Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

«І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача» Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР» (далі ТОВ «ФК «АБЕКОР») Лісовський О.А. звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 31.01.2025 року між ТОВ «ФК «АБЕКОР» та [PERSON] за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «АБЕКОР» було укладено електронний кредитний договір №1444119, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 16000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. Строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 20.04.2025 року. ТОВ «ФК «АБЕКОР» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 16000 грн шляхом перерахування на банківську платіжну картку № [NUMBER] . В свою чергу відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 28603,87 грн, що складається з: 15950 грн тіло кредиту, 12653,87 грн нараховані проценти. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, представник позивача просив стягнути з відповідача вказані суми заборгованості, а також судові витрати по справі. Відзиву на позов відповідач не подав. «ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи» Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи здійснити в порядку спрощеного позовного провадження, без участі представника позивача, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов, будь-яких заяв, клопотань суду не подав, причини неявки не повідомив. «ІІІ. Процесуальні дії у справі» 01.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 20.11.2025 витребувано за клопотанням представника позивача докази. 22.01.2026 суд ухвалив проводити заочний розгляд за наявними матеріалами справи. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. «IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин» 31.01.2025 року між ТОВ «ФК «АБЕКОР» та [PERSON] укладено кредитний договір №1444119, шляхом його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором z06731, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 16000, строком на 80 днів з кінцевим терміном повернення до 20.04.2025 року (включно) (надалі Договір). Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені Графіку платежів, що є Додатком №1 до Договору. Згідно з п. 1.3.2 Договору, періодичність сплати платежів: 1-й платіж через 30дн. (період, що починається з моменту укладення Договору та закінчується останнім днем (включно), встановленим для сплати першого платежу, далі по тексту - перший період користування кредитом); 2-й платіж через 50 днів (період, що починається з наступного дня, що слідує за останнім днем першого періоду користування кредитом та закінчується останнім днем (включно), встановленим для сплати другого платежу, (далі по тексту - другий період користування кредитом). Відповідно до п.п. 1.4.1, 1.4.2 Договору, базова процентна ставка 0,99% в день, що застосовується протягом першого періоду користування кредитом. основна процентна ставка 0,99% в день, що застосовується протягом другого періоду користування кредитом. Акційна процентна ставка застосовується відповідно до умов, визначених у п. 1.4.3 Договору. Відповідно до п. 2.1 Кошти кредиту надаються Кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] що емітована банком України (далі - платіжна картка). Відповідно до п. 4.1. Строк кредиту може бути продовжено за ініціативою Позичальника на кількість днів, запропоновану Кредитором (умови продовження строку кредиту, що пропонуються Кредитором, публікуються на Сайті), на підставі правочину, що укладається між Сторонами, відповідно до наступного порядку. Відповідно до п. 7.1 Договору, у випадку несвоєчасного виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту(частини кредиту), Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитору проценти в розмірі: 0,99 % від залишку заборгованості за сумою кредиту за кожен день прострочення. Розмір процентів на прострочений кредит є фіксованим та не може бути змінено Кредитором в односторонньому порядку. При нарахуванні процентів за цим пунктом Договору Кредитор дотримується обмежень щодо нарахувань, що встановлені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до квитанції №20119-1363-186006160 від 31.01.2025 року на банківську платіжну картку № [NUMBER] зараховано грошові кошти в сумі 16000 грн., що здійснювалось за допомогою системи EasyPay, дата операції 31.01.2025. Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 13.06.2025 року №11824, 31.01.2025 року на платіжну картку відповідача № [NUMBER] було успішно здійснено переказ грошових коштів у сумі 16000 грн від ТОВ «ФК «Абекор». Відповідно до листа АТ «Державний ощадний банк України» від 28.11.2025 року, №46/1211/152703/2025/кт на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) відкрито банківський рахунок, до якого емітовано платіжну картку [NUMBER] . Згідно виписки по рахунку [PERSON] 31.01.2025 було здійснено зарахування коштів у сумі 16000 грн. Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків, а тому має заборгованість перед ТОВ «ФК «Абекор» за Кредитним договором №1444119 від 31.01.2025 в розмірі 28603,87 грн, що складається з: 15950 грн тіло кредиту, 12653,87 грн нараховані проценти. Вказані обставини підтверджуються: копією кредитного договору №1444119 від 31.01.2025, копією паспорту споживчого кредиту, листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 13.06.2025 року №11824, квитанцією до платіжної інструкції №20119-1363-186006160 від 31.01.2025, розрахунком заборгованості за договором №1444119 від 31.01.2025, листом АТ «Державний ощадний банк України» від 28.11.2025, випискою по рахунку [PERSON] . Між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §1,2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування». «V. Оцінка суду» Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається. Згідно з статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки кредитний договір №1444119 від 31.01.2025, підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому такий договір укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, а також те, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуто, суд доходить висновку, що позивач ТОВ «ФК «АБЕКОР», як кредитодавець, має право вимагати від відповідача [PERSON] , як позичальника, який прострочив виконання зобов`язань, повернення суми заборгованості за кредитним договором №1444119 від 31.01.2025. Відтак, позовні вимоги ТОВ «ФК «АБЕКОР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №1444119 від 31.01.2025 в розмірі 28603,87 грн, що складається з: 15950 грн тіло кредиту, 12653,87 грн нараховані проценти, підлягають задоволенню. «VI. Розподіл судових витрат між сторонами» Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати, понесені ним на відправку копії позову відповідачу в сумі 55 грн. На підтвердження понесених витрат позивач надав квитанцію про сплату послуг з відправки кореспонденції поштової служби АТ «УКРПОШТА» від 26.06.2025 в сумі 55 грн. Оскільки такі витрати понесені у зв`язку із розглядом справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за відправку документів відповідачу в розмірі 55 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved