Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в загальному розмірі 10925 грн. та судових витрат по справі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29.12.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №8590991, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 3000,00 грн. зі сплатою процентів за користуванням кредиту та інших платежів та можливих штрафних санкцій. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил відповідно до способу надання кредиту на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. 26.06.2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №99-МЛ. Згідно вищевказаного договору та закону ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», а також і до [PERSON] за кредитним договором № 8590991 від 29.12.2022. Відповідач не належним чином виконувала грошові зобов`язання, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором №8590991 у розмірі 10925,00 гривень. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 8590991 від 29.12.2022 в розмірі 10925,00 грн., з яких: 2500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7855,00 грн. - заборгованість за відсотками, 570,00 грн. - заборгованість за комісією. Ухвалою Іршавського районного суду від 05.12.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву у якій позов визнала, просила зменшити витрати на правову допомогу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29.12.2022 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено кредитний договір №8590991, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 3000,00 грн. строком на 105 днів. Відповідно до п. 1.5.1 вказаного договору комісія за надання кредиту становить 570,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п. 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки № [NUMBER] *05. Згідно із п. 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.5. та 2.4. цього договору. Згідно із пунктом 7.1, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту. Між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] підписано Додаток №2 до Договору про споживчий кредит № 8590991 від 29.12.2022, а саме паспорт споживчого кредиту № 8590991. З довідки ТОВ "Мілоан", підписаної генеральним директором ТОВ "Мілоан" Вініченко О.В., відповідач [PERSON] з якою укладено договір про споживчий кредит №8590991 від 29.12.2022, ідентифікований ТОВ "Мілоан", як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептувала підписавши 29.12.2022 року аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір - V29378. Також у матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту №8590991. Згідно із платіжним дорученням № 90175646 ТОВ "Мілоан" перерахувало на рахунок відповідачки [PERSON] 3000,00 грн., призначення платежу: кошти згідно договору №8590991. 26.06.2023 року між ТОВ "Мілоан" та позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимог №99-МЛ, відповідно до умов якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ "Мілоан", в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 8590991 від 29.12.2022. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 99-МЛ від 26.06.2023 року заборгованості відповідача перед позивачем становить 10925 грн., з яких: 2500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7855,00 грн. - заборгованість за відсотками, 570,00 грн. - заборгованість за комісією. Отже, з укладенням кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути ТОВ "Мілоан" кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідачка [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ "Мілоан" не виконала, оскільки не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість. ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" є новим кредитором за кредитним договором № 8590991 від 29.12.2022 року на підставі укладеного між ним та ТОВ "Мілоан" Договору відступлення прав вимог № 99-МЛ від 26.06.2023. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем становить 10925 грн., з яких: 2500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7855,00 грн. - заборгованість за відсотками, 570,00 грн. - заборгованість за комісією. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" надсилалась досудова вимога про погашення кредитної заборгованості, однак, відповідачка вимогу не виконала, заборгованість не погасила. За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач свої кредитні зобов`язання виконав, а відповідач свої зобов`язання перед позивачем, а саме повернення кредитних коштів у строки та на умовах, передбачених кредитним договором, не виконала. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 8590991 від 29.12.2022 року у розмірі 10925,00 гривень. Стосовно заявленої представником позивача вимоги про відшкодування витрат понесених на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 8000,00 грн суд виходить з такого. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. Надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, а також враховуючи виконання роботи адвокатом у відповідності до детального опису робіт (наданих послуг), суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідачем визнано позов, то 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при пред`явленні позову у розмірі 1211,20 грн. підлягають йому поверненню з державного бюджету. Інша половина суми сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved