Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

22.08.2025 через систему «Електронний суд» до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов позов [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Кожевнікова Олена Валеріївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Онлайн», в якому він просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Онлайн» на користь [PERSON] у зв`язку з невиконанням рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/14870/22, щодо не повернення поворотної фінансової допомоги, інфляційні втрати на суму 1 167 463,91 грн, 3% річних на суму 226 569, 86 коп., а всього 1 394 033 гривні 77 копійок. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.12.2022 у справ №607/14870/22 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Онлайн» на користь [PERSON] заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 04 вересня 2018 року у сумі 1400000 (Один мільйон чотириста тисяч) гривень. Враховуючи, що відповідач не виконав своє зобов`язання щодо стягнення з нього заборгованості в сумі 1 400 000 грн., з 05.03.2020 по 23.07.2025 на підставі положень статті 625 ЦК України у позивача виникло право вимагати у відповідача сплатити суму нарахованих інфляційних втрат за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тож, вищенаведене свідчить про те, що позивач має право на стягнення з відповідача 3% річних на суму 226 569,86 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 167 463,91 грн. Ухвалою судді від 27.08.2025 відкрито провадження у цивільній справі №607/17346/25. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 17.11.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представником позивача подано суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про визнання позову. Розгляд справи просив проводити у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12 грудня 2022 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/14870/22 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Онлайн» про стягнення боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Онлайн» на користь [PERSON] , [INFO] , заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 04 вересня 2018 року у сумі 1400000 (один мільйон чотириста) гривень. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Онлайн» на користь держави судовий збір у сумі 6202 (Шість тисяч двісті дві) гривні 50 копійок. Судовий збір у сумі 6202 (Шість тисяч двісті дві) гривні 50 копійок компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено в ході розгляду справи, рішення суду від 12.12.2022 відповідачем не виконано, що не заперечується і самим відповідачем. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. За вимогами ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Виходячи із положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Правовий аналіз положень статей 526, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18. Отже, зобов`язання, яке виникло між сторонами по справі, виникло саме на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12.12.2022, яке набрало законної сили та за своїм характером є грошовим зобов`язанням, оскільки, полягає в тому, що [PERSON] має право вимагати від ТОВ «Тернопіль Онлайн» сплатити грошові кошти за невиконання грошового зобов`язання, в свою чергу, ТОВ «Тернопіль Онлайн» зобов`язаний сплатити грошові кошти на користь [PERSON] . Тому, враховуючи ту обставину, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати грошових коштів, розмір яких визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12.12.2022, у [PERSON] виникло право на застосування наслідків такого порушення, зокрема у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України. Так, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляцію від простроченої суми за період з 05.03.2020 по 25.07.2025 в загальному розмірі 1 394 033, 77 грн (226 569, 86 грн - три відсотки річних від суми заборгованості та 1 167 463, 91 грн - компенсація інфляційних втрат від суми заборгованості). Проте, що стосується періоду розрахунку, суд звертає увагу на відсутність правових підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат починаючи із дня введення на території України воєнного стану (24 лютого 2022 року), оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи використання позивачем періоду нарахування штрафних санкцій, а саме з 05.03.2020 по 25.07.2025 для розрахунку, тому суд здійснює самостійний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат починаючи з 05.02.2020 по 23.02.2022 (день, якому передує запровадження воєнного стану в Україні), беручи за основу для нарахування заборгованість у розмірі 1 400 000 грн. Кількість днів прострочення за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 складає 721 дні, а отже, розмір трьох відсотків річних за вказаний період становить 82 964,38 грн., з розрахунку: (сума заборгованості) x 3% x (кількість днів прострочення) : (кількість днів у році) = 1400000 x 3% x 721 : 365 = 82 964,38 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних від простроченої суми за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 в розмірі 82 964,38 грн. Також, згідно із інформацією про індекси інфляції розміщеної на офіційному сайті Держстандарту, за період з липня 2020 року по лютий 2022 року включно, визначено такі індекси інфляції (індекси споживчих цін на товари та послуги): березень 2020 року - 100.8%, квітень 2020 року 100,8%, травень 2020 року 100,3%, червень 2020 року 100,2%, липень 2020 року 99,4%, серпень 2020 року - 99,80%, вересень 2020 року - 100,50%, жовтень 2020 року - 101,00%, листопад 2020 року - 101,30%, грудень 2020 року - 100,90%, січень 2021 року - 101,30%, лютий 2021 року - 101,00%, березень 2021 року - 101,70%, квітень 2021 року - 100,70%, травень 2021 року - 101,30%, червень 2021 року - 100,20%, липень 2021 року - 100,10%, серпень 2021 року - 99,80%, вересень 2021 року - 101,20%, жовтень 2021 року -100,90%, листопад 2021 року - 100,80%, грудень 2021 року - 100,60%, січень 2022 року - 101,30%, лютий 2022 року - 101,60%. Індекс інфляції за весь період = (100.8 : 100) x (100.8 : 100) x (100.3 : 100) x (100.2 : 100) x (99.4 : 100) x (99.8 : 100) x (100.5 : 100) x (101.0 : 100) x (101.3 : 100) x (100.9 : 100) x (101.3 : 100) x (101.0 : 100) x (101.7 : 100) x (100.7 : 100) x (101.3 : 100) x (100.2 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (101.2 : 100) x (100.9 : 100) x (100.8 : 100) x (100.6 : 100) x (101.3 : 100) x (101.6 : 100) = 1.190011 Інфляційне збільшення = 1400000 x 1.190011 - 1400000 = 266 015,74 грн. За наведених вище підстав, в силу вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки таке суперечить вимогам закону, зокрема щодо нарахування трьох відсотків та інфляційних втрат, визначених статтею 625 ЦК України, у період дії в Україні воєнного стану. Тож даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягенння із відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 82 964,38 грн. та інфляційні втрати в розмірі 266 015,74 грн., що загальній сумі становить 348 980, 12 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю ІІ групи, якою є і позивач, тому беручи до уваги часткове задоволення позову, а саме на 25,03 %, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3031,63 грн. (12112 (при застосуванні коефіцієнта 0,8) /100%25,03%), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Решту суми судового збору, щодо відмовленої частини позовних вимог (74,97 %), яка становить 9080,36 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial