Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що спочатку спільного проживання відносини між сторонами складалися добре, вели спільне господарство, сімейний бюджет та спільне майбутнє. Згодом відносили почали поступово погіршуватися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, спільне життя не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини і обов`язки. Відповідач постійно ігнорує інтереси та потреби позивача. Сім`я вже фактично рік як припинила своє існування, проживають у спільному будинку, однак у різних кімнатах, спільного господарства не ведуть. За переконанням позивача збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 7 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 11 грудня 2025 року об 11 год 00 хв. 11 грудня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. Справу призначено до розгляду на 22 січня 2025 року об 11 год 00 хв. У судове засідання позивач не з`явився. 2 грудня 2025 року подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, повністю підтримує заявлені позовні вимоги, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями надісланими за зареєстрованим місцем проживання відповідача та надісланням повідомлення у додаток Viber. Крім того, у встановлений судом строк, не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18). Частиною статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 16 лютого 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 лютого 2016 року, виданим Виконавчим комітетом Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15 березня 2016 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 5 січня 2021 року. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина 2 статті 104 СК України). Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно із частиною 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір». Таким чином, з урахуванням положень частин 1, 2 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору розміром 1211,20 грн за подання позовної заяви.

Outcome: approved