Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Незамай Аліна Дмитрівна, яка діє в інтересах позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов мотивовано тим, що 26.02.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №2478533, за умовами якого відповідач отримав кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №28 від 25.07.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 34375 гривень, з яких: 10000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24375 гривень сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, а тому відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики №2478533 в розмірі 34375 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 24375 грн - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на викладене, умови договору та норми діючого законодавства просить задовольнити позов та стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати у виді судового збору 3028 грн, витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1514 грн. Ухвалою суду від 24 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності. У разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 22.01.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до частково задоволення з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 26.02.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №2478533. Згідно умов даного договору, кредитодавець - ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало позичальнику 10000 грн строком на 25 днів за базовою процентною ставкою 2,5% відсотків за кожен день користування кредитом. Згідно договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, та додатковими угодами до нього №2 від 28.07.2021, №7 від 13.06.2022, №32 від 25.07.2024 року, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передало право вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», згідно якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 2478533 від 26.02.2024 року, що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників №28 від 25 липня 2024 року та витягом з реєстру боржників №28 від 25 липня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників №28 від 25 липня 2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики в сумі 34375 гривень, з яких: 10000 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 24375 гривень - заборгованість за відсотками. Всупереч умовам договору кредиту, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційних сайтах вищевказаних фінансових установ та, в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. З моменту отримання права вимоги до відповідача за вказаним вище договором позики ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 2478533 в розмірі 34375 грн, з яких: 10000 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 24375 гривень - заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи викладене, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, встановивши укладення між сторонами договору позики та наявність заборгованості за ним, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за договором позики № 2478533 від 26.02.2024 року 10000 гривень заборгованість за основною сумою боргу. Разом з тим, суд не погоджується з розміром нарахованих позивачем процентів за користування позикою з огляду на таке. Так, з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за договором позики № 2478533 від 26.02.2024 року установлено, що позивачем здійснювалось нарахування відсотків за користування позикою протягом 25 днів за ставкою 0,75% в день за період з 26.02.2024 року по 21.03.2024 та протягом 90 днів за ставкою 2,50% в день за понадстрокове користування позикою за період з 23.03.2024 по 20.06.2024. Отже , необхідно стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування позикою протягом 25 днів за ставкою 0,75% в день за період з 26.02.2024 року по 21.03.2024, що становитиме 10000 грн (сума боргу) х 1% : 0,75 % = 75 грн х 25 днів = 1875 грн, що відповідатиме п. 2 договору позики № 2478533 від 26.02.2024 року. Поряд з цим, необхідно відмовити позивачеві у стягненні із відповідача відсотків за понадстрокове користування позикою за період з 23.03.2024 року по 20.06.2024 із визначеної процентої ставки у розмірі 2,5% за один день користування позикою протягом вищезазначеного строку, оскільки строк позики становить 25 днів. Крім того , відповідно до п.18 договору позики № 2478533 від 26.02.2024 року позикодавець має право у випадку невиконання Позичальником умов цього договору , нараховувати процентну ставку за понадстрокове користування позикою в розмірі , визначеному п. Договору за кожен день такого користування з урахування обмежень, встановлених Законом України " Про споживче кредитування" та іншими актами законодавства ( зокрема , щодо незастосування в період воєнного стану у період існування такого обмеження). Поряд з цим , відповідно до п.2. 3. договору процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,7 % не застосовується у період воєнного стану у період існування такого обмеження. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про споживче кредитування" законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відтак, укладаючи 26.02.2024 року договір позики, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати проценту ставку у розмірі 2,5% за один день користування позикою протягом вищезазначеного строку відповідно до наданого розрахунку, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Таким чином, враховуючи вищенаведе, загальний розмір заборгованості зі сплати відсотків за договором позики № 2478533 від 26.02.2024 року становить 1875 грн за період з 26.02.2024 по 21.03.2024. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають до часткового задоволення у розмірі 11875 грн, в тому числі 10000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 1875 гривень заборгованість за відсотками. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1046,04 (11875 : 34375 х 3028 = 1046,04) грн. Разом з тим, відмовити позивачу в стягненні з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 1514 грн, оскільки вони не доведені належними, достатніми, допустимими доказами. На підставі ст.ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial