Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 75415144 від 11.06.2021 у розмірі 9382,80 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено таке. 11.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - первісний кредитор (далі - ТОВ «1 БАНК») та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 75415144, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, і за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3000,00 грн, на погоджений умовами договору строк - 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок - платіжну картку № [NUMBER] позичальника, а останній зобов`язався повернути їх і сплатити позикодавцю проценти у розмірі 1,99 % в день від суми кредиту. 19.11.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 1911 від 19.11.2021, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі і до відповідача за договором позики № 75415144 від 11.06.2021. В подальшому 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі до відповідача за договором позики № 75415144 від 11.06.2021. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9391,80 грн. Відповідач заборгованість за договором позики не погасив, у зв`язку із чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 9382,80 грн, з яких: 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6382,80 грн - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання за вказаними вище кредитним договором, позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у вказаному розмірі, стягнувши з відповідача судові витрати. Представник позивача ТОВ «Фінпром маркет» у судове засідання не з`явився, просив суд про розгляд справи без його участі та ухвалити заочне рішення. 20.01.2026 від представника позивача надійшло клопотання про витребування з АТ «Універсалбанк» додаткових доказів, що містять банківську таємницю. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судових засідань, шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання у судові засідання не з`явився. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подано. Тому згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень позивача суд проводить заочний розгляд справи. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування з у АТ «Універсалбанк» доказів. Ухвалою суду від 20.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторона позивача посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково зважаючи на таке. Судом встановлено, що 11.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено договір позики № 75415144, який підписано електронним підписом позичальника , відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора «2jyBwsYFBG», за умовами якого позикодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 3000,00 грн, на строк - 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок - платіжну картку № [NUMBER] позичальника, а останній зобов`язався повернути їх і сплатити позикодавцю проценти у розмірі 1,99 % в день від суми кредиту. Дата надання позики 11.06.2021, дата повернення кредиту 11.07.2021. Також відповідачем підписана таблиця обчислення вартості кредиту (а. с. 15, 15 зворот). У довідці про ідентифікацію вказано, що ТОВ « БАНК» при укладенні договору № 75415144 здійснювалася ідентифікація позичальника (а. с. 16). ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» повідомило ТОВ «1 БАНК» про успішне перерахування 11.06.2021 на платіжну карту № [NUMBER] отримувачу [PERSON] від ТОВ «1 БАНК» коштів у сумі 3000,00 грн. Аналогічна інформація міститься у копії платіжної інструкції e0b3b054-c5a6-45f4-88c1-3cb0fbaeab46 (а. с. 17 зворот, 18). 19.11.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 1911, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами», відповідно до Акту прийому-передачі від 19.11.201 Реєстру заборгованості до вказаного договору факторингу та самого Реєстру від 19.11.2021, набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі і до відповідача за договором позики № 75415144 від 11.06.2021 (а. с. 30 зворот-34, 35, 36-37). 03.04.2023 між ТОВ «Фінпром маркет» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 030423-ФК, за яким позивачем, відповідно до акту-прийому передачі реєстру заборгованостей від 03.04.2023 та реєстру боржників від 03.04.2023, було набуто право грошової вимоги до відповідача за договором № 75415144 від 11.06.2021 на суму заборгованості у розмірі 9391,80 грн (а. с. 38 зворот-42, 43, 44-45). З розрахунку заборгованості, виданого ТОВ «Фінпром маркет» вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за договором позики № 75415144 від 11.06.2021 за період з 11.06.2021 по 19.11.2025 становить 9382,80 грн, з яких: 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6382,80 грн - сума заборгованості за відсотками. Відсотки нараховано за період з 12.06.2021 по 26.09.2021 за ставкою 1,99 % за 1 день (а. с. 8-10). З відповіді АТ «Універсал банк» за № БТ/Е-21553 від 16.12.2025, яка надійшла на виконання ухвали суду від 04.12.2025 про витребування доказів, вбачається, що на ім`я [PERSON] АТ «Універсал банк» не було емітовано платіжну картку з прихованим номером № [NUMBER] (а. с. 76). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так з наданих доказів судом встановлено, що 11.06.2021 між кредитодавцем - ТОВ «1 БАНК» позичальником - відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 75415144 про надання грошових коштів у позику, відповідно до якого товариство зобов`язалося надати позичальникові позику шляхом її перерахування на банківський, картковий рахунок позичальника, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2jyBwsYFBG. Також, з огляду на наведені обставини та докази у справі, судом встановлено, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Фінпром маркет», перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 75415144 від 11.06.2021. У вказаному договорі позики № 75415144 від 11.06.2021 зазначено реквізити відповідача, а саме: «Позичальник: [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] , e-mail: [INFO] , рахунок: [NUMBER] ». Представником позивача для підтвердження факту перерахування відповідачу позики у розмірі 3000,00 грн за договором позики № 75415144 від 11.06.2021 було заявлено клопотання про витребування доказів, а саме представник позивача просив витребувати у АТ «Універсал банк» інформацію щодо належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Універсал банк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), за період з 11.06.2021 по 14.06.2021. Ухвалою суду від 04.12.2025 вказане клопотання представника позивача було задоволено та витребувано докази. Представник позивача стверджує, що грошові кошти у розмірі 3000,00 грн за договором позики № 75415144 від 11.06.2021 позичальнику - відповідачу [PERSON] було надано позикодавцем - ТОВ «1 БАНК» шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , який відкрито у АТ «Універсал банк». На виконання вимог вказаної ухвали, АТ «Універсал банк» надано інформацію про те, що на ім`я [PERSON] АТ «Універсал банк» не було емітовано платіжну картку з прихованим номером № [NUMBER] . Отже, інформація, яка надана АТ «Універсал банк» про те, що на ім`я відповідача [PERSON] у банку не було емітовано платіжну картку з прихованим номером № [NUMBER] виключає можливість підтвердження надання відповідачу грошових коштів у сумі 3000,00 грн за договором позики № 75415144 від 11.06.2021 на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , який відкрито у АТ «Універсал банк». Судом враховано висновок Верховного Суду, який зроблено у постанові № 334/3056/15 від 30.11.2022 про те, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Однак, як зазначено вище, згідно з інформацією з АТ «Універсал банк» на ім`я відповідача не було емітовано платіжну картку з прихованим номером № [NUMBER] , що спростовує факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 3000,00 грн за договором позики № 75415144 від 11.06.2021. Також суд зазначає, що наявні в матеріалах справи лист ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» та копія платіжної інструкції e0b3b054-c5a6-45f4-88c1-3cb0fbaeab46 про перерахування позики у розмірі 3000,00 грн на банківську картку відповідача [PERSON] за № [NUMBER] не є належним доказом надання відповідачу у позику грошових коштів у сумі 3000,00 грн за договором позики № 75415144 від 11.06.2021, оскільки існування вказаного вище карткового рахунку на імяя відповідача спростовано листом АТ «Універсал банк». Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо докази суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт виконання позикодавцем («1 БАНК») зобов`язання щодо надання позики відповідачу, оскільки позивач стверджує про те, що кошти було зараховано саме на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , а існування відповідного рахунку спростовано відповіддю банку. Розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, відповідно до частини третьої цієї статті, відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Звертаючись із даним позовом до суду представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу, покладаються, у разі відмови в позові, - на позивача. З огляду на те, що суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позов у повному обсязі судові витрати покладаються на позивача, отже відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача, понесених ним судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed