Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] 29.12.2025 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 21 жовтня 2019 року вона уклала шлюб з [PERSON] - відповідачем у даній справі. [INFO] в них народився син [PERSON] , [INFO] - син [PERSON] . Діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. Шлюб між ними не розірвано, але добровільно надавати кошти на утримання дітей [PERSON] відмовляється. Відповідач не займається вихованням дітей, не цікавиться їх розвитком та ухиляється від матеріальної допомоги, добровільно надавати кошти на утримання дітей він відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. Вона тимчасово не працює, перебуває у відпустці по догляду за молодшим сином [PERSON] до досягнення ним трьохрічного віку, тому позбавлена можливості працювати. Вона веде домашнє господарство та здійснює догляд за дітьми. Їй одній важко забезпечити дітей самим необхідним та забезпечувати свою власну життєдіяльність. Відповідач працездатний, працює, отримує доходи і може допомагати їй в утриманні їхніх дітей. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 10000 гривень щомісячно на утримання двох дітей, також він може сплачувати аліменти і на її утримання в розмірі 4000 гривень щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. Такий розмір аліментів не погіршить матеріального становища відповідача і є реальним для нього. Саме такий розмір буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити дітей самим необхідним та забезпечити свою власну життєдіяльність. Інших утриманців у відповідача немає. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 10000 гривень щомісячно на двох дітей, а саме: на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття, починаючи з дня подачі заяви, а також 4000 гривень щомісячно, на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності, позов задоволити. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальний стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно з положеннями статей 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) визначає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, до того ж обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Судом установлено, що 21 жовтня 2019 року зареєстровано шлюб між сторонами, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Сторони є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.7, 8). Позивачка [PERSON] тимчасово не працює, перебуває у відпустці по догляду за молодшим сином [PERSON] до досягнення ним трьохрічного віку, тому позбавлена можливості працювати. Вона веде домашнє господарство та здійснює догляд за дітьми. Її доходів не вистачає для того, щоб належним чином забезпечувати дітей самим необхідним і забезпечувати свою власну життєдіяльність. Відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] , має регулярний дохід, крім того, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб, а навпаки відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати позивачці допомогу в утриманні їхніх спільних дітей, а тому суд вважає розумним та справедливим стягувати з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у сумі 10000 грн на двох. Менша дитина [PERSON] проживає з позивачкою, що підтверджується відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №09-24/2272 від 25.12.2025 (а.с.9), а тому [PERSON] також має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання від батька дитини вона має лише до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Згідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду. Позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 29.12.2025. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved