Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

27.08.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 07.12.2012 року у розмірі 250941,27 грн, яка складається з наступного: 189952,50 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 60986,49 грн заборгованість по відсоткам, 2,28 грн заборгованість по комісії. В обґрунтування вимог посилається на те, що 07.12.2012 року між АТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 12 серпня 2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі і в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, натомість відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, а тому у нього виникла заборгованість в розмірі 250941,27 грн, яка складається з наступного: 189952,50 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 60986,49 грн заборгованість по відсоткам, 2,28 грн заборгованість по комісії, яку позивач просить стягнути з відповідача. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді від 02.09.2025 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 01.10.2025 року. 30.09.2025 року представниця АТ «Сенс Банк» - Дорош І.І. подала до суду заяву, в якій просила підготовче засідання справи провести без її участі та призначити справу до розгляду по суті. Підготовче засідання 01.10.2025 року було відкладено на 30.10.2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. 03.10.2025 року [PERSON] подав до суду клопотання, в якому просив поновити строки для надання відзиву, надати йому можливість ознайомитись з матеріалами справи, зупинити провадження у справі до звільнення його з лав ЗСУ з метою особистої присутності на засіданнях, а також витребувати у в/ч [NUMBER] додатково витяги з наказів з 25.03.2025 року по теперішній час, як доказ отримання винагороди за участь у бойових завданнях. Також зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ним тіла кредиту у розмірі 189952,50 грн, а є лише анкета-заява про отримання 2280,00 грн на картковий рахунок та додаток від 07.12.2012 року про встановлення ліміту у розмірі 2280,00 грн. Термін дії договору обмежений терміном дії кредитної картки, отже строк позовної давності вже давно сплив. У виписці від 14.12.2024 року АТ «Сенс Банк» від 07.12.2012 року по 14.12.2024 року є лише сума 2280,00 грн отримання кредитного ліміту, проте відсутня інформація коли саме банк надав 189952,50 грн тіла кредиту. 29.10.2025 року [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк», зупинити провадження у справі до закінчення воєнного стану для особистої присутності відповідача у судових засіданнях, застосувати судом строк позовної давності. В обґрунтування наведеного зазначив, що ні позовна заява, ні досудова вимога, яка нібито направлена відповідачу, не містить розшифрування суми заборгованості, зокрема тіла кредиту, процентів та комісії, що свідчить про те, що позивач не обґрунтував належним чином свої позовні вимоги. Жодними належними та допустимими доказами не підтверджується надання банком грошових коштів у розмірі 189952,50 грн тіла кредиту, а відповідно і 60986,49 грн відсотків. Як вбачається із змісту позовної заяви, 07.12.2012 року позивач та відповідач уклали угоду про обслуговування кредитної картки номер якої та термін дії не вказано. Оскільки вказані дії відбувалися в 2012 році, а кредитний договір відсутній, просив застосувати суд у даній справі строк позовної давності. Зазначив, що оскільки ухвалою суду від 02.09.2025 року розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, а його мобілізовано до лав ЗСУ, просить зупинити провадження у справі до закінчення воєнного стану, оскільки він бажає особисто бути присутнім у судових засіданнях. 29.10.2025 року представниця АТ «Сенс Банк» - Дорош І.І. подала до суду заяву, в якій просила підготовче засідання справи провести без її участі та призначити справу до розгляду по суті. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.10.2025 року клопотання відповідача про витребування доказів та про зупинення провадження у справі залишено без задоволення. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.12.2025 року. 07.11.2025 року представниця АТ «Сенс Банк» - Дорош І.І. подала до суду клопотання, в якому просила долучити відзив відповідача на позовну заяву до матеріалів справи у системі «Електронний суд». 01.12.2025 року представниця АТ «Сенс Банк» - Дорош І.І. подала до суду клопотання в якому просила розгляд справи проводити без її участі та задовольнити вимоги в повному обсязі. Зазначила, що в матеріалах справи наявні всі докази, на яких грунтуються позовні вимоги. Щодо розміру суми боргу, то до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості та виписка по рахунку, Відповідач свого контррозрахунку суду не надав, а тому його твердження у відзиві про те, що матеріали справи не містять розшифрування боргу не можуть братись судом до уваги. Щодо твердження Відповідача про відсутність в матеріалах справи кредитного договору, як доказу укладення такого, то слід зазначити наступне. В матеріалах справи наявна копія анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ АльфаБанк на укладення договору. Відповідно до умов даної анкети Відповідачем погоджено, що Відповідач прийняв умови договору, погодився на них, договір не оспорював, а тому такий є дійсним. Крім цього, відповідно до Додатку до публічної пропозиції, сторонами додатково погоджено істотні умови Доровору - первинний кредитний ліміт, відсоткова ставка, відкриття транзитного рахунку для зарахування платежів по кредиту і т.д. Отже, враховуючи вищенаведене, доводи Відповідача, наведені у відзиві, спростовуються доказами, долученими до матеріалів справи. Щодо строків позовної давності, то Відповідачу було відкрито картковий рахунок - відновлювану кредитну лінію, відповідно терміну дії рахунку жодним документом не передбачено. Відповідач не звертався до Банку з заявою про закриття рахунку тощо, а тому строки позовної давності Банком не пропущено. Судове засідання 02.12.2025 року було відкладено на 22.01.2026 року у зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання 22.01.2026 року відповідач повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про запис від 30.11.2022 року щодо зміни найменування Банку. 07.12.2012 року [PERSON] подав до АТ «Альфа-Банк» анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговуванням кредитної картки «new Альфа-Спринт MC Mass гривня». З додатку до публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на оформлення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках продукту «new Альфа-Спринт MC Mass гривня») вбачається, що на підставі анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб клієнта, банк відкрив картковий рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку MasterCard Mass Instant строком дії 2 роки з моменту її випуску. Ліміт відновлювальної кредитної лінії - 2280,00 грн, процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії 38% річних на торгові операції та 42% річних на операції зняття коштів. Мінімальний платіж - 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Дата сплати щомісячного обов`язкового мінімального платежу за кредитом до 26 числа. Також [PERSON] 07.12.2012 року уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» договір добровільного страхування фінансових ризиків та страхування від нещасних випадків держателів платіжних карток №032.600188108.111. [PERSON] отримав від АТ «Альфа-Банк» Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту (а.с.10, звор.стор. а.с.10). Позичальник за кредитним договором зобов`язався повернути кредит, виплачувати проценти за користування споживчим кредитом та відновлювальною кредитною лінією, інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Випискою по рахунку за кредитною платіжною карткою MasterCard Mass на ім`я [PERSON] за період з 07.12.2012 року по 25.03.2025 року підтверджується, що відповідач відповідач користувався кредитним лімітом, як передбачено умовами договору. При цьому, як вбачається з виписки по картковому рахунку, відповідач всього здійснив витрат за рахунок кредитних коштів, в тому числі на списання процентів, плати за розрахунково-касове обслуговування на загальну суму 1337383,48 грн, а надійшло від позичальника 1337286,17 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт)повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У ч. 1 ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження виконання банком при укладенні договору вимог передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав банк узгодженими, в тому числі, і щодо відсотків за користування кредитом, неустойки за несвоєчасну сплату кредиту/овердрафту, погодження овердрафту, РКО, та ін. операцій за якими банком здійснювалися нарахування та списання, а також не надано інформацію, яка розміщена на офіційній сторінці банку станом на дату укладення договору у мережі інтернет за посиланням www.alfabank.ua, не надано підтвердження погодження відповідача на конкретну публічну пропозицію АТ «Альфа банк», що позбавляє можливості суд перевірити факт підписання відповідачем вказаної інформація з метою з`ясування чи при укладенні договору банк дотримав вимоги, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав банк узгодженими, в тому числі і щодо відсотків за користування кредитом, розміру РКО, розміру овердрафту та ін. Статтею 81 ЦПК Українина сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач був ознайомлений про те, що кредитна заборгованість за поточним тілом кредиту може бути винесена на прострочку, умов здійснення банком нарахувань та списань грошових коштів з рахунку відповідача. Розрахунок заборгованості за кредитом як такий, без надання доказів про укладення сторонами кредитного договору на певних умовах та без надання доказів того, які умови кредитування погоджено сторонами на час укладення договору, не є підтвердженням наявності складових відповідної заборгованості, нарахувань та списань здійснених банком. Тіло кредиту це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув. В анкеті-заяві від 07.12.2012 року відсутнє визначення простроченого тіла кредиту, погоджених умов за яких отримані кошти стають простроченим тілом кредиту, плати, які входять в прострочене тіло кредиту, крім того, в матеріалах справі відсутні докази можливості нарахування простроченого тіла кредиту, у тому числі, за відсутності тіла кредиту. Отже, суд зауважує про безпідставність вимог про стягнення простроченого тіла кредиту у розмірі 189952,50 грн, зокрема, через відсутність передбаченого обов`язку відповідача щодо сплати останнього, крім того, суд зазначає, що тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями. Прострочена кредитна заборгованість це частина поточного тіла кредиту, яка на конкретну календарну дату стає простроченою. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув. Аналізуючи наданий банком розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку про те, що банком нараховується заборгованість за простроченим тілом кредиту. При цьому угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 07.12.2012 року не містить умов щодо строку кредитування, а відтак такий визначений моментом пред`явлення вимоги, яка надіслана позичальнику. В той же час, угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 07.12.2012 року не містить умов щодо конкретної дати погашення позичальником кредитного ліміту або його частини, що свідчить про безпідставність нарахування заборгованості з простроченого тіла кредиту. Списання банком з відповідача плати процентів за овердрафт, овердрафту, за розрахунково-касове обслуговування основної картки, списання процентів за користування кредитом та включення даних сум до стягнення з відповідача є безпідставним, у зв`язку з відсутню в матеріалах справи доказів погодження відповідачем умов щодо списання відповідних нарахувань банком. Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Частинами 5-7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин списання позивачем коштів на розрахунково-касове обслуговування за кредитним договором є безпідставними, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав належних, допустимих, достовірних доказів наявності переліку послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то списання, зокрема, комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), овердрафту та процентів за овердрафтом є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі № 727/5461/23. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріали справи містять докази встановлення відповідачу кредитного ліміту у розмірі 2280,00 грн. Натомість в матеріалах справи відсутні докази того, що розмір кредитного ліміту було збільшено. Крім того, з додатку до публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на оформлення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках продукту «new Альфа-Спринт MC Mass гривня») вбачається, що строк дії наданої відповідачу кредитної картки картку MasterCard Mass Instant становить 2 роки. Доказів видачі відповідачу інших кредитних карток, або продовження строку дії матеріали справи не містять. З огляду на викладені судом обставини справи, вимог чинного законодавства, оцінюючі належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги доводи відповідача, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити у зв`язку із недоведеністю заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позову, судові витрати у справі покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed