Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Акціонерне Товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі - АТ «ПУМБ») звернулось 21.11.2025 до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами від 09.01.2018 № 22264365, та від 28.09.2020 №1001695545501 у загальному розмірі 80 750,08 грн, а також просить стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладені кредитні договори: - 09.01.2018 кредитний договір № 22264365, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 29 000,00 грн; - 28.09.2020 кредитний договір № 1001695545501, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 66 000,00 грн. Відповідно до вказаних договорів відповідачка отримала кредитні кошти, однак взяті за ними зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 04.08.2025 виникла заборгованість у загальному розмірі 80 750,08 грн, зокрема: - за кредитним договором від 09.01.2018 кредитний договір № 22264365 - 48 377,75 грн, з яких: 27 892,91 грн - заборгованість за кредитом; 20,484,84 грн - заборгованість за процентами; 00,00 грн - заборгованість за комісією; - за кредитним договором від 28.09.2020 кредитний договір № 1001695545501 - 32 372,33 грн, з яких: 17 580,11 грн - заборгованість за кредитом; 4,744 грн - заборгованість за процентами; 14 787,48 грн - заборгованість за комісією. В обґрунтування правомірності стягнення заборгованості за комісією за кредитним договором від 28.09.2020 № 1001695545501 у розмірі 14 787,48 гривень, позивач зазначив, що відповідно до умов вказаного договору, зокрема заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичніх осіб від 28.09.2020, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичній осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Скриль Ю.А. Ухвалою суду від 26.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами у справі. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачці визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка не подала до суду відзиву на позовну заяву, або ж клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, ухвала про відкриття провадження разом з позовом та додатками, надсилалися їй за зареєстрованим місцем проживання. До суду двічі повернулись рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відмітками АТ "Укрпошта" «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням відповідачки про розгляд справи. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Ураховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Матеріалами справи встановлено, що 09.01.2018 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладений кредитний договір кредитний договір №22264365 у формі Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. На виконання вказаного договору позивач відкрив поточний рахунок на ім`я [PERSON] IBAN [NUMBER] з встановленним кредитним лімітом 2 700,00 грн, який згідно з Довідкою про збільшення кредитного ліміту у період з 10.07.2020 по 03.03.2022 збільшився до 29 000,00 грн. Вказаний договір (Заява) підписаний представником АТ «ПУМБ» та [PERSON] особисто. З виписки по особовому рахунку з 28.09.2020 по 04.08.2025 вбачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами та частково погашала кредитну заборгованість. З наданого позивачем суду розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 04.08.2025 за кредитним договором від 09.01.2018 кредитний договір № 22264365 - 48 377,75 грн, з яких: 27 892,91 грн - заборгованість за кредитом; 20,484,84 грн - заборгованість за процентами; 00,00 грн - заборгованість за комісією. Окрім цього 28.09.2020 між АТ «ПУМБ» та відповідачкою укладені кредитний договір № кредитний договір № 1001695545501 у формі Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 66 000,00 гривень. За умовами Заяви від 28.09.2020 № 1001695545501 кредит у розмірі 66 000,00 грн наданий позивачу на загальні споживчі цілі строком на 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01% річних. Пунктом 4 вказаної Заяви передбачений розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99%. Вказаний договір (Заява) підписаний представником АТ «ПУМБ» та [PERSON] особисто. Згідно з платіжною інструкцією від 28.09.2020 № TR.44538651.69594.8810, на відкритий на ім`я [PERSON] рахунок [NUMBER] банк перерахував 66 000,00 грн, призначення платежу «Предоставление кредитных средств по договору № 1001695545501 от 28.09.2020 по ссуде [PERSON] ». З виписки по особовому рахунку з 28.09.2020 по 04.08.2025 вбачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами та частково погашала кредитну заборгованість. З наданого позивачем суду розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 04.08.2025 за кредитним договором від 28.09.2020 № 1001695545501 - 32 372,33 грн, з яких: 17 580,11 грн - заборгованість за кредитом; 4,744 грн - заборгованість за процентами; 14 787,48 грн - заборгованість за комісією. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку позивач). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оскільки відповідачкою підписано кредитні договори (Заяви) від 09.01.2018 № 22264365, та від 28.09.2020 №1001695545501 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорти споживчого кредиту, які містять відомості про розмір кредитного ліміту, розмір встановлених процентів, строк кредитування, порядок погашення заборгованості, суд дійшов висновку про погодження сторонами істотних умов договору, зокрема розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, порядок погашення заборгованості тощо. Договори (Заяви) у встановленому законом порядку відповідачкою не оспорювались та недійсними не визнавались. Відповідачкою обставини підписання кредитних договорі (Заяв) та отримання кредитних коштів не заперечуються. Дослідивши надані позивачем розрахунки заборгованості у взаємозв`язку з виписками по рахунку відповідачки за укладеними кредитними договорами, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог щодо стягнення за кредитними договорами (Заявами) заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Щодо позовних вимог про стягнення комісії за кредитним договором (Заявою) від 28.09.2020 №1001695545501 Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець, на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19, провадження № 61-7416св20. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору № 500958141 від 28 серпня 2014 року про сплату позичальником на користь банку комісій є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року». Відповідно до Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, комісія була встановлена банком за обслуговування кредитної заборгованості, тобто комісія є платою за послуги, що супроводжує кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваних кредитних договорів, то положення заяви від 28.09.2020 №1001695545501 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21. Ураховуючи викладене, суд вважає безпідставною вимогою щодо стягнення заборгованості за комісією за кредитними договорами від 28.09.2020 №1001695545501 у розмірі 14 787,48 грн, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Таким чином заборгованість за договром від 28.09.2020 №1001695545501, заявлена позивачем до стягнення, підлягає зменшенню на суму нарахованої комісії - 14878,48 грн. Отже суд виснував про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором від 09.01.2018 № 22264365 у розмірі 48 377,75 грн (з яких: 27 892,91 грн - заборгованість за кредитом; 20 484,84 грн - заборгованість за процентами) та заборгованості за кредитним договором від 28.09.2020 № 1001695545501 у розмірі 17 584,85 грн (з яких: 17 580,11 грн - заборгованість за кредитом; 4,74 грн - заборгованість за процентами), всього на суму 65 962,60 грн. Щодо судового збору Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог 81,7% (розрахунок: 65 962,60 х 100 / 80 750,08), вважає стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1979,10 грн (розрахунок: 2422,40 х 81,7%).

Outcome: partial