Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

АТ «Кредобанк», в інтересах якого діє представник адвокат Цимбал В.І. звернулось до Чернівецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 червня 2018 року між публічним акціонерним товариством «Кредобанк», найменування якого змінено на акціонерне товариство «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 275/ФО-2018, згідно умов якого Банк зобов`язувався надати у власність Позичальникові грошові кошти (надалі в тексті - кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим Кредитним договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені цим Кредитним договором. Позивач зобов`язання по кредитному договору виконав надав кошти в розмірі, на умовах та в порядку визначеному у кредитному договорі, на обумовлений сторонами строк. Позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на час розгляду справи в судді заборгованість за кредитним договором становить 712664,07 гривень, з яких 575611,98 гривень неповернута сума кредиту; 135882 грн. 60 копійок та 1168,49 нараховані відсотки. Посилаючись на ці обставини, АТ «КРЕДОБАНК» просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 712664,07 грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України у поданій позовній заяві клопоче про розгляд справи у його відсутність, вимоги, викладені в позові, підтримує та просить їх задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлялися про розгляд справи шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. Також, у матеріалах справи містяться конверти, адресовані [PERSON] та [PERSON] , за зареєстрованим місцем проживання, які повернулися до суду з неврученою кореспонденцією. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже за змістом наведених положень процесуального закону повернення судової повістки з відміткою поштового оператора про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається підтвердженням належного повідомлення учасника справи, а днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 09 листопада 2023 року у справі № 753/114/22, провадження 61-6264ск23. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Представником відповідача [PERSON] адвокатом Хейнісом О. подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнаються та заперечується проти їх задоволення. Обгрунтовуючи свої заперечення проти вимог АТ «Кредобанк», представник відповідача посилається на те, що у кредитному договорі, так само як і у додатковій угоді на нього, жодний банківській рахунок не зазначений. Оскільки відповідно до умов кредитного договору позичальником є [PERSON] , жодні альтернативні рахунки, на які позичальник просив перерахувати йому коштів у кредитному договорі не вказані, то кредитні кошти мали бути перераховані саме позичальнику, яким є відповідач [PERSON] . Оскільки матеріали справи не містять доказів видачі кредиту саме позичальнику, на думку [PERSON] це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, тому що меморіальний ордер, наданий банком, складений на ім я іншої особи та не підтверджує факт видачі позичальнику кредитних коштів, а отже банком не було надано до суду первинні банківські документи, якими має підтверджуватись кредитна заборгованість, що є обов`язковою умовою для стягнення на користь банку кредитних коштів, відповідно до наведених вище правових позицій Верховного Суду. Окрім того, [PERSON] зазначає, що Додатком №9 до позовної заяви є вимога від 11.12.2020, відповідно до якої банк вимагав достроково повернути йому кредитні кошти, в сумі 625100, 00 грн., але, із позовної заяви слідує, що банк просить стягнути 712664 грн. 07 коп., що свідчить про те, що розмір заборгованості, який банк вимагав стягнути достроково, відповідно до пред`явленої ним вимоги, є меншим, ніж розмір заявлених банком позовних вимог. [PERSON] стверджує, що із вказаного слідує, що позивачем нараховувались відсотки після пред`явлення ним вимоги про дострокове повернення кредиту, що не відповідає положенням ст.1048 та ст.1050 ЦК України, а тому на переконання представника відповідача банку має бути відмовлено у задоволені позовних вимог в часині стягнення відсотків, які були ним нараховані після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Окрім того, [PERSON] не погоджується із наданим позивачем розрахунком кредитної заборгованості, вказучи при цьому на те, що банком не врахувано кошти, які були сплачені його довірителем [PERSON] після пред`явлення вимоги. Окрім цього, [PERSON] заперечує проти задоволення позовних вимог і в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки, матеріали справи не містять будь яких доказів, якими підтверджується факт надання правової допомоги. Банківські позови про стягнення заборгованості є типовими судовими спорами, які складають більшу частину судових спорів, позивачами у яких є банківські установи, тому 40000 грн. 00 коп. за складання шаблонної позовної заяви є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (надання послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надлання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 26 червня 2018 року між публічним акціонерним товариством «Кредобанк», найменування якого змінено на акціонерне товариство «Кредобанк» (надалі - Позивач, Банк, АТ «Кредобанк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 275/ФО-2018, згідно умов якого Банк зобов`язувався надати у власність Позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим Кредитним договором, а Позичальник зобов`язувався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені цим Кредитним договором (пункт 1.1. Договору). Відповідно до пункту 2.1 Договору Банк видав Позичальнику кредит в сумі 625100,00 (шістсот двадцять п`ять тисяч сто гривень 00 копійок) гривень на строк 240 місяців з терміном погашення до 25 червня 2038 року. Відповідно до пункту 2.2. Договору кредит видається на наступні цілі: 2.2.1. придбання нерухомості - ВР за адресою: [ADDRESS] , пільгова ставка на перші 3 роки кредитування. Кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання (п.2.4.Договору). Суд при цьому не погоджується із твердженнями представника відповідача адвоката Хейніса О. щодо відсутності в матеріалах справи доказів видачі кредиту позичальнику, що за його переконанням є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості, з огляду на наступні обставини. Так, для обліку виданих кредитних коштів Банк відкриває позичковий рахунок № [NUMBER] (п.2.5. Договору). Кредит видається Позичальнику в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку Позичальника на позичковий рахунок у первинного кредитора, або на поточний рахунок Позичальника у ПАТ «Кредобанк» з подальшим перерахуванням коштів на погашення заборгованості у первинного кредитора, в порядку та строки (терміни) встановленні додатком №1 цього Кредитного договору (п. 2.6.Договору). Кредит видається за умови: надання Позичальником підтвердження про внесення за рахунок власних коштів не менше 30% вартості об`єкта кредитування (нерухомості) згідно Договору купівлі-продажу або укладенням із Банком договору застави іншої, крім придбаної нерухомості, ліквідного майна Позичальника, крім випадків, якщо кредит був отриманий на поточні потреби під заставу нерухомості, або на ремонт/ реконструкцію нерухомості або на рефінансування кредиту під заставу нерухомості; та укладення договорів, які забезпечують виконання зобов`язань за цим Кредитним договором (п. 6.1.Договору). Згідно п.2.7. Договору датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворенням строкової заборгованості по позичковому рахунку). Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» свої зобов`язання за Договором виконав, а саме надав кредит у розмірі встановленому в Договорі, що підтверджується: меморіальним ордером № 35108090 від 26 червня 2018 року на суму 625100,00 (шістсот двадцять п`ять тисяч сто гривень 00 копійок) гривень та випискою руху коштів по рахунку ( [NUMBER] ). 26.06.2018 між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1675 (а.с. 111). Відповідно до п.3 зазначеного договору купівлі продажу квартир покупець ( [PERSON] ) зобов`язався сплатити продавцю ( [PERSON] ) 625100,00 грн. протягом одного банківського дня після отримання кредиту в ПАТ «Кредобанк». 26.06.2018 [PERSON] звернувся до банку і заявою про отримання кредитного траншу, відповідно тдо якої просив надати кредитні кошти відповідно до умов кредитного договору №275/ФО-2018 від 26.06.2018 в сумі 625100,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника на поточний рахунок, вказаний позичальником , а саме на рахунок № [NUMBER] , отримувачем яких є [PERSON] (а.с.112). 26.06.2018 з позичкового рахунку № [NUMBER] на рахунок [PERSON] № [NUMBER] було перераховано 625100,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №35108090 від 26.06.2018 (а.с. 17). Таким чином, 26.06.2018 з позичкового рахунку були списані (перераховані)кредитні кошти на рахунок, який вказав позичальник, що свідчить про належне виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором №275/ФО-2018 від 26.06.2018 та підтверджує факт видачі кредиту. Згідно з п.1.1. кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені цим кредитним договором. Згідно з пунктом 3.1. Договору за надання кредиту Позичальник сплачує Банку в порядку та строки (терміни), визначені тарифами Банку наступні комісії: - за видачу кредиту, одноразово - 6188,49 гривень (шість тисяч сто вісімдесят вісім гривень 49 копійок); інші комісії за зміну умов кредитування, передбачені Тарифами Банку. Згідно з пунктом 3.2 Договору за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах визначених цим розділом. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному Обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Договору. На момент укладення цього кредитного договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної Ставки на перший період її дії (перший період дії ставки), надалі - первинна процентна ставка, а саме: 18 вісімнадцять % річних - з дати укладення цього Договору до 25.06.2019 року; 19 (дев`ятнадцять) % річних - з 26.06.2019 року до 30.06.2021 (п,3.3.Договору). Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого розміру змінюваної процентної ставки (п.3.4. Договору). Пунктом 3.5. Договору встановлено, що для цілей цього кредитного договору визначення використовуються в наступному значенні: під UIRD 3М - «Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб строком на 3 місяці у гривні», який визначається агентством «Тhomson Reuters» публікується на сайті Національного Банку України: htpps://bank.gv.uа. Період дії ставки - період у часі для якого встановлюється значення змінюваної процентної ставки. Перебіг першого Періоду Дії Ставки,починається з дати укладення Кредитного договору та завершується зі спливом 36 повних календарних місяців від місяця укладення кредитного договору. Тривалість другого та всіх наступних періодів дії ставки дорівнює трьом календарним місяцям. Дата перегляду ставки - перший банківський день останнього календарного місяця періоду ді ставки. Дата зміни ставки - перший календарний день періоду дії ставки. Базова ставка - процентна ставка, яка розраховується як середньоарифметичне значення щоденних процентних ставок UIRD 3М за три попередні календарні місяці, які передують даті перегляду ставки. Маржа - числове значення, величина якого встановлюється відповідно до умов цього Кредитного договору. Пунктом 3.6. Договору передбачено, що змінювана процентна ставка визначається наступним чином: змінювана процентна ставка= базова ставка + 5 % (Маржа). Пунктом 3.7. Договору передбачено порядок перегляду процентної ставки: 3.7.1.Перегляд Змінюваної Процентної Ставки здійснюється для кожного Періоду дії ставки станом на Дату Перегляду Ставки. Нове значення Змінюваної Процентної Ставки встановлюється для кожного наступного Періоду Дії Ставки у випадку, якщо на Дату Перегляду Ставки відбудеться зміна Базової Ставки, за винятком випадків передбачених цим Кредитним договором. Значення Змінюваної Процентної Ставки залишається на попередньому рівні, у випадку, якщо визначене на Дату Перегляду Ставки значення Змінюваної Процентної Ставки змінювалось менш ніж на один процентний пункт (+/- 1%). При перегляді значення Змінюваної Процентної Ставки для другого Періоду Дії Ставки, дане обмеження не застосовується (3.7.2). Максимальна зміна значення Змінюваної Процентної Ставки, протягом року кредитування, не може перевищити 5% (п`ять процентних пунктів) від значення Змінюваної Процентної Ставки діючої на перший календарний день року кредитування, при цьому рік кредитування визначається як кожні 12 (дванадцяти) місяців починаючи з Дати Зміни Ставки на другий Період Дії Ставки. Позичальник сплачує проценти, комісії та інші платежі за Кредитним договором, щомісяця, відповідно до Графіку (п.3.14. Договору). У випадку неповернення Позичальником кредиту в строк (термін) визначений п.2.1.Кредитного договору, на вимогу Банку Позичальник сплачує пеню, вказану у п.5.1. Кредитного договору (п.3.16.Договору). Позичальник здійснює платежі на виконання цього Кредитного договору, шляхом перерахування у безготівковій формі та/або внесення готівкою на свій поточний рахунок № [NUMBER] відкритий у [ADDRESS] (п.3.18. Договору). Загальні витрати Позичальника по кредиту, Реальна річна процентна ставка та Загальна вартість кредиту для Позичальника за цим Кредитним договором наведені у Графіку платежів (Додаток №2 до цього Кредитного договору). Застереження: обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для Позичальника є репрезентативними та базуються на обраних Позичальником умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що Кредитний договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а Банк і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Кредитному договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги Банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії Кредитного договору (п.3.19. Договору). Згідно з пункту 4.1 Договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни) передбачені цим Кредитним Договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 2604,58 гривень (дві тисячі шістсот чотири гривні 58 копійок) гривень, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим Кредитним договором та/або додатками до нього, згідно Графіку платежів (Додаток № 2 до Кредитного договору), шляхом внесення коштів на поточний рахунок вказаний в п.3.18 Кредитного договору. Якщо кредит видано після 15-го числа поточного місяця, перший платіж по поверненню кредиту здійснюється Позичальником не пізніше останнього робочого дня наступного місяця. Останній платіж дорівнює залишку заборгованості по кредиту (п.4.1 .Договору). Датою погашення кредиту вважається дата зарахування коштів на позичковий рахунок Позичальника (п.4.2. Договору). Сплата кредиту, процентів та інших платежів за цим Кредитним договором може здійснюватись третіми особами у випадках не заборонених законодавством України або передбачених окремими договорами (п.4.3. Договору). Таким чином сторонами при укладенні кредитного договору було погоджено нарахування відсотків до дня повернення кредиту в повному обсязі. Пунктом 5.1 Договору визначено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15 % (відсотків) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Пунктом 6.1.Договору визначено, що виконання зобов`язань за цим Договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому Кредитному договорі та/або договорах забезпечення, зокрема: - неустойкою (штрафом, пенею); - іпотекою трьохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .; - порукою [PERSON] . В забезпечення виконання Кредитних зобов`язань від 26.06.2018 між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки б/н від 26.06.2018. Згідно з пунктом 1.1 Договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за Кредитним договором №275/ФО-2018 від 26.06.2018 року. Відповідно до п. 2.6 Договору поруки Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Пунктом 3.1 Договору поруки, визначено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по Договору Поручитель на вимогу Кредитора сплачує йому пеню:- за зобов`язаннями у гривні в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки; - за зобов`язаннями в іноземній валюті - 0,05 % за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми. Крім того, поручитель відшкодовує кредитору завдані йому таким невиконанням/нсналежним виконанням збитки. Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача адвоката Хейніса О. про те, що [PERSON] як позичальником після виставлення йому вимоги про дострокове поверненні кредитку було здійснено наступні платежі:19.05.2021 20 000,00 грн. - погашення кредиту; 20.05.2021 20 000,00 грн. - оплата відсотків; 06.08.2021 12 000,00 грн погашення кредиту; 07.08.2021 - 12 000,00 грн. - оплата відсотків; 14.09.2021 - 10 000,00 грн. - погашення кредиту; 15.09.2021 - 10 000,00 грн. - оплата відсотків; 01.12.2021 - 20 000,00 грн. - погашення кредиту; 02.12.2021 - 20 000,00 грн. - оплата відсотків, всього разом: 124 000,00 грн., з яких 62 000,00 грн. - погашення кредиту, 62 000,00 грн. оплата відсотків, оскільки, таке твердження не відповідає дійсності, не підтверджено жодними належними, допустимими та достатніми доказами, не надано жодних квитанцій, касових ордерів на підтвердження того, що [PERSON] здійсювались будь які платежі 20.05.2021, 07.08.2021, 15.09.2021, 02.12.2021. Рахунок № [NUMBER] - це транзитний рахунок, відкритий для повернення кредитних коштів (п. 4.8.1. кредитного договору). Згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України, який затверджено Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 №89, рахунки категорії «2909» - інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку, а рахунки категорії «2238» - нараховані доходи за іпотечними кредитами, що надані фізичним особам, які обліковуються за амортизованою собівартістю. З виписки по рахунку № [NUMBER] вбачається, що 19.05.2021, 06.08.2021, 14.09.2021, 01.12.2021 [PERSON] вносив кошти через платіжний термінал на рахунок № [NUMBER] з призначенням платежу «Зарахування внесених коштів для погашення кредиту 29096270024020. Термінал|SSТВ0030». Наступного дня 20.05.2021, 07.08.2021, 15.09.2021, 02.12.2021 відповідно банк перераховував ці кошти з рахунку № [NUMBER] на рахунок № [NUMBER] з призначенням платежу «Оплата %% по траншу №275/ФО-2018 відповідно до кредитного договору №275/ФО-2018 26.06.2018, [PERSON] , 26.06.2018-25.06.2038», що є внутрішньобанківською операцією, проведеною з метою обліку коштів на належному рахунку відповідно до Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку банків повідно до Інструкції пр Правління Національного банку України від 11.09.2017 України, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 389. Отож, твердження представника позивача адвоката Хейніса О. про відсутність доказів факту видачі його довірителю, як позичальнику, кредитнх коштів, спросовані наявними в матераліх справи доказами, які підтверджують сплату [PERSON] певний час процентів за користування кредитними коштами та здійснення часткового повернення кредиту. Окрім того, в матеріалах справи міститься гарантійний лист, з яким [PERSON] звертався до банку, про погашення заборгованості за кредитним договором №275/ФО-2018 від 26.06.2018, в якому позичальником зазначається про те, що заборгованість, яка виникла в результаті відсутності доходів через погіршення бізнесових справ спричинене пандемією корона вірусу, буде погашатися по 20000 грн. щомісяця починаючи з січня 2022 відповідно до того часу поки він не вийде із заборгованості на планові щомісячні платежі по іпотечному кредиту (а.с. 121). Відповідно до ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від обов`язань. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ч.І ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитом боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.І ст.554 ЦК України). На даний час Відповідачі продовжують ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань, та порушують законні права та інтереси Акціонерного товариства «Кредобанк», що підтверджується розрахунком заборгованості, відповідно до якого загальна сума заборгованості становить 712 664,07 (сімсот дванадцять тисяч шістсот шістдесят чотири гривень 07 копійок), що складається з: 575612.98 (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч шістсот дванадцять) гривень 98 копійок неповернута сума кредиту; 135882,60 (сто тридцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні) 60 копійок прострочені відсотки; 1168,49 (одна тисяча сто шістдесят вісім гривень) 49 копійок нараховані відсотки станом на 07.02.2022. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`зується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). На час розгляду справи судом відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення нею заборгованості за Кредитним договором, та не спростовано розміру заборгованості. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №554/4300/16-ц. Також відповідачами не надано доказів на підтвердження належного виконання умов договору. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідачів боргу за кредитним договором №275/ФО-2018 від 26.06.2018 на загальну суму 712664,07 грн. Згідно з пунктом 4.9 Кредитного договору Банк у випадках передбачених п. 2.9 Договору (несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту); порушення істотних умов Договору) Банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших алежних до сплати платежів за цим Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісії, інших належних до сплати платежів за Кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту) право Банку вимагатит дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором виникає у разі прострочення сплати процентів, комісій, інших платежів за Кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на три календарних місяці. Пунктом 4.10 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п.4.9. Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом ЗО (тридцяти) календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п.4.9. Кредитного договору). 11 грудня 2020 року на адресу [PERSON] позивачем було направлено повідомлення-вимогу вих. №1453819 від 11.12.2020 щодо виконання основного зобов`язання, яка боржником отримана особисто 16 грудня 2020 року. 11 грудня 2020 року на адресу [PERSON] позивачем було направлено повідомлення-вимогу вих. №1453819/2 від 11.12.2020 щодо виконання основного зобов`язання, ка боржником отримана особисто 16 грудня 2020 року. На даний час Відповідачі продовжують ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань, та порушують законні права та інтереси Акціонерного товариства «Кредобанк», станом на дату подання позовної заяви до суду заборгованість за кредитним договором не погашена. Відповідачі були ознайомлені, та прийняли усі умови договору, і зобов`язувались їх виконувати. Зокрема, пунктом 10.5 Кредитного договору, визначено, що шляхом підписання цього Кредитного договору, Позичальник підтверджує що він до видачі кредиту ознайомився із діючими Тарифами Банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк», у яких зазначено умови відкриття, ведення, закриття поточних (карткових) рахунків; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також з іншою інформацією про споживчий кредит, надання якої передбачено ч.3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VШ, до видачі кредиту, ця інформація (паспорт споживчого кредиту) надана Позичальнику в письмовій (електронній) формі, встановленій Додатком № 1 до Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIІІ. На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» найменування публічного акціонерного товариства «Кредобанк» було змінено на акціонерне товариство «Кредобанк», відомості про що внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Акціонерне товариство «Кредобанк» виступає правонаступником всіх прав на обов`язків публічного акціонерного товариства «Кредобанк». Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення його в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення кредитної заборгованості. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» від 02.12.2021, 1928-IX встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2481 гривні 00 копійок. Відтак, сума судового збору, що підлягає до сплати за звернення юридичної особи до суду із позовною заявою майнового характеру становить не менше 2481 гривень та не більше 868350 гривень. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду 16.06.2022, судового збору в розмірі 10725 гривень 40 копійок, про що свідчить платіжне доручення №26752177 від 18.05.2021 (а.с.1). Вище викладене дає суду підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь АТ «Кредобанк» понесених ним при зверненні до суду судових витрат, зокрема, судового збору. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представник позивача надав суду копію договору про надання правової допомоги 11 квітня 2019 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВА №1287, виданого 22.01.2021, копією довіреності №12326 від 17.12.2021. Позивачем зазначається, що ним понесено витрати на правову допомогу на суму 106899 грн. 00 коп. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved