Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 96 519 грн. 32 коп., а також судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., мотивуючи тим, що 10.02.2021 згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду №С-001-103561-21-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах в встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн., ліміт кредитної лінії доступний клієнту на момент укладення угоди становить 33 000 грн.. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору. Станом на дату подання цієї заяви відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки, комісію та інші платежі за кредитним договором. Останній платіж/зарахування здійснено (поповнено поточний рахунок) [INFO] . Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 07.02.2025 становить вищевказану суму. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача в своїй позовній заяві просить справу слухати у їх відсутність. Відповідач надав заяву, в якій також просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги визнає частково. Крім того, просив долучити до матеріалів справи квитанції про сплату ним кредитних коштів. Представником позивача надано додаткові пояснення по справі, в яких вона зазначила, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за угодою №C-001-103561-21-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 10.02.2021. Жодна з наданих відповідачем квитанцій про сплату кредитних коштів в кількості 25 штук не підтверджує оплату заборгованості за цим кредитним договором. Так, окрім кредитного договору, стягнення заборгованості за яким є предметом даного спору, між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] були також укладені: договір кредиту № Z03.24886.007410355 від 08.01.2021 та генеральний кредитний договір № ГКД-859585.1 від 08.01.2021, в рамках якого позичальнику був наданий транш № G01.10701.007574540 від 10.02.2021. Відповідач надав до суду квитанції про сплату заборгованості за договором кредиту № Z03.24886.007410355 від 08.01.2021, а також за траншем № G01.10701.007574540 від 10.02.2021, виданим в рамках генерального кредитного договору № ГКД-859585.1 від 08.01.2021. Суд, дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу також врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу ч. 2 ст. 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Вказаного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 10.02.2021 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , тобто відповідачем, було укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування С-001-103561-21-980 (а. с. 26). Відповідно до умов вказаної угоди банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн.. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 33 000 грн. та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку, про що буде повідомлено клієнта додатково. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних, та комісія за обслуговування основної картки згідно тарифів. З копії виписки АТ «Ідея Банк» по рахунку клієнта фізичної особи №100000-2025/0209 (розрахунковий період з 15.02.2017 по 07.02.2025) вбачається, що 10.02.2021 [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в сумі 33 000 грн. 00 коп. (а. с. 27-31). Відтак, є доведеним, що між сторонами було укладено вищевказаний кредитний договір. Копія довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №С-001-103561-21-980 від 10.02.2021 свідчить, що заборгованість відповідача згідно вказаного кредитного договору станом на 07.02.2025 виведено в сумі 96 519 грн. 32 коп., з них: 36 917 грн. 00 коп. заборгованості за простроченим боргом та 59 602 грн. 32 коп. заборгованості за простроченими процентами (а. с. 77). Відповідачем на підтвердження сплати кредиту надано копії квитанцій АТ КБ «Приват Банк» від 02.05.2023, 05.05.2023, 03.06.2023, 05.07.2023, 22.07.203, 03.08.2023, 06.09.2023, 30.09.2023, 15.10.2023, 17.11.2023, 16.12.2023, 17.01.2024, 03,02.2024, 16.02.2024, 05.03.2024, 19.10.2024, 27.11.2024, 20.12.2024, 25.02.2025, 19.03.2025, 18.07.2025, 25.09.2025 та 05.11.2025, з яких вбачається, що останнім 02.05.2023 та 05.05.2023 було здійснено погашення кредиту за договором №Z03.24886.007410355 в сумі 3936 грн. 96 коп. та 215 грн. 00 коп.. Всі решта квитанцій підтверджують лише сплату кредиту в сумі 5 937 грн., 4000 грн., 9300 грн., 5000 грн., 3500 грн., 9000 грн., 8500 грн., 10 000 грн., 8500 грн., 4700 грн., 3000 грн., 4500 грн., 6000 грн., 2500 грн., 2500 грн., 3400 грн., 2000 грн., 9000 грн., 495 грн., 2000 грн., 3500 грн. та 3500 грн. без зазначення номерів договорів (а. с. 69-75). Поряд з цим, з виписки АТ «Ідея Банк» за період з 10.02.2021 по 05.12.2025 вбачається, що вищевказані суми були сплачені [PERSON] за кредитним договором №G.01.10701.007574540 від 10.02.2021. Відповідно, суд не може покласти в основу рішення по даній справі вищевказані квитанції. Доказів, які б свідчили про погашення боргу відповідачем згідно угоди про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування С-001-103561-21-980, до матеріалів справи не долучено. Поряд з тим, суд відмічає, що умовами вищевказаної угоди не визначено строку кредитування, проте копія довідки-розрахунку свідчить, що заборгованість виведено станом на 07.02.2025, тобто за 4 роки. Розмір відсотків за період з 10.02.2021 по 07.02.2025 відповідно до умов договору становить 35 440 грн. 32 коп., виходячи з розрахунку: 36 917 грн.00 коп. (тіло кредиту) х 24% річних х 4 роки = 35 440 грн. 32 коп.. Відповідно, сума заборгованості за простроченими процентами 59 602 грн. 32 коп. не узгоджується з умовами договору. Таким чином, за встановлених обставин, враховуючи, що відповідачем не було вжито належним чином заходів щодо добровільного погашення заборгованості по угоді про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування С-001-103561-21-980 від 10.02.2021, суд приходить до висновку про стягнення з нього суми заборгованості, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 36 917 грн. 00 коп. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 35 440 грн. 32 коп., що в загальній сумі становить 72 357 грн. 32 коп., та відповідно до висновку про часткове задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. в дохід держави, який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі (3028,00х74,96%)=2269 грн. 78 коп..

Outcome: partial