Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" 17.04.2020 року звернулось до суду із позовом, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету-Заяву №б/н від 15.08.2011 року, на підставі якої отримав кредит у розмірі 5100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Банком зобов`язання щодо видачі кредиту виконано в повному обсязі, а [PERSON] тривалий час зобов`язання не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 5217,02 грн. [PERSON] помер [INFO] . Банком надіслано 25.10.2016 року претензію до Другої Херсонської державної нотаріальної контори, та 14.12.2016 року отримано відповідь. Зазначає, що відповідач [PERSON] був зареєстрований разом зі спадкодавцем, а відтак, в силу вимог ст. 1268 ЦК України є таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки не заявив про відмову від неї. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 13.08.2020 року представником позивача подано клопотання про долучення доказів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду, проведення інвентаризації, призначено розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив проводити розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] 15.08.2011 року звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету-Заяву №б/н від 15.08.2011 року, на підставі якої отримав кредит у розмірі 5100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно довідки б/н [PERSON] на підставі кредитного договору №б/н від 15.08.2011 року видано кредитні картки № [NUMBER] строком дії 05/15, № [NUMBER] строк дії 01/18. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] за договором №б/н вбачається зміна кредитного ліміту, зокрема 22.04.2014 року старт карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту в розмірі 5100,00 грн, 15.01.2020 року зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн. Як вбачається із виписки по картковому рахунку [PERSON] , останній активно користувався кредитними коштами та періодично здійснював погашення заборгованості. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.01.2015 року. 17.10.2016 року за вих. №SAMDNWFС00004107761 АТ КБ "Приватбанк" надіслано на адресу Другої Херсонської державної нотаріальної контори претензію кредитора, у якій просив повідомити про заведення спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] та коло спадкоємців. 01.12.2016 року за вих. №1438/02-14 Друга Херсонська державна нотаріальна контора на претензію кредитора повідомила, що претензія долучена до матеріалів спадкової справи №143/2015, що була заведена після померлого [PERSON] , який помер [INFO] . За матеріалами спадкової справи №143/2015 заведеної Другою Херсонською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено: - спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора [PERSON] від 13.03.2015 р.; - 07.05.2015 року із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , яка повідомила, що іншими спадкоємцями є [PERSON] , [PERSON] . На день смерті залишилось спадкове майно житловий будинок, інше майно; - 23.11.2016 року надійшла претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк»; - матеріали спадкової справи містять копію заочного рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22.06.2015 року справі №668/6185/15-ц, яке набрало законної сили 03.07.2015 р, яким встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] (помер [INFO] ), без реєстрації шлюбу понад п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно листа Другої Херсонської державної нотаріальної контори від 21.12.2020 р. №2424/01-16, свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [INFO] [PERSON] не видавались. Аналогічного змісту була надана відповідь суду 02.04.2025 р. за вих. №154/01-16. З листа Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту надання адміністративних послуг Херсонської міської ради від 26.05.2025 року за вих. №14-04-10/3117 встановлено, що відповідно до відомостей реєстру територіальної громади інформація щодо реєстрації осіб за адресою: [ADDRESS] станом на 03.01.2015 року відсутня. Матеріали спадкової справи №143/2015 заведеної Другою Херсонською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] не містять відомостей про склад спадкового майна та з`ясування нотаріусом цього складу майна. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. У відповідності до положень ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором /норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст.1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч.2 ст.1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Як окреслив у своїй постанові ВСУ у справі № 192/2761/14, провадження № 61-4724св18 від 23.05.2018 року, основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Таким чином, оскільки з матеріалів справи вбачаєтеся, що відповідач не приймав у спадщину будь-якого майна після померлого спадкодавця, тому суд вважає за неможливе покладання обов`язку відповідальності за кредитним зобов`язанням на потенційних спадкоємців, які не прийняли у спадщину жодного майна, адже вказане зумовить порушення майнових прав та інтересів таких осіб та призведене до дисбалансу спадкових правовідносин лише на користь правомірних очікувань кредитора, що є неприпустимим. За таких обставин, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, та застосування їх до фактичних правовідносин, прийнявши до уваги правові позиції ВС, з врахуванням відсутності складу спадкового майна, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 22 січня 2026 року.

Outcome: dismissed