського відділу Управління ДМС йому тимчасово відмовлено в оформленні паспорта громадянина України, оскільки в результаті проведених відділом перевірок не вдалось встановити його особу та підтвердити його належність до громадянства України. Зазначено, що тільки після встановлення в судовому порядку особи заявника та встановлення належності до громадянства України можливо буде оформити паспорт громадянина України. У поясненнях Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, поданих до суду 11.10.2024, щодо вимог про встановлення особи заявника Управління покладається на розсуд суду, а щодо вимог про встановлення факту постійного проживання заявника на території України на 24.08.1991 та 13.11.1991 - відсутні підстави для задоволення заяви без надання належних доказів цих обставин. Ухвалою судді 19.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження. У судовому засіданні заявник та його представник - адвокат Вертелецька Л.А. підтримали заявлені вимоги, з підстав зазначених у заяві, та просили їх задовольнити. [PERSON] пояснив, що народився у м. Носівка Чернігівської області [INFO] . Там перебував після народження близько одного місяця, а потім батьки переїхали на проживання у Ніжин, де пройшло його дитинство і юнацтво. Відвідував дитячий садок, розташований неподалік центру у Ніжині, навчався 10 класів у загальноосвітній школі № 2 у Ніжині. Проживав по [ADDRESS] , у Ніжині з батьками. Має брата. Після закінчення школи в армії не служив за станом здоров`я. Працював і проживав на Півночі на лісорозробках. В Печорі 18.05.1978 отримав паспорт СРСР зразка 1974 року. Згодом повернувся в Україну. З 1987 року по 1995 рік проживав у Херсонській області, де одружився з [PERSON] і у них народився син [PERSON] . На той час проживав в [ADDRESS] . Зареєстрований був або за цією адресою, або за адресою тещі: [ADDRESS] . У 1994 році під час відвідин батьків у Ніжині у нього викрали паспорт СРСР зразка 1974 року. Після гостювання у батьків з Ніжина поїхав за місцем тодішнього проживання у Херсонську область. Коли розлучався з дружиною і збирався виїжджати з Херсону у 1995 році звернувся до «паспортного столу» у Херсоні щодо зняття його з реєстрації і видачі йому паспорту. Йому було видано тимчасове посвідчення громадянина України та сказали, що у Ніжині видадуть паспорт. По приїзду у Ніжин він багаторазово звертався у «паспорний стіл» для отримання паспорту, але йому паспорт не був виданий з незрозумілих для нього причин. На даний час проживає у Ніжині у будинку батьків по [ADDRESS] . До сьогоднішнього дня паспорта громадянина України не отримав. Звернення до суду обумовлено потребою в оформленні спадщини, що не можливо без документів про особу. Представник заінтересованої особи заперечувала проти задоволення вимоги [PERSON] щодо встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, у зв`язку з відсутністю належних доказів такого проживання. Щодо вимог про встановлення особи заявника покладалася на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення [PERSON] , доводи його представника та представників заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. [PERSON] народився [INFO] , його мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Народження зареєстровано за заявою батька [PERSON] на підставі довідки від 01.06.1957 Носівського пологового будинку. Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Ніжинським відділом реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05.03.2024 серії [NUMBER] , повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодоо актового запису про народження. Повторне свідоцтво на [PERSON] видане його брату [PERSON] (а.с. 8, 156 - 157, 164). Згідно з довідкою директора Ніжинської гімназії № 2 Ніжинської міської ради від 18.12.2024 та інформації Управління освіти Ніжинської міської ради від 20.12.2024, [PERSON] , [INFO] , навчався у середній школі № 2 м. Ніжин з 01.09.1964. У 1971/1972 навчальному році закінчив 8 класів, отримав свідоцтво про восьмирічну освіту та вибув зі школи. 29.08.1973 прибув до 10 класу середньої школи №2 м. ніжина, 25.06.1974 отримав атестат про середню освіту та вибув зі школи (а.с. 52-53). [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] , про що свідчать договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, посвідчений Ніжинською держнотконторою 07.05.1962 за р.№ 1821/1 і зареєстрований у Ніжинському БТІ 20.08.1962 за р.№6411, та договір дарування, посвідчений Ніжинською держнотконторою 23.05.1988 за р.№ 2-1125 та зареєстрований у Ніжинському БТІ 27.05.1988 за р.№6411 (а.с. 10-13, 19). [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] - [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про смерть [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.9). У домовій книзі для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] , серед іншого здійснено записи про прописку за цією адресою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Під №3 здійснено запис про здійснення у зв`язку з досягненням 16 років реєстрації 26.02.1974 місця проживання за цією адресою [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Носівка, паспорт [NUMBER] , виданий 26.02.1974 Ніжинським міськвідділом міліції, та зняття з реєстрації 18.07.1975. Також містяться записи про реєстрацію 10.11.1980 за цією адресою [PERSON] , 1957 р.н., який прибув з АРСР Комі, паспорт [NUMBER] , виданий Печорським МВ ВС 18.05.1978, та зняття з реєстрації 20.01.1984. Крім того, міститься запис про реєстрацію 27.06.1995 на строк до 27.08.1995 за цією адресою [PERSON] , 1957 р.н., який прибув з міста Херсон, тимчасове посвідчення від 26.05.1995, видане Дніпровським РВ ВС м. Херсон (а.с.14 - 18). Листом від 10.04.2024 №7423-447/7423.1-24 Ніжинського відділу УДМС в Чернігівській області за результатами розгляду заяви щодо оформлення паспорта громадянина України заявнику повідомлено про відмову в оформленні паспорта громадянина України відповідно до пункту 4 частини 7 статті 16 Закону України "Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний стату", підпункту 1 пункту 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (далі - Порядок). Цим листом заявника поінформовано, що з метою його ідентифікації та визначення належності до громадянства України відділом з 22.03.2024 по 10.04.2024 проведені всі перевірки, передбаченими вимогами Порядку, проте в результаті перевірок встановити особу заявника та підтвердити належність до громадянства України, не видалось можливим. Роз`яснено, що для оформлення паспорта громадянина України заявнику необхідно в судовому порядку встановити його особу та оформити процедуру встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 або пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України". Також роз`яснено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2021 №317 "Деякі питання визнання особою без громадянства" заявник має можливість звернутися до відділу із заявою про визнання його особою без громадянства, що в подальшому надасть можливість оформити йому набуття громадянства України у відповідності до ст. 8 Закону України "Про громадянство України". Тільки після встановлення в судовому порядку особи заявника та встановлення належності до громадянства України або проходження процедури визнання заявника особою без громадянства та набуття громадянства України він зможе оформити паспорт громадянина України (а.с. 20). У справі містяться матеріали перевірки Ніжинського відділу УДМС в Чернігівській області (а.с. 64 - 102). Зокрема, згідно з відомостями повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Носівка, мешканець м. Ніжина, у шлюбі не перебував, паспорт [NUMBER] , виданий Відділом внутрішніх справ Печорського міськвиконкому Комі 18.05.1978, працівник комбінату хлібопродуктів м. Ніжин, та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 11.06.1982 у відділі РАГС Ніжинського міськвиконкому (а.с. 64-66). Згідно з даними повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, у заявника [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син - [PERSON] , про що Антонівською селищною радою Дніпровського району м. Херсона актовий запис складено 21.10.1988 за №129. Підставою внесення відомостей про батька зазначено: "А/З 75 20 жовтня 1988р. Антонівська селищрада м. Херсон". Державна реєстрація народження проведена за заявою [PERSON] , якою підписаний актовий запис. Містяться відомості про відмітки щодо віку батька - [INFO] , освіту батька - середня загальна, де працює батько - УкрНДІЗЗ, робочий (а.с. 159 - 160). Відповідно до відомостей повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Носівка, мешканець [ADDRESS] , розлучений, дані про паспорт не зазначені, та [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , зареєстрували шлюб 20.10.1988, про що Антонівською селищною радою Дніпровського району міста Херсон складено актовий запис №75 (а.с. 67-69). Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.09.1990 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 180). Зі змісту цього рішення суду слідує, що розгляд справи судом відбувся за участю [PERSON] . Відповідно до відомостей повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , розірвали шлюб на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.09.1990, про що 31.05.1994 складено актовий запис за №259 Дніпровським р/в РАЦС у місті Херсоні, актовий запис підписаний дружиною. До актового запису 24.05.1995 внесені зміни, а саме у відомостях про чоловіка: дані про місце проживання змінені з "інформація відсутня" на " [ADDRESS] "; дані про сплату державного мита змінені з "200 кар." на "200 кар., 24.05.1995, 8092/052 м.Херсон"; дані про документ, що посвідчує особу змінені з "інформація відсутня" на "посвідчення, Дніпровським ВВС, м. Херсона, 26.05.1995"; дані про внесення відомостей про чоловіка за вказівкою заявника змінені з "Так" на "Ні"; додано відмітку про підписання актового запису чоловіком (а.с. 154 - 155). Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 16.08.1994 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання втратившим права користування жилим приміщенням позов [PERSON] задоволено, та визнано [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] (а.с.181-182). Зі змісту цього рішення суду слідує, що при розгляді справи судом було встановлено, що сторони перебували у шлюбі, проживали однією сім`єю в [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] була наймачем вказаної квартири. На початку 1991 року відповідач [PERSON] забрав всі свої речі і пішов із сім`ї та по час прийняття 16.08.1994 судом рішення його місце перебування суду було невідоме, було оголошено його розшук у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів на дітей. Справу розглянуто без участі [PERSON] , так як він до суду не з`явився, а направлену за останнім відомим місцем його проживання судову повістку і копію позовної заяви вручити не представилось можливим, про що малося повідомлення Наддніпрянської с/ради Дніпровського району м. Херсона. Місце фактичного перебування відповідача [PERSON] суду відомо не було, що підтверджувалося також довідками РВВС Дніпровського р-кома м.Херсона про оголошення його розшуку з 15.02.1993. Відповідно до відповіді №903593 від 13.11.2024 особа з даними: [PERSON] , [INFO] , в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків не зареєстрована (а.с. 42, 43). Згідно з відповідю №903590 від 13.11.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, відсутня інформація щодо адреси реєстрації [PERSON] , [INFO] (а.с.41). Інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , відсутня і в Управлінні "Центр надання адміністартивних послуг" виконавчого комітету Ніжинської міської ради (а.с. 51). За інформацією відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради від 11.12.2024, відповідно до реєстру Херсонської міської територіальної громади інформація про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , відсутня, зокрема і щодо адреси: [ADDRESS] . Відділ не володіє повною та достовірною інформацією, оскільки в реєстрі територіальної громади не сформовані відомості щодо всіх зареєстрованих осіб (а.с. 50). Листом від 13.12.2024 №978 Інститут кліматично орієнтованого сільського господарства НААН України повідомив, що в Інституті, як правонаступника Українського науково-дослідного інституту зрошуваного землеробства НААН (згодом - Інститут зрошуваного землеробства НААН) відсутні будь-які підтверджуючі документи (накази, особова справа, табелі обліку, копія трудової книжки тощо) [PERSON] , як працівника установи з причин часткового знищення будівель Інституту (сел. Наддніпрянське, м. Херсон) та фактичного знищення архіву Інституту під час окупації військовими зс рф м. Херсон з 24.02.2022 по 11.11.2022 (а.с. 55 - 56). Антонівський старостинський округ Херсонської міської ради листом від 18.03.2025 повідомив, що голова ОСН №9 [PERSON] провела опитування мешканців по [ADDRESS] , та сусіди не можуть підтвердити факт проживання [PERSON] , [INFO] , за цією адресою у період із 1987 року по 1995 рік (а.с. 120). Свідок [PERSON] надав показання, що мешкає по [ADDRESS] . Присутній у судовому засіданні заявник відомий йому як [PERSON] , який близько 30 років тому проживав з жінкою по [ADDRESS] , по сусідству зі свідком. Свідку відомо, що [PERSON] поїхав охороняти сади близько 30 років тому, та з тих пір він його не бачив до того, як 1 чи 2 місяці тому [PERSON] звернувся до нього з тим, щоб підтвердити у суді зазначений факт його проживання. Свідок [PERSON] надала показання, що присутній у судовому засіданні заявник відомий їй як [PERSON] , з яким вона навчалася вісім років у школі №2 у Ніжині в одному класі. Після 8 класів вона продовжила навчання у технікумі, а [PERSON] продовжив навчання у школі до 10 класів. Про життя [PERSON] після школи їй нічого не відомо. Зустріла його у церкві. Свідок [PERSON] надав показання, що присутній у судовому засіданні заявник відомий йому як [PERSON] , з яким він навчався у школі №2 у Ніжині. [PERSON] старший за нього на три роки і відповідно навчався у старших класах, але він його добре пам`ятає, оскільки [PERSON] мав значні здібності в математиці і обрахунку складних чисел, брав участь у олімпіадах. Після школи не бачив [PERSON] до минулого року, коли зустрівся з ним у церкві. Свідок [PERSON] надала показання, що присутній у судовому засіданні заявник є [PERSON] , який є рідним братом її чоловіка [PERSON] . Вона добре ладнала і тісно спілкувалася із свекрухою, яка їй розповідала, що [PERSON] проживав у Херсоні. Свекруха їздила до [PERSON] у [PERSON] ще до 1990 року. Потім через вік свекруха вже не їздила до [PERSON] . Свекри проживали по [ADDRESS] . Вона з чоловіком одружилися 22.09.1990. На святкування їх весілля у Ніжин приїздив з Херсону і [PERSON] з його тодішньою дружиною та сином [PERSON] , якому на той час було 2 роки і кілька місяців. Вона з чоловіком після весілля кілька місяців жили у свекрів, а потім проживали по [ADDRESS] , у Ніжині. Коли [INFO] у неї з чоловіком народилася дочка, [PERSON] для привітання з цього приводу приїздив у Ніжин, як вона думає, також з [PERSON] . Коли [INFO] померла свекруха [PERSON] приїздив на похорон, але звідки саме він приїздив і де на той час проживав не пам`ятає. У 1997 році [PERSON] жив у Прилуках. У квітні 1997 року у нього в Прилуках з тодішньою його дружиною народився син. У неї з чоловіком у червні 1997 року також народився син. Свідок [PERSON] надала показання, що народилася [INFO] у Ніжині. Присутній у судовому засіданні заявник є [PERSON] , який є рідним братом її батька [PERSON] , тобто доводиться свідку дядьком. Дядько проживав у Прилуках. Коли народився брат їздили до дядька і його сім`ї за місцем їх тодішнього проживання у Прилуки. Від батьків знає, що дядько раніше також проживав у Херсоні, де був також одружений і має від того шлюбу старшого сина. Свідок [PERSON] надав показання, що народився [INFO] у Ніжині. Присутній у судовому засіданні заявник є [PERSON] , який є рідним братом його батька [PERSON] , тобто доводиться свідку дядьком. У [PERSON] є син [PERSON] у Прилуках, з яким свідок підтримує спілкування. Пригадує, що у 2002 році їздили до дядька і його сім`ї за місцем їх тодішнього проживання у Прилуки. Свідок [PERSON] надав показання, що народився у 1969 році. Присутній у судовому засіданні заявник є [PERSON] , який є його рідним старшим братом, який приблизно з 1985-1986 років по 1995 рік проживав у передмісті Херсону, працював «на садах». Свідок проходив строкову військову службу у 1987 1989 роках у Нальчику. У той час вів листування з братом [PERSON] . Листи від нього надходили у конвертах із зазначенням УкрНІЗЗ. Свідок одружився 22.09.1990. Брат приїздив у [PERSON] на весілля з [PERSON] з тодішньою дружиною і сином [PERSON] , привозив бідон вина. За життя батьків брат вів листування також з ними, поштові конверти у той період часу від нього також надходили із зазначенням УкрНІЗЗ. Приблизно у липні 1991 року брат з водієм у Ніжин з Херсону на автомобілі ЗІЛ-130 у кузові у ящиках привозив на продаж ягоди черешні. Також приблизно у серпні-вересні 1991 року привозив мікроавтобусом з водієм на продаж у Ніжин з Херсону помідори. Після проживання у Херсоні, брат проживав у Прилуках, де у нього у 1997 році народився син. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині другій статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом про громадянство є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України». Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом про громадянство проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24.08.1991, зазначені у пункті 2, - з 13.11.1991 (частина друга статті 3 Закону про громадянство). Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 або проживання в Україні станом на 13.11.1991; дітей осіб, зазначених у підпункті «а» цього пункту. Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», що подає особа, яка станом на 24.08.1991 постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 (підпункт «в» пункту 8 Порядку). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.03.2024 у справі № 760/10717/22 вказано: «надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України». Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Враховуючи наведені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення, у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Згідно з вимогами вказаного законодавства України у разі якщо Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути свідоцтво про народження особи та рішення Державної міграційної служби України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації. У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт він просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи). Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.10.2022 у справі № 511/409/20 (провадження № 61-20060св21). Заявник має право на встановлення його особи, оскільки ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, тому встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. Схожі за змістом правові висновки у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 755/16248/18 (провадження № 61-8022св21)". Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, заявник має свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , видане повторно органами реєстрації актів цивільного стану його брату [PERSON] . За результатами проведеної органами ДМС України процедури ідентифікації особу заявника не встановлено. Паспорт громадянина СРСР на ім`я [PERSON] було видано 18.05.1978 відділом внутрішніх справ Печорського міськвиконкому Комі. Паспорт громадянина України заявник не отримував. Нині заявник не може звернутися до компетентних органів російської федерації, оскільки остання є на даний час державою-агресором щодо України, і міжнародне співробітництво з російською федерацією припинено. Так 01.12.2022 прийнято Закон України N 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року". Закон 22.12.2022 опубліковано у газеті "Голос України" та 23.12.2022 він набрав чинності. Закон передбачає зупинення у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 № 140/98-ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь (стаття 1); вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 N 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 № 140/98-ВР (стаття 2). Окрім того, відповідно до повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному вебсайті Акціонерного товариства "Укрпошта", у зв`язку з агресією з боку РФ та введенням воєнного стану, АТ "Укрпошта" припинило поштове співробітництво з Поштою Росії та Білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються. Отже, на даний час у відносинах з російською федерацією унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення між Україною і росією. За таких обставин, оскільки заявником надано докази неможливості встановлення його особи за результатами проведеної органами ДМС України процедури ідентифікації, і неможливості проведення цих процедур в позасудовому порядку, суд доходить висновку, що встановлення такого факту, а саме особи заявника, має проводиться у судовому порядку. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підтвердження заявлених вимог до матеріалів справи долучено, зокрема, свідоцтво про народження [PERSON] , видане повторно, лист органу ДМС про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації, листи та довідки органів та установ освіти про навчання [PERSON] у середній школі № 2 м. Ніжина, домову книгу з записами про прописку [PERSON] по досягенню [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що заявник є його старшим повнорідним братом [PERSON] , [INFO] . Також свідки [PERSON] та [PERSON] суду у своїх показаннях підтвердили, що заявник є [PERSON] , [INFO] , з яким вони навчалися у середній школі № 2 м. Ніжин. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та надаючи їм правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення його особи, оскільки даний факт підтверджується наведеними доказами. Проте, проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 та/або 13.11.1991 не можливо встановити на підставі наявних у справі доказів, які не містять інформації щодо такого проживання саме відносно особи, яка безпосередньо звернулася із заявою про встановлення такого факту. Відповідно до відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян станом на 20.10.1988 при реєстрації шлюбу з [PERSON] . [PERSON] проживав на території України, а саме в [ADDRESS] , а також на час його звернення 24.05.1995 до органів РАЦС щодо розірвання шлюбу з нею проживав в [ADDRESS] (а.с. 67-69, 154 - 155). Однак, у жодному письмовому доказі не міститься відомостей, які б підтверджували проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 та/або 13.11.1991. Допитані як свідки родичі заявника повідомили, що він проживав у вказаний період у Херсоні, але це їм відомо лише з його слів. Тоді як Антонівський старостинський округ Херсонської міської ради листом від 18.03.2025 повідомив, що голова ОСН № 9 [PERSON] провела опитування мешканців по [ADDRESS] , та сусіди не можуть підтвердити факт проживання [PERSON] , [INFO] , за цією адресою у період із 1987 року по 1995 рік (а.с. 120). Листом від 13.12.2024 №978 Інститут кліматично орієнтованого сільського господарства НААН України повідомив, що в Інституті відсутні будь-які підтверджуючі документи [PERSON] , як працівника установи з причин фактичного знищення архіву Інституту (а.с. 55 - 56). Зі змісту рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 16.08.1994 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання втратившим права користування жилим приміщенням слідує, що при розгляді справи судом було встановлено, що [PERSON] проживав в [ADDRESS] , до початку 1991 року, після цього забрав всі свої речі і пішов із сім`ї та по час прийняття 16.08.1994 судом рішення місце його фактичного перебування було невідоме, з 15.02.1993 був оголошений його розшук у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів на дітей. Отже, щодо вимог заяви про встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, зогляду на відсутність належних, достовірних та достатніх доказів, які б засвідчили такий факт, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви.

Outcome: partial