Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

22.08.2025 адвокат Гриньо М.І. в інтересах позивачів звернувся в суд із позовом до Городоцької міської ради Львівської області про визнання за ними права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, за кожним, по [ADDRESS] за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та бабця позивачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] , а 22.01.2021 відповідно брат та дядько позивачів - [PERSON] , який одружений не був, дітей не мав. Померлій [PERSON] на праві особистої власності належав жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами у [ADDRESS] . Вищевказаний житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Згідно записів у погосподарських книгах за 01.04.1988 - 15.04.1991, остання була головою двору, членами колгоспного двору, які не втратили та зберегли право на частку в майні двору були її діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та онуки [PERSON] і [PERSON] . Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які діяли станом на 15.04.1991 і регулювали власність колгоспного двору, зазначені вище особи мали в рівних частках право на майно колгоспного двору, тобто кожен 1/7 частку вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина за законом, оскільки заповідального розпорядження він за життя не склав, в тому числі на належну йому 1/7 частку у майні колишнього колгоспного двору, а саме житлового будинку в [ADDRESS] , яку у відповідності до вимог ст.ст.1261, 1268 ЦК України, який вступив в дію з 01.01.2004 прийняла його мати [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини вона була зареєстрована і постійно проживала зі спадкодавцем у означеному будинку, доглядала за сином до дня смерті та займалась його похованням. Таким чином, [PERSON] , з урахуванням належної їй частки, як члену колгоспного двору, належало 2/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] (1/7 + 1/7 = 2/7). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки заповідального розпорядження вона за життя не склала, на належні їй 2/7 частки житлового будинку в [ADDRESS] , з яких 1/7 частка у майні колишнього колгоспного двору та 1/7 частку, яку вона успадкувала після смерті сина [PERSON] . У відповідності до вимог ст.ст.1261, 1268 ЦК України, спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] та син [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини вони постійно проживали зі спадкодавцем. Таким чином, [PERSON] і [PERSON] успадкували по 1/7 частки житлового будинку, що в [ADDRESS] , кожен, після смерті матері [PERSON] . За вказаних обставин, [PERSON] належить 1/7 частки житлового будинку, що в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , [PERSON] належить 2/7 частки (1/7 частки у майні колишнього колгоспного двору та 1/7 частка після смерті матері [PERSON] ), а позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1/7 частці цього ж житлового будинку, кожному, як членам у майні колишнього колгоспного двору. Звернувшись до Городоцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачка [PERSON] отримала відповідь про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не можливо, оскільки житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , є живі інші члени колгоспного двору, тому в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. В інший спосіб, а ніж в судовому порядку, позивачі не мають можливості оформити право власності на належні їм частки житлового будинку [ADDRESS] , а тому вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, просив позов задовольнити. Позивачі в судове засідання не з`явились, 22.01.2026 їх представник адвокат Гриньо М.І. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 01.10.2025 міський голова подав письмові пояснення, за змістом яких позовні вимоги не заперечив, просив про розгляд справи за відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Судом встановлено [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та бабця позивачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.06.2024. [INFO] помер брат позивачів позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та дядько позивачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.01.2021. [PERSON] на праві особистої власності належав жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , тепер [ADDRESS] , який відносився до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 05.11.1990, записаного в реєстрову книгу №63, довідкою Самбірського МБТІ від 04.03.2025 №437 та довідкою виконавчого комітету Городоцької міської ради №260 від 27.05.2025 про перейменування адреси будинку. Відповідно до довідки виконкому Городоцької міської ради Львівської області №216 від 26.06.2025 та записів з погосподарських книг за 1988 1991 роки, [PERSON] , [INFO] , до дня смерті проживала та була зареєстрована в с. В.Калинка Львівської області, вона була головою двору означеного будинковолодіння, членами колгоспного двору, які не втратили та зберегли право на частку в майні двору були її діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та онуки [PERSON] і [PERSON] . Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які діяли станом на 15.04.1991 і регулювали власність колгоспного двору, зазначені вище особи мали в рівних частках право на майно колгоспного двору, тобто кожен на 1/7 частку вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки заповідального розпорядження він за життя не склав, в тому числі на належну йому 1/7 частку у майні колишнього колгоспного двору - житлового будинку в [ADDRESS] , яку у відповідності до вимог ст.ст.1261, 1268 ЦК України, який вступив в дію з 01.01.2004, прийняла його мати [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини вона була зареєстрована і постійно проживала зі спадкодавцем у означеному будинку, доглядала за сином до дня смерті та займалась його похованням, що підтверджується актом обстеження житлового будинку від 07.08.2025. Таким чином, [PERSON] , з урахуванням належної їй частки, як члену колгоспного двору, належало 2/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] (1/7 + 1/7 = 2/7). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належні їй 2/7 частки житлового будинку в [ADDRESS] , з яких 1/7 частка у майні колишнього колгоспного двору та 1/7 частка, яку вона успадкувала після смерті сина [PERSON] . У відповідності до вимог ст.ст.1261, 1268 ЦК України, спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] та син [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини вони постійно проживали зі спадкодавцем в житловому будинку, що в [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження житлового будинку №243 від 03.07.2025. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі №204/2707/19 (провадження №61-15380св20), державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Таким чином, [PERSON] і [PERSON] успадкували по 1/7 частки житлового будинку, що в [ADDRESS] , кожен, після смерті матері [PERSON] . Отже, за вищевказаних обставин, [PERSON] належить 1/7 частки житлового будинку, що в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , [PERSON] належить 2/7 частки (1/7 частки у майні колишнього колгоспного двору та 1/7 частка після смерті матері), а позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1/7 частці цього ж житлового будинку, кожному, як членам у майні колишнього колгоспного двору. Звернувшись до Городоцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] позивачка [PERSON] отримала відповідь про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не можливо, оскільки житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , є живі інші члени колгоспного двору, тому в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. У відповідності до вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За положеннями Цивільного кодексу Української РСР в ред. 1963 року, колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. З введенням у дію 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору було визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до положень ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Проте, як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до п.п. «г» п.6 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», за правилами ст.563 ЦК України 1963 року, спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст.ст.1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За положеннями ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Позивачі [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали зі спадкодавцем в житловому будинку, що в [ADDRESS] , протягом встановленого законом строку від спадщини не відмовлялися. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що є підстави до задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачами.

Outcome: approved