Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 02 травня 1998 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №30. Від даного шлюбу у них є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що протягом останнього часу стосунки між нею та відповідачем розладились, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Вже тривалий проміжок часу кожен із них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своєї існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. На даний час позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спроби примиритися між подружжям свого результату не принесли, останнє спілкування з відповідачем виявилося безрезультатним, сімені стосунки не відновилися, шлюб остаточно припинив своєї існування. Просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] т [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 02 травня 1998 року, Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №30, не надавати строк на примирення, прізвище після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 10.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] 18.12.2025 за вх..№8023 подав заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 02 травня 1998 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 08.08.2018 повторно Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 21.01.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, встановлено, що [INFO] в м. Ямпіль Ямпільського району Вінницької області народилася [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням небажання сторін підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, а тому позов є обґрунтованим і суд має підстави для розірвання шлюбу. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого повторно 08.08.2018 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, позивач [PERSON] після державної реєстрації шлюбу своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». У позовній заяві позивач [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачеві [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією №2804696479 від 08.12.2025, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved