Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

31.10.2025 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2023 ухвалено стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно виріс. Згідно довідки № 549 від 04.08.2025, виданої Одеським вищим училищем морського туристичного сервісу дитина є студенткою та навчається на денній формі навчання. Фактично дитина перебуває на повному утримані позивача. Водночас дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у бідь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач самостійно забезпечити не може. Враховуючи вищенаведене, позивач просить збільшити розмір аліментів стягуваних на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2023 та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000,00 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. 03.11.2025 судом відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) [PERSON] та отримано відповідь № 1961759, з якої вбачається, що за вказаними параметрами особу не знайдено. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. 03.11.2025 судом відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) [PERSON] та отримано відповідь №1961916, з якої вбачається, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є: [ADDRESS] , що територіально відноситься до Приморського району м. Одеси. 31.10.2025 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони. 06.11.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст. ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 25.11.2008 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Другим Приморським Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 299. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.08.2010 № [NUMBER] , виданим Другим Приморським Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 576, згідно якого сторони у справі є батьками [PERSON] . Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2023 у справі № 522/3532/23, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ) в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття, тобто з 22 лютого 2023 року по [INFO] . У даному випадку предметом позовних вимог є збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] з 1 500,00 грн до 7 000,00 грн. Факт проживання дитини разом з матір`ю сторонами не оспорюється. Підставами даного позову зазначено фактичну неможливість позивачки забезпечити на 1 500,00 грн належний рівень утримання дитини з урахуванням її віку та потреб, які також об`єктивно зросли, що призвело до подорожчання рівня забезпечення життя дитини, тобто встановлений раніше розмір аліментів став об`єктивно недостатнім для належного забезпечення дитини відповідного віку. У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення. Для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196,00 гривень. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, саме у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів або з інших підстав один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Рішення суду повинно бути справедливим , враховуючи інтереси дитини. Суд враховує, що вік дитини збільшується, її потреби також об`єктивно зростають, подорожчав рівень забезпечення життя самої дитини, тобто потреби на її утримання та належне виховання об`єктивно зростають, що обумовлено необхідним належним рівнем матеріального забезпечення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи призначення та мету аліментів на утримання дітей, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень, суд дійшов висновку, що збільшення необхідних потреб дитини в силу її віку є належною підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання та потребує збільшення розміру аліментів. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов з підстав наявності інших підстав (ст. 192 СК України) є обґрунтованим, а тому вважає можливим збільшити розмір аліментів до 7 000,00 грн. 24.12.2025 судом здійснено запит до Державного реєстру фізичних осіб платників податків щодо реєстрації [PERSON] в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та отримано відповідь № 2171662 від 24.12.2025, з якої вбачається, що за вказаними параметрами особа з такими реєстраційними даними в ДРФО не зареєстрована, що позбавляє суд можливості отримати інформацію з ДРФО про джерела та суми доходів [PERSON] . В свою чергу відповідач не надав доказів на підтвердження наявності підстав неможливості сплачувати аліменти у розмірі 7 000,00 грн щомісячно, що забезпечує гідний рівень життя дитини, умови для її духовного та фізичного розвитку. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають повному задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, сплату судового збору у розмірі 1 211,20 грн слід покласти на відповідача.

Outcome: approved