Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») надійшов з Камінь-Каширського районного суду Волинської області за підсудністю 18 листопада 2025 року. Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 21 листопада 2025 року відкрито спрощене провадження у справі. Постановлено розглянути справу 23 грудня 2025 року з повідомленням сторін. Розгляд справи відкладався у зв`язку із продовженням позивачу строку для подання відзиву. На призначену дату судового розгляду 20 січня 2026 року сторони не з`явилися. Представником позивача подано клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності представника позивача. Представником відповідача подано додаткові пояснення, які судом прийнято до розгляду як відзив на позовну заяву. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. 2. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у позовній заяві вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та відповідач [PERSON] 30 серпня 2022 року в електронній формі уклали договір про споживчий кредит № 104171413, згідно з яким відповідач отримав 15 тисяч гривень кредиту. Кредитним договором передбачено право ТОВ «Мілоан» відступати, передавати або відчужувати в будь-який інший спосіб право грошової вимоги без згоди позичальника. Боржник не виконував своїх зобов`язань у частині повернення заборгованості первісному кредитору. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 31 січня 2023 року укладено договір відступлення права вимоги № 90-МЛ/Т. Відповідно до реєстру боржників та договору відступлення права вимоги № 90-МЛ/Т позивач набув право грошової вимоги за Кредитним договором № 104171413 від 30 серпня 2022 на суму 59250 гривень, з яких 15 тисяч гривень заборгованість за тілом кредиту, 42750 гривень відсотки, 1500 гривень прострочена заборгованість за комісією. Крім вказаних сум, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2422,4 гривні, пов`язані з оплатою судового збору, та 8 тисяч на професійну правничу допомогу. 3. Стислий виклад позиції відповідача. Представник відповідача адвокат Пасевич О.П. у письмових поясненнях звернув увагу, що позивачем пропущеного строк позовної давності для звернення до суду. Відповідача жодним чином не було повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Крім того, позивачем до позову не подано жодних доказів про сплату за надання правничої допомоги адвокатським об`єднанням «Апологет». 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та ТОВ «Мілоан» 30 серпня 2022 року уклали електронний договір про споживчий кредит № 104171413, згідно з яким відповідач отримав у первісного кредитора 15 тисяч гривень. Строк кредитування становив 105 днів: пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів. Процентна ставка 1% за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду. Стандартна ставка 3% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду. Комісія за надання кредиту 1500 гривень. Договором передбачено право ТОВ «Мілоан» відступати, передавати або відчужувати в будь-який інший спосіб право грошової вимоги без згоди позичальника. Анкету-заяву на отримання кредиту у ТОВ «Мілоан», договір про споживчий кредит № 104171413, паспорт споживчого кредиту, графік платежів [PERSON] підписав за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора. При цьому відповідач надав ТОВ «Мілоан» свої анкетні дані та номер банківського карткового рахунку. Згідно з платіжним дорученням № 50196521 [PERSON] отримав від ТОВ «Мілоан» 15 тисяч гривень 30 серпня 2022 року. ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 31 січня 2023 року уклали договір про відступлення права вимоги № 90-МЛ/Т. Відповідно до вказаного договору, витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 104171413 від 30 серпня 2022 року. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 90-МЛ/Т заборгованість [PERSON] складає 59250 гривень, з яких 15 тисяч гривень заборгованість за тілом кредиту, 42750 гривень відсотки, 1500 гривень комісія. 5. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Згідно з пунктами 3, 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК) засадами цивільного судочинства зокрема є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі статтею 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною другою статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 627 ЦК у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно зі статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із статтею 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно з частиною першою статті 1079 ЦК сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Згідно із статтями 256, 257 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п`ятою статті 261 ЦК встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК в редакції Закону України № 3450-ІХ від 08 листопада 2023 року у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно до Закону України № 4434-ІХ від 14 травня 2025 року, який набрав чинності 04 вересня 2025 року, пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК виключено. Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і триває на цей час. Відповідно до частин першої-восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції на момент виникнення спірних правовідносин (укладення договору первісним кредитодавцем та відповідачем) Реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції на момент виникнення спірних правовідносин (на день укладення договору первісним кредитодавцем та відповідачем) реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З врахуванням процитованого вище законодавства щодо зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану, їх відновлення, суд вважає, що позивач у цьому випадку строк позовної давності не пропустив. Щодо неповідомлення первісним кредитором [PERSON] про відступлення права вимоги суд звертає увагу, що право ТОВ «Мілоан» відступати, передавати або відчужувати в будь-який інший спосіб право грошової вимоги без згоди позичальника передбачено договором про споживчий кредит № 104171413. Стороною відповідача не подано доказів про виконання або часткове виконання зобов`язань [PERSON] щодо повернення кредиту первісному кредитору. З наданих позивачем доказів слідує, що [PERSON] у належній формі уклав кредитний договір, користувався кредитними коштами. Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежів та не повернув тіло кредиту. Отже, вимога позивача у частині стягнення тіла кредиту підлягає до повного задоволення. Суд констатує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16. Суд вважає, що пред`явлені позивачем до стягнення суми заборгованості по відсотках також відповідають існуючим між сторонами правовідносинам. Загальний розмір заборгованості [PERSON] по відсотках становитиме: 15000 гривень (тіло кредиту) ? 15 (кількість днів 30 серпня 2022 року по 14 вересня 2022 року) ? 1 % = 2250 гривень; 15000 гривень (тіло кредиту) ? 90 (кількість днів з 15 вересня 2022 року по 13 грудня 2022 року включно) ? 3 % = 40500 гривень. Всього: 42500 гривень. Між тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача комісії за видачу кредиту. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду підтвердження про оплату додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, які надаються позичальником та за які встановлена комісія за обслуговування кредиту. Таким чином, в частині стягнення із [PERSON] 1500 гривень комісії необхідно відмовити. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року по справі № 204/224/21. З огляду на викладене вище суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити частково. 6. Питання розподілу судових витрат. Позивач при поданні позову сплатив 2422,4 гривень судового збору, які у зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог (97,47 %). Крім цього, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 гривень. Вирішуючи це питання, суд дійшов таких висновків. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 810/2806/18 виснував, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107, акт наданих послуг № Д/3874 від 19 вересня 2025 року, опис наданих послуг до акту №Д/3874 від 19 вересня 2025 року. Між тим, у додатках до позовної заяви відсутні докази про оплату наданої правничої допомоги. Таким чином, суд вважає, що позивач документально не підтвердив витрати на правничу допомогу відповідно до вимог статті 137 ЦПК. 7. Висновок суду щодо позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: partial