Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

17.10.2025 директор ТОВ «ФК «Ейс» через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) звернувся з цим позовом до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області. Ухвалою судді зазначеного суду від 27.10.2025 (а. с. 56) позовну заяву разом з матеріалами справи № 138/3053/25 передано за підсудністю до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області, яку суд отримав 26.11.2025. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» (у тексті - ТОВ «Макс кредит») та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9779998 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Кредитор свої зобов`язання з надання грошових коштів виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав. В подальшому, 25.11.2024 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, за умовами якого ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 00-9779998 від 18.05.2024. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за даним кредитним договором станом на 01.10.2025 у нього утворилась заборгованість в сумі 25769,78 грн, що складається із основної заборгованості за кредитом у розмірі 11990,00 грн та заборгованості за процентами у розмірі 13779,78 грн. З цих підстав позивач просить стягнути на його користь з відповідача вищезазначену суму боргу, а також судові витрати. Ухвалою від 01.12.2025 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 64 - 66). Цією ж ухвалою вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачеві встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву і клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачеві і його уповноваженій особі копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надіслано та доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 02.12.2025, що підтверджується відповідними довідками, складеними відповідальним працівником суду (а. с. 68, зворот а. с. 68). Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 01.12.2025, яка 02.12.2025 надіслана відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення за його зареєстрованим місцем проживання, 11.12.2025 повернулася до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній» (а. с. 69, 70). 15.12.2025 суд прийняв рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що постановив відповідну ухвалу (а. с. 74); судове засідання призна чив на 21.01.2026 (зворот а. с. 74). Позивачеві і його уповноваженій особі копію ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 15.12.2025 і судову повістку про виклик до суду в цивільній справі доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 16.12.2025, що підтверджується відповідною довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 77, зворот а. с. 77). Копії ухвал про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 01.12.2025 і про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 15.12.2025, та судова повістка про виклик до суду в цивільній справі, які 16.12.2025 надіслані відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення за його зареєстрованим місцем проживання, 24.12.2025 повернулися до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній» (а. с. 79, 80). 16.12.2025 на офіційному веб-порталі Судової влади України розміщено оголошення про виклик [PERSON] до суду (а. с. 76). Представник позивача в судове засідання 21.01.2026 не з`явився. У пункті 4 прохальної частини позовної заяви уповноважена особа позивача просить суд розгляд позовної заяви здійснювати за відсутності позивача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів; позовні вимоги підтримує в повному обсязі (зворот а. с. 4). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомив; клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Відзив на позовну заяву або інші заяви по суті справи від відповідача до суду не надійшли. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За наведених обставин, в силу приписів зазначеної норми ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 275 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами суд не здійснював. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.05.2024 між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9779998 (у тексті також кредитний договір та/або договір) (а. с. 10 - 14), який відповідачем підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором «08369», що надісланий позивачем 18.05.2024 о 20:54:31 год. на його номер мобільного телефону [NUMBER] . Довідкою ТОВ «ФК «Макс кредит» підтверджується, що [PERSON] ним ідентифікований (а. с. 22). Відповідно до умов договору ТОВ «Макс кредит» надає [PERSON] кредит в сумі ліміту кредитної лінії (сумі кредиту) 10900,00 грн в національній валюті у вигляді кредитної лінії строком на 360 днів, який останній зобов`язується повернути 13.05.2025, оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме 12.06.2024, та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування) (п. п. 1.1. - 1.4. договору). Пунктом 1.5. договору визначено тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1,47 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3. цього договору. Відповідно до п. 1.6. договору за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 10,00 % від суми кредиту. Орієнтована реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього договору становить 9598,20 % (п. 1.8. договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього договору становить 69672,80 грн (а. с. 1.9. договору). Згідно з п. 2.8. договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту - 18.05.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 10900,00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом та оплачуються згідно умов пункту 1.3. цього договору (п. 3.3. договору). Укладенням цього договору сторони домовились, що до правочину застосовуються положення Закону України «Про електронну комерцію» (п. 7.18. договору). Також 18.05.2024 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «51245» відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, який містить умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки (а. с. 20, 21). Інформаційною довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Платежі онлайн» від 18.12.2024 з вих. № 1106/12 (а. с. 23), яке є технологічним оператором платіжних послуг, підтверджується, що на сайті https://treba.credit проведена успішна транзакція з видачі кредитних коштів. З витребуваної судом відповіді Акціонерного товариства «Універсал банк» № БТ/Е-20905 від 10.12.2025 (а. с. 71 - 73) вбачається, що: 1) в банку на ім`я [PERSON] емітована платіжна картка № 5375411411758415; 2) 18.05.2024 о 20:54:50 год. на дану картку зараховані грошові кошти в сумі 10900,00 грн; 3) номер телефону [NUMBER] , який знаходиться в анкетних даних [PERSON] , є його фінансовим номером за цим картковим рахунком. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем суду не надано. 25.11.2024 між ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) та ТОВ «Макс кредит» (клієнт) укладено договір факторингу № 25112024-МК/Ейс (у тексті - договір факторингу), в порядку та на умовах якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування, передбачену цим договором (п. 2.1. договору факторингу) (а. с. 34 - 39). З дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру, та набуває всіх прав за ним. Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги (п. п. 2.3., 2.4. договору факторингу). Відповідно до п. 3.1. договору факторингу фактор сплачує клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі, зазначеній в цьому договорі, протягом десяти банківських робочих днів від дати підписання договору. Пунктом 11.1. договору факторингу передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2026, але у будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами. Факт укладення вказаного договору факторингу підтверджується підписами уповноважених осіб і печатками його сторін на договорі (а. с. 34 - 37), на акті приймання-передачі до договору факторингу № 25112024-МК/Ейс від 25.11.2024 (а. с. 39) і реєстрі боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс кредит» до договору факторингу № 25112024-МК/Ейс від 25.11.2024 (а. с. 38). Згідно з реєстром боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс кредит» до договору факторингу № 25112024-МК/Ейс від 25.11.2024, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 25769,78 грн за кредитним договором № 00-9779998. Відповідач [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням прав та інтересів позивача ТОВ «ФК «Ейс». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). У ч. 1 ст. 628 ЦК України зазначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Вимоги до форми договору передбачені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 (провадження № 61-20799 св 19) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 в справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 23.03.2020 в справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19) і від 07.10.2020 в справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071св20). Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Тому акцентуючи пропозицію ТОВ «Макс кредит» відповідач [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі засвідчив, що він погоджується з усіма умовами оферти, на момент укладення договору не заявив додаткових вимог щодо умов позики та в подальшому прийняв надані кредитодавцем грошові кошти. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір кредитної лінії № 00-9779998 від 18.05.2024 підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а ТОВ «Макс кредит» - кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника із кваліфікованою електронною позначкою часу. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20): «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової системи, що додана до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, і надсилаються інші сторони цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифра, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення... Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071св20), від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), від 12.08.2022 у справі № 234/7297/20 (провадження № 61-11504св21), від 09.02.2023 у справі № 640/7029/19 (провадження № К/9901/35352/19). Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частинами 1, 2 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Абзацом 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 1 ст. 1078 ЦК України зазначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором кредитної лінії № 00-9779998 від 18.05.2024. У позовній заяві зазначено, що боржник з моменту переходу прав вимоги не погашав заборгованість за кредитним договором. Згідно з детальним розрахунком заборгованості, проведеним первісним кредитором, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 25.11.2024 складає 25769,78 грн, з яких: 10900,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 13779,78 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами, 1090,00 грн - сума заборгованості за нарахованими комісіями (а. с. 40). Відповідно до виписки з особового розрахунку за кредитним договором, сформованої новим кредитором, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.10.2025 складає 25769,78 грн, з яких: 11990,00 грн - прострочене тіло кредиту, 13779,78 грн - прострочені відсотки (а. с. 41). Детальним розрахунком заборгованості, проведеним первісним кредитором (а. с. 40) підтверджується, що позивач з дати укладення договору факторингу - 25.11.2024 не здійснював нарахування на умовах кредитного договору, чинного до 13.05.2025. [PERSON] у відповідності до ст. 81 ЦПК України не спростував правильність розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором ТОВ «Макс кредит». Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, у порушення норм законодавства та умов договору [PERSON] не виконав свої зобов`язання, оскільки не повернув первісному кредитору ТОВ «Макс кредит» отримані від нього кредитні кошти, і новому кредитору ТОВ «ФК «Ейс» - грошові кошти для погашення заборгованості, що утворилася із-за невиконання кредитного договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (абз. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, тому вони потребують захисту, тобто позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). За подання до суду цієї позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 27378 від 13.10.2025 (а. с. 6). У зв`язку з повним задоволенням позову витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс». До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7000,00 грн, що підтверджуються поданими разом з позовною заявою доказами: договором про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, укладеним між ТОВ «ФК «Ейс» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери» (а. с. 42, 43); протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (додаток № 1 до зазначеного договору) (зворот а. с. 43); додатковою угодою № 25770808110 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (а. с. 44); актом прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 (зворот а. с. 44). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 5 ст. 136 ЦПК України особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати, зобов`язана одночасно надати докази, які підтверджують наявність обставин, якими обґрунтоване таке клопотання. Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката і доказів на доведення їх неспівмірності суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені повністю, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у заявленому та документально підтвердженому розмірі - 7000,00 грн.

Outcome: approved