Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача 1. Позивач [PERSON] , .в інтересах якого діє представник адвокат Каралюс В.М., звернувся до суду з позовною заявою до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. 2. Позов обґрунтував тим, що житловий будинок, розташований у [ADDRESS] відносився до суспільної групи робітничий двір та у ньому були зареєстровані: [PERSON] голова домогосподарства. 3. Вказує, що [INFO] померла голова двору - [PERSON] . Зазначає, що після смерті матері він вступив в управління спадковим майном. Зазначає, що інший спадкоємець [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . 4. Вказує, що з метою оформлення своїх спадкових прав він звернувся до нотаріуса, була заведена спадкова справа №202/2024. Однак, повідомленням нотаріуса позивачу було роз`яснено, що для реалізації його спадкових прав на спадкування вказаного житлового будинку йому слід звернутися до суду. Оформити право власності на будинковолодіння в позасудовому порядку йому не видається можливим. 5. Представник відповідача позовні вимоги визнала, у поданій заяві вказала, що не заперечує проти позову. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи 6. В підготовче судове засідання позивач та його представник адвокат Каралюс В.М., не з`явилися, подали заяву, в якій просили суд справу розглянути без їх участі. 7. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить суд розглянути справу без участі представника ради. 8. Третя особа: [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його присутності та вказує, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти їх задоволення. 9. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі. ІІІ. Процесуальні дії у справі 10. Ухвалою суду від 23.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 11. Ухвалою суду від 17.09.2025 підготовче судове засідання було відкладено та витребувано у Мостиської міської ради Львівської області інформацію про те, кому належав житловий будинок в [ADDRESS] , до якої суспільної групи (колгоспний чи робітничий двір і т.д.) відносилось зазначене будинковолодіння, а також хто був зареєстрований та фактично проживав в даному господарстві у період з 15.04.1988 р. до 15.04.1991 р., а також хто проживає та зареєстрований за вказаною адресою. 12. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 13. В даних конкретних правовідносинах Суд знаходить достатні підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні відповідно до вимог статті 200 ЦПК. 14. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 15. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. ІV. Обставини справи, встановлені Судом 16. Судом встановлено, що житловий будинок, що розташований у [ADDRESS] відносився до суспільної групи робітничий двір, станом на 05.08.1992 в ньому були зареєстровані та фактично проживали: [PERSON] , 1919 р.н. голова домогосподарства, що підтверджується випискою з погосподарської книги №2 [ADDRESS] , виданої Мостиською міською радою Львівської області №2-18-90 від 10.05.2024. 17. Встановлено, що [INFO] померла голова двору - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (видане повторно 16.05.2024). 18. На день смерті вона була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Після її смерті в управління спадковим майном вступив її син [PERSON] , який доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку, сплачував комунальні платежі, що підтверджується довідкою №275 від 20.05.2024, виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області. 19. До моменту смерті [PERSON] належно не оформила речові права на майно робітничого двору, у зв`язку з чим на зазначений будинок відсутні належні правовстановлюючі документи. 20. Після смерті матері [PERSON] , позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Романа Степановича за оформленням своїх спадкових прав та була заведена спадкова справа №202/2024. 21. Встановлено, що інший спадкоємець [PERSON] від прийняття спадщини за законом після смерті матері відмовився на користь брата [PERSON] , що підтверджується його заявою від 17.07.2024 посвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вовк Т.Р. 22. З довідки Самбірського МБТІ №1357 від 05.06.2024 вбачається відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . 23. Згідно технічного паспорта загальна площа будинку становить 57,8 кв.м., житлова 29,9 кв.м., допоміжна 27,9 кв.м. Згідно висновку про вартість житлового будинку вартість такого становить 149 036,00 грн. 24. Позивач не може оформити право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Романа Степановича за №377/02-14 від 27.06.2024, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. V. Застосоване Судом законодавство 25. Статтями 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). 26. Спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 27. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 28. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). 29. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. 30. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). 31. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. 32. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 33. Суд приходить до переконання, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивача пов`язується з правом спадкування. 34. Так, в даній ситуації Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано у системі робітничого двору. Зокрема, частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 № 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. 35. Окрім іншого, порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 № 69. 36. Відповідно до пункту 20 Вказівок, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, суспільна група господарства встановлювалася в залежності від роду занять голови господарства (сім`ї). Господарства, в яких після перетворення колгоспу в радгосп залишились лише непрацюючі пенсіонери за віком (бувші члени колгоспу), відносились до господарств колгоспників. Господарства пенсіонерів і учнів-стипендіатів, які не мали працюючих членів сім`ї, відносились до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносились до виходу на пенсію або стипендію. Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робітників або службовців, в залежності від виконуваної роботи. 37. З іншої сторони, згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. 38. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 39. Крім того, відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» суди мають врахувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу реєстрації у виконкомі місцевої ради. 40. Положеннями статтей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 41. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 42. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. 43. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); 44. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); 45. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 46. Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 47. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. 48. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 49. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. VI. Висновки Суду 50. Враховуючи наведені норми, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. 51. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що право власності на спірне нерухоме майно (житловий будинок) належить [PERSON] . Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. 52. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами 53. Виходячи із вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Outcome: approved