Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 04 грудя 2025 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому вказує, що 02.06.2017 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0983/82/0509538(1257956200), відповідно до умов якого, Банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 5000,00 грн, строком на 48 місяців з 02.06.2017 по 07.06.2021 шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок, одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних операцій, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов договору, максимальною сумою можливого встановення кредитного ліміту 20 000 грн. 20.09.2019 було укладено договір №114/2-19-F відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/0983/82/0509538(1257956200) укладеним з [PERSON] у сумі 37623 грн 75 коп. 28.12.2022 укладено договір №28-12/2022 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/0983/82/0509538(1257956200) до [PERSON] у сумі 59592, 41 грн. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги за договором №010/0983/82/0509538(1257956200) до [PERSON] у сумі 59592,41 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 36779,63 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 19550,34 грн. інфляційні збитки - 2455,31 грн, нараховані 3% річних - 807,13 грн. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договром №010/0983/82/0509538(1257956200) від 02.06.2017 не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 59592 грн 41 яку позивач просить стягнути із [PERSON] на користь товариства, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 13 грудня 2025 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 13). Заяви, клопотання. У судове засідання представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. не з`явилась, при зверненні до суду з позовом заявив клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 2). 27.01.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. направила заяву про уточнення відомостей стосовно прізвища відповідача, в якій просить вважати правильним у позовній заяві прізвище відповідача " [PERSON] ", яка змінила його на " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилась. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання остання відсутня, інформації щодо своєї адреси суду не надала, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена належним чином (а. с. 16, 17). В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк до суду не надано відзиву на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст.178 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомленим про місце, дату і час судового засідання, суд ухвалює рішення без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. 02.06.2017 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0983/82/0509538(1257956200), відповідно до умов якого, Банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 5000,00 грн, строком на 48 місяців з 02.06.2017 по 07.06.2021 шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок, одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних операцій, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов договору, максимальною сумою можливого встановлення кредитного ліміту 20 000 грн. Пунктами 1.5, 3.1 Договору встановлена фіксована процентна ставка за користування кредитом сумі 42% річних, які клієнт зобов`язаний сплачувати щомісяця, проценти нараховуються за фактичне користування кредитом на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій до яких застосовується пільговий період. Відповідно до пункту 7.1 Договору Банк у встановленому законодавством України порядку має право без згоди клієнта відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі або обтяжити ці права іншим чином на умовах договору. Відповідно до розрахунку заборгованості з картковим рахунком станом на 17.03.2020 заборгованість [PERSON] становить 37623 грн 75 коп, яка складається з заборгованості за дозволеним овердрафтом 32 000 грн., заборгованість за недозволеним овердрафтом 4779 грн 63 коп., заборгованість за відсотками 844 грн 12 коп. 20.09.2019 було укладено договір №114/2-19-F відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/0983/82/0509538(1257956200) укладеним з [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру боржників від 17.03.2020 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 36779 грн 63 коп, з яких 36779 грн 63 коп сума заборгованості за основною сумою боргу та 844 грн 12 коп сума заборгованості за відсотками (а.с. 4). Після переходу прав вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» позичальнику донараховано відсотки за користування кредитним договором у сумі 18706 грн 22 коп, інфляційні збитки 3% річних за користування грошовими коштами у сумі 807 грн 13 коп та інфляційні збитки за період користування кредитними коштами у сумі 2455 грн 31 коп (а.с. 5). 28.12.2022 укладено договір №28-12/2022 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/0983/82/0509538 (1257956200) укладеним з [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до відповідачки у сумі 59592,41 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 36779,63 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 19550,34 грн. інфляційні збитки - 2455,31 грн, нараховані 3% річних - 807,13 грн. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунками ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр». Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються нормами ЦК України. За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями ст. 634 Цивільного кодексу України Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Висновки суду. Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між сторонами у справі було укладено договір у встановленій законом формі, з визначенням усіх істотних умов такого договору. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши [PERSON] у користування кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту. Натомість, відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором не виконала, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість у сумі 59592,41 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 36779,63 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 19550,34 грн. інфляційні збитки - 2455,31 грн, нараховані 3% річних - 807,13 грн. Що стосується вимоги про стягнення 16 000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов такого висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №0583200014 від 02.12.2025, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а. с. 3 зв.). Враховуючи, що позовні вимоги задоволені з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 2422 грн 40, та 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved