Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.09.2025 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя. Позовна заява обґрунтована тим, що з між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] 02.11.1973 було зареєстровано шлюб. Вказувала, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, шлюб існує формально. В період шлюбу сторонами придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . В поданій до суду позовній заяві просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.11.1973. Просила також в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири в [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.09.2025 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.11.2025 закрито підготовче провадження в справі, призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 02.11.1973 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Також судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2000 відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Як встановлено судом, спірне майно, а саме: квартира в [ADDRESS] набуто відповідачем [PERSON] за час перебування в зареєстрованому в шлюбі з позивачем [PERSON] . Суд приходить до висновку про обґрунтованість твердження позивача про те, що таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Будь-які підстави вважати, що спірне майно було придбане виключно за особисті кошти відповідача, що на спірне майно не розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя відповідно до норм ст. 57 СК України, відсутні. Тому суд приходить до висновку, що квартира в [ADDRESS] в розумінні норм ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК є об`єктом спільної сумісної власності сторін по справі, як подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. На підставі викладеного, оскільки спірне майно набуте під час перебування у зареєстрованому шлюбі, частки майна дружини та чоловіка є рівними, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі були домовленості щодо поділу майна подружжя, шлюбний договір, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири. З метою захисту прав позивача необхідно визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як на частку в праві спільної сумісної власності подружжя. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 10789,20 грн, який підлягає відшкодуванню відповідачем.

Outcome: approved