Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

І. Описова частина 1.1. Короткий виклад позиції позивача та відповідача У листопаді 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українита Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про встановлення факту батьківства (визнання батьківства) та внесення змін до актового запису про народження. Позивачка просить суд: встановити факт визнання батьківства щодо її неповнолітньої доньки, зазначивши, що батьком дитини є [PERSON] ; зобов`язати відділ ДРАЦС внести відповідні відомості про батька до актового запису про народження дитини та внести зміни до свідоцтва про народження, у тому числі щодо прізвища дитини (на прізвище батька). В обґрунтування позову зазначено, що з січня 2009 року проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Оскільки на момент народження дитини сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували та спільної заяви батьків/заяви батька про визнання батьківства подано не було, запис про батька у актовому записі про народження дитини здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Позивачка вказує, що [PERSON] визнавав дитину своєю, проживав із нею та донькою, піклувався про дитину, дитина сприймає його як батька. Надалі позивачка зверталася до органу ДРАЦС із питанням внесення змін до актового запису про народження та зазначення батьком [PERSON] , однак отримала відмову та рекомендацію вирішувати питання в судовому порядку. Також позивачка зазначає, що [PERSON] проходив військову службу та на теперішній час зник безвісти, у зв`язку з чим подання ним особистої заяви про визнання батьківства є неможливим. Для підтвердження походження дитини позивачка разом із родичами [PERSON] ініціювала проведення молекулярно-генетичного дослідження, за результатами якого встановлено наявність кровної спорідненості між дитиною та батьками [PERSON] , що, на думку позивачки, підтверджує походження дитини від [PERSON] . Посилаючись на наведені обставини та норми сімейного законодавства, позивачка просить задовольнити позов і забезпечити внесення відповідних змін до актового запису та документів про народження дитини. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. 1.2. Рух справи в суді та процесуальні рішення Позовна заява [PERSON] 04.11.2025 надійшла до Соснівського районного суду м. Черкаси. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.11.2025 позовна заява залишена без руху, позивачу надано семиденний строк для усунення недоліків. Представником позивача [PERSON] 11.11.2025 подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.11.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 26.11.2025 подав пояснення, у яких також висловлено прохання щодо проведення судового засідання за відсутності представника третьої особи. Ухвалою суду від 12.12.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Суд 16.01.2026 перейшов до стадії ухвалення рішення. 1.3. Позиція учасників провадження у судовому засіданні Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечували. Представник третьої особи Служби у справах дітей Рибальченко О.В. висловила думку про те, що задоволення позову буде сприяти найкращим інтересам дитини. ІІ. Мотивувальна частина рішення 2.1. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, оцінка суду Як убачається зі свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , складено актовий запис № 1276 від 09.11.2010, місце реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, матір`ю дитини зазначено [PERSON] , а відомості про батька внесено як [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру акту цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батьків відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка з січня 2009 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , який визнавав дитину своєю та брав участь у її вихованні. Зазначені обставини не заперечували відповідачі [PERSON] та [PERSON] , а також підтвердила допитана як свідок [PERSON] . З наданого свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (відповідачі у справі). Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] [PERSON] проходив військову службу за призовом під час мобілізації з 11.10.2024. [INFO] 10.01.2025 направлено на адресу [PERSON] сповіщення сім`ї № 384, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 06.01.2025 під час виконання бойового завдання. Зазначено, що проведені пошукові заходи результатів не дали та пошук триває. Згідно з наданим витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 14.01.2025 зареєстровано кримінальне провадження за фактом зникнення безвісти [PERSON] з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України. З наданого висновку експерта № 148-МГ молекулярно-генетичної експертизи встановлено кровну спорідненість між [PERSON] (бабусею по батьківській лінії), [PERSON] (дідусем по батьківській лінії) та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим у висновку зазначено, що [PERSON] може бути біологічною онукою [PERSON] та [PERSON] . Наведені обставини суд встановив на підставі поданої позовної заяви та письмових доказів, долучених до матеріалів справи. Згідно із ч. 1-3 ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Змістом ч. 1, 9, 10 ст. 7 СК України закріплено загальні засади регулювання сімейних відносин та визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (ст. 7 Конвенції про права дитини). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до положень ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Так, визнання батьківства є волевиявленням особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком та дитиною. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (ст. 133 Сімейного кодексу України). Статтею 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Поряд з цим, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. За змістом положень ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Отже, ч. 1 ст. 122 СК України встановлює презумпцію шлюбного походження дитини, яка складається з двох частин: презумпції материнства дружини та презумпції батьківства чоловіка. Презумпція шлюбного материнства стверджує, що саме дружина народила дитину і саме ту дитину, яку вона забрала з пологового медичного закладу. Згідно із презумпцією батьківства чоловіка, саме він є батьком дитини, народженої його дружиною. Презумпція батьківства чоловіка (шлюбного батьківства) поширюється на три групи дітей: 1) тих, які були зачаті і народжені в шлюбі; 2) тих, які були зачаті до шлюбу, але народжені в шлюбі; 3) тих, які були зачаті у шлюбі, але народжені після його припинення або визнання недійсним. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульоване змістом ст. 125 СК України. Відповідно до частини другої вищезгаданої норми, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 цього Кодексу. Комплексний аналіз положень ст. 136 СК України дає підстави для висновку, що в судовому порядку батьківство (материнство) може бути оспорено як у випадках, коли в акті про реєстрацію народження батьками дитини вказано осіб, які уклали між собою шлюб, так і тоді, коли батьками дитини при реєстрації встановлення батьківства на підставі спільної заяви батька й матері дитини записано осіб, які в шлюбі не перебувають. Однак у будь-якому разі не можуть бути задоволені вимоги про оспорювання свого батьківства, пред`явлені особою, записаною батьком за її заявою або за спільною заявою з матір`ю дитини, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що фактично вона не є батьком цієї дитини. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). У постановах Верховного Суду від 20.09.2024 у справі № 183/2690/21, від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмета доказування в такій категорії справ. Доказами в такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто під час вирішення спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved