Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

В листопаді 2025 р [PERSON] (позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, стягнення додаткових витрат на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 8000,00 грн, починаючи з 07.11.2025 р. і до закінчення навчання - до 30.06.2029 р. та стягнути з відповідача 50 % додаткових витрат за навчання - 110000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні в позивача. [PERSON] досяг повноліття та продовжує навчання на контрактній формі навчання в «Державному університеті «Київський авіаційний інститут», термін навчання -до [INFO] , вартість навчання за чотири роки - 220000,00 грн. Позивач самостійно не може утримувати повнолітнього сина, що стало підставою для звернення до суду. У відзиві на позов відповідач не заперечує щодо задоволення позову в частині стягнення аліментів в розмірі 4000,00 грн на місяць. Зазначає, що щомісячні витрати на сина, які зі слів позивача складають 16058,00 грн, не підтверджені жодними доказами. Просить врахувати, що відповідач є непрацездатною особою, пенсіонером, має проблеми зі здоров`ям, має на утриманні повнолітню дочку [PERSON] , на яку за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2024 р. у справі №761/178984/24 стягуються аліменти в розмірі 4000,00 грн на місяць. Крім цього, положення статті 185 СК України щодо додаткових витрат на дитину не застосовуються до повнолітніх дітей, які продовжують навчання. При цьому, відсутні докази понесення позивачем витрат в сумі 110000,00 грн, фактично позивач сплатила лише 27500,00 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 14.11.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову в частині стягнення аліментів в розмірі 4000,00 грн на місяць . Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який за рішенням Шеввченківського районного суду м. Києва від 14.09.2015 р. у справі № 761/11863/15-ц розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , як проживають з матір`ю- позивачем. [PERSON] навчається на контрактній формі навчання в ДНП «Державний університет «Київський авіаційний інститут», термін навчання -до 30.06.2029 р., вартість навчання за чотири роки - 220000,00 грн., що підтверджується договором про навчання в ДНП «Державний університет «Київський авіаційний інститут» від 08.08.2025 р., заявою-договором на надання освітніх послуг від 11.08.2025 р., довідкою №322 від 14.10.2025 р. [PERSON] є пенсіонером, отримав 94203,93 грн пенсії за вислугою років з 01.05.2025 р. по 31.10.2025 р., має проблеми зі здоров`ям, що підтверджується довідками лікарів, консультаційними висновками спеціалістів. За рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2024 р. у справі №761/178984/24 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 4000,00 грн на місяць. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). В постанові Верховного Суду від 13.05.2021 р. у справі № 308/4214/18 зазначено, що сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000,00 грн, починаючи з 07.11.2025 р., до закінчення навчання в ДНП «Державний університет «Київський авіаційний інститут», але не пізніше досягнення сином двадцяти трьох річного віку. Суд також вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсним потребам повнолітнього сина і не призведе до порушення прав відповідача. При цьому, судом враховано матеріальний стан відповідача, наявність в нього проблем зі здоров`я, необхідність лікування та наявність у відповідача повнолітньої дочки, на утримання якої він сплачує 4000,00 грн на місяць. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення з відповідача 50 % додаткових витрат за навчання в розмірі 110000,00 грн. варто зазначити наступне. Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Між тим, як було зазначено вище, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Верховний Суд у своїй постанові від 29.03.2018 у справі №642/36/16-ц зазначив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина визначений главою 16 СК України, яка передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат. Статтею 201 СК України визначено застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Згідно вказаної норми до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України щодо обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі №512/4397/17. Крім цього, відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18, від 1 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18, від 26 вересня 2018 року у справі №569/6838/15, навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Варто також зазначити, що позивачем надано докази оплати за навчання за два семестри - 55000,00 грн, а згідно прохальної частини позовної заяви позивач просила стягнути з відповідача 50 % вартості навчання за чотири роки в розмірі 110000,00 грн. При цьому, розмір аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000,00 грн,, який стягнуто судом, покриває 50 % вартості навчання за один рік (4000Х12=48000). З огляду на викладене, відсутні підстави для стягнення з відповідача 110000,00 грн, що є 50 % вартості навчання. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі - 1211,20 грн.

Outcome: partial