Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи До суду 06.12.2024 надійшла позовна заява від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначено про те, що 19.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3757155, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику 3 200 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2 % в день на строк 360 днів. ТОВ «Лінеура Україна» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 3 200 грн, відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Станом на дату звернення до суду заборгованість за вказаним договором становить 18 752 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3 200 грн, прострочена заборгованість зі сплати процентів - 15 552 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 18 752 грн та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. Відповідачем заяви по суті справи не подано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 30.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. 30.01.2025, 24.02.2025, 19.05.2025, 14.07.2025 представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надіслано до суду клопотання, у яких просив розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Ухвалою суду від 20.01.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що 19.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3757155, відповідно до умов якого розмір кредиту складає 3 200 грн (п. 1.2.), строк кредиту 360 днів з періодичністю сплати платежів кожні 30 днів (п. 1.3.), відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що є додатком № 1 до договору. Розмір процентів встановлений договором складає 2 % в день. Порядок надання кредитних коштів передбачений п. 2.1. договору відповідно до якого грошові кошти підлягають перерахуванню на платіжну карту із реквізитами [NUMBER] , або іншої платіжної карти, реквізити якої надано клієнтом. Відповідно до п. 1.6.2. загальна вартість кредиту складає 26 240 грн. У додатку № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту визначено періодичність платежів - 12 періодів по 30 днів кожний, із зазначенням загальної вартості кредиту 26 240 грн, визначенням дати остаточного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором - 13.06.2024. Договір та додаток №1 до договору відповідачем підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора «А589». Паспорт споживчого кредиту, у якому містять відомості про умови кредитування, що тотожні умовам договору, підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «А589». Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненого первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» станом на 21.02.2024 заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 3757155 від 19.06.2023 складає 18 752 грн, у томі числі 3 200 грн заборгованість за основним зобов`язанням та 15 552 грн заборгованість зі сплати процентів. Нарахування процентів за користування кредитними коштами первісним кредитором проведено із застосування денної процентної ставки 2 % за період з 20.06.2023 до 21.02.2024, впродовж 243 днів по 64 грн щодня, проте нарахування не здійснювались у період з 14.12.2023 до 18.12.2023 впродовж п`яти днів. Відповідно до листа ТОВ «Пейтек Україна» № 20240222-2231 від 22.02.2024 19.06.2023 о 18:13:17 здійснено перерахування коштів від ТОВ «Лінеура Україна» на суму 3 200 грн на банківську карту із реквізитами [NUMBER] , номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» [NUMBER], номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» - 62391675-с70а-47а4-866а-bd707ed62da8. Відповідно до договору факторингу № 21/02/2024 від 21.02.2024 (п. 1.1.) згідно із гл. 73 ЦК України, Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредит капітал» (фактор) передає грошові кошти у розпорядження ТОВ «Лінеура України (клієнту) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Розділом 6 договору факторингу передбачено, що відступлення права вимоги відбувається після зарахування грошових коштів визначений у п. 7.11 договору (668 883,52 грн), відступлення прав вимоги здійснюється без згоди боржників. Факт здійснення між сторонами передачі документації щодо прав вимоги підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників. На виконання зазначених положень договору факторингу клієнтом та фактором складено акт приймання-передачі реєстру боржників від 21.02.2024, позивачем надано платіжну інструкцію АТ «Райффайзен банк» № 75443 від 21.02.2024 про перерахування коштів з рахунку клієнта на рахунок фактора в сумі 1 668 883,52 грн. Позивачем надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу відповідно, до якого право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3757155 від 19.06.2023 перейшло від ТОВ «Лінеура України « до ТОВ «ФК «Кредит-капітал». Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також із їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. 3. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Також, відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 19.06.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3757155. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредитні кошти в сумі 3 200 грн. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними. Отже, [PERSON] у визначеному договором порядку не виконав свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів та не сплатив проценти за користування ними, а тому з нього у порядку переуступки права вимоги на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути утворену заборгованість за відповідним кредитним договором. Вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов договору та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про задоволення позову у повному обсязі. Так, зміст наданої позивачем розрахунку із відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором підтверджує обсяг фактично отриманої позичальником суми. При цьому, відповідачем суду не надано будь-яких доказів на спростування достовірності наданого позивачем розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується первинними документами. Відповідно до розрахунку здійсненого судом, за кредитним договором розмір процентів зі ставкою 2 % в день за період дії договору - 360 днів із визначеною сумою отриманих кредитних коштів в сумі 3 200 грн складає -23 040 грн (3 200 грн х 0,02 х 360), разом з тим,

Outcome: approved