Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14.02.2022 р. [PERSON] подав до ТОВ «ІЗІ Кредит», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» заяву на отримання кредиту №464117, в якій просив видати йому кредит у розмірі -8000,00 грн. 14.02.2022 р. на підставі вказаної заяви між до ТОВ «ІЗІ Кредит», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №338800 від 14.02.2022 р. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит в сумі 8000,00 грн. на особисті потреби. Відповідно до графіку платежів кредит надавався строком з 14.02.2022 по 30.05.2022 р. Загальна сума всіх платежів відповідача за договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 12990,00 грн., яка складається з суми кредиту 8000,00 грн. та 4990,00 грн. проценти за користування кредитом (216,83 % у процентному значенні). Відповідно до умов Договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025 р. ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ІЗІ Кредит» в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 338800 від 14.02.2022 р. Враховуючи, що на сьогоднішній день розмір заборгованості за кредитним договором № 338800 від 14.02.2022 р., відповідно до реєстру боржників складає 9702,00 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту 7867,20 грн., прострочені проценти за кредитом 1834,80 грн., який до цього часу відповідачем не сплачений, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив суд розглянути справу за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи за місцем своєї реєстрації повідомлявся своєчасно та належним чином,шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» від 30.12.2025 р., про причини неявки суд не повідомив, відзиву або будь-яких заперечень до суду не надав. Згідно ст. 131 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування) або місцезнаходження під час провадження у справі. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або знаходиться. Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу заочно у спрощеному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази, суд вважає що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). З заяви на видачу кредиту №464117 від 14.02.2022 р., вбачається, що відповідач, 14.02.2022 р. звертався до ТОВ «ІЗІ Кредит», із заявою в якій просив видати йому кредит у розмірі -8000,00 грн., що також підтверджується оцінкою заявою на видачу кредиту №464117. Згідно кредитного договору №338800 від 14.02.2022 р., 14.02.2022 р. між ТОВ «ІЗІ Кредит» та [PERSON] був укладений вищезазначений кредитний договір, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., загальна сума всіх платежів відповідача за договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 12990,00 грн., яка складається з суми кредиту 8000,00 грн. та 4990,00 грн. проценти за користування кредитом (216,83 % у процентному значенні)що також підтверджується графіком платежів, розрахунком загальної вартості фінансового кредиту, паспортом споживчого кредиту, видатковим касовим ордером від 14.02.2022 р. про отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 8000,00 грн. Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №338800 від 14.02.2022 р., підтверджується карткою 20250402-131123 обліку виконання кредитного договору №338800 станом на 02.04.2025 р., детальним нарахуванням та обліку платежів за кредитним договором №338800 станом на 02.04.2025 р., згідно яких загальна сума заборгованості складає 9702,00 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту 7867,20 грн., прострочені проценти за кредитом 1834,80 грн. Згідно договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025 р., 26.03.2025 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ІЗІ Кредит» в тому числі до кредитного договору № 338800 від 14.02.2022 р., що також підтверджується платіжною інструкцією, реєстром боржників №1 від 26.03.2025 р. до договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025 р. 15.04.2025 р. на адресу відповідача за вих.№04-25/4799/Ф було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги,, копія договору факторингу та додаток до договору факторингу, що підтверджується описом вкладення та квитанцією про відправку з Укрпошти. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як зазначено в ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч. 1ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено в ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 9702,00 грн. Також, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №2788 від 19.09.2025.

Outcome: approved