Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем, перебуває у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.04.2011 було розірвано. 04.05.2012 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24.03.2024 змінено розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 1 500,00 грн. щомісячно на 1 600,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 06.08.2025 між позивачем в інтересах неповнолітнього сина та Луцьким національним технічним університетом було укладено договір Б-01053 про надання освітніх послуг для [PERSON] , який навчається за спеціальністю «F2 Інженерія програмного забезпечення». Згідно п.9 Договору Б-01053 вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 146 400,00 грн. на індекс інфляції за роки навчання. Зазначає, що відповідач у відповідності до вимог ст.199 СК України зобов`язаний утримувати свого сина за час його навчання. Ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому КМУ порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. У цьому випадку така індексація буде проводитися у 2027 році, однак враховуючи, що договір Б-01053 про надання освітніх послуг передбачає індексацію вартості навчання вже з наступного року навчання з урахуванням індексу інфляції за попередній 2025 рік, то стягнення аліментів із врахуванням індексу інфляції слід здійснювати з 01.01.2026. Крім цього, 08.08.2025 вона здійснила часткову оплату вартості навчання сина в розмірі 18 300,00 грн. за перший семестр. 07.10.2025 [PERSON] став повнолітнім, відтак період з 01.09.2025 по 07.10.2025 (37 днів) вартість навчання неповнолітньої дитини є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України. Відтак, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу половину вартості таких витрат, а саме 2 943,91 грн. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 5 372,50 грн. щомісячно з дати звернення до суду та закінчення навчання 30.06.2029 з проведенням щорічної індекскації розміру аліментів починаючи з 01.01.2026 та стягнути з відповідача на її користь 2 943,91 грн. додаткових витрат як половини вартості навчання сина [PERSON] за період з 01.09.2025 по 07.10.2025, а також понесені по справі судові витратию Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін та за наявними у справі матеріалами. Відзиву від відповідача у встановлений ухвалою строк до суду не надходило. Ч.1 ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд, але не подав відзиву на позов, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24.03.2024 змінено розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 1 500,00 грн. щомісячно на 1 600,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 06.08.2025 між [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] та Луцьким національним технічним університетом укладено договір Б-01053 про надання освітніх послуг для [PERSON] , який навчається за спеціальністю «F2 Інженерія програмного забезпечення» на денній формі навчання. Також, 06.08.2025 між [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] та Луцьким національним технічним університетом укладено договір Б-01053 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою. Щодо вимоги про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання з проведенням щорічної індексації, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Ч.1 ст. 182 СК України зобов`язує суд проаналізувати ряд обставин під час визначення розміру аліментів, з приводу чого суд зазначає таке. Відповідач не надав відомостей про свій стан здоров`я та матеріальне забезпечення. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців останній також не надав. Позивач не довела суду наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Окрім того позивач не довела суду наявність витрат відповідача, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Інших обставин, що мають істотне значення та мають враховуватися під час присудження аліментів, суд не вбачає. Таким чином, аналізуючи наведене, та приймаючи до уваги вищевказані обставини справи, матеріальний стан сторін, суд дійшов до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина сторін, в розмірі 5 372,50 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Відповідно до ч. 1-2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з п.9 договору Б-01053 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, а саме між [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] та Луцьким національним технічним університетом загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 146 400,00 грн. на індекс інфляції за роки навчання. Вартість освітньої послуги за кожний календарний рік окремо становить: 1-й рік навчання 36 600,00 грн.; 2-й рік навчання - вартість 1-го року навчання х індекс інфляції за 2025 рік грн.; 3-й рік навчання - вартість 2-го року навчання х індекс інфляції за 2026 рік грн.; 4-й рік навчання вартість 3-го року навчання х індекс інфляції за 2027 рік грн. П.10-4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений Постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003 визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. Таким чином, вимога позивача про врахування індексу інфляції відразу з 01.01.2026, а саме з довільної дати є необґрунтованою та суперечить вимогам ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений Постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003. Суд звертає увагу позивача на те, що вимога про індексацію з дати, яка не є ні датою з якої присуджено стягнення аліментів, ні датою набрання рішенням законної сили, ні датою виникнення права на аліменти після повноліття суперечить принципу законності. Відтак, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання до досягнення дитиною повноліття, суд враховує наступне. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Навчання дитини з метою здобуття освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, що відповідає висновкам зробленим Верховним Судом у поастанові № 336/1488/19 від 26.08.2020 Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 24.03.2024 змінено розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 1 500,00 грн. щомісячно на 1 600,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів призначався саме для забезпечення всіх потреб неповнолітнього сина сторін, включаючи освіту. Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачем заявлена вимога на відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., на підтвердження яких надані наступні докази: копія договору № 517 про надання правової допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера № 18 від 14.11.2025 на суму 5 000,00 грн. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial