Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

позивач [PERSON] 02 жовтня 2024 року звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив , що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS] . Просить визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за після смерті матері. На підставі ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2024 року було відкрито провадження по справі і справу призначено до підготовчого засідання на 04.11.2024 року (а.с.23). 19 грудня 2024 року підсудність Дружківського міського суду була змінена на підсудність Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу. 11 люте 2022 року (а.с. 28-29). Відповідно до протоколу авторозподілу зазначена справа надійшла в провадження судді Гонтар А.Л. 21 травня 2025 року (а.с.36). 09 червня 2025 року суддя прийняла справу у своє провадження та призначила до розгляду у порядку спрощеного провадження на 08 липня 2025 року (а.с.37). 08 вересня 2025 року було задоволено клопотання позивача про витребування спадкової справи (а.с.49). 07 жовтня 2025 року до суду надійшли матеріали спадкової справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд справу розглядати за її відсутності (а.с.42-48). Представник відповідача Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності за наявними матеріалами у справі (а.с.40). З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши письмові докази по справі, висновує , що позовні вимоги потрібно задовольнити за такого. Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Суд установив, що [INFO] померла [PERSON] у віці 73 роки , що підтверджує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 13). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] , загальною площею 28.16 кв.м., житловою площею 15,26 кв.м. (а.с.10). Відповідно до заповіту від 29 жовтня 1999 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-5419 [PERSON] на випадок її смерті, заповіла все своє майно [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . [PERSON] звернулась до нотаріуса сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.9 зворотний бік). На підставі постанови державний нотаріус Шапченко О.А. 30 липня 2024 року спадкоємцю [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тому що не надано правовстанавлюючі документи на зазначене майно. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу , він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1276 ЦПК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1298 ЦК, частина десятастатті 67 Закону України «Про нотаріат»). Згідно з частиною першої статті 67 Закону України «Про нотаріат`свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п. 4.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затвердженийнаказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. У статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах пункту 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 статті 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до абзацу 2 пункту 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спірну квартиру.

Outcome: approved