Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

У вересні 2025 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 10001040105 від 03.10.2019 року в розмірі 24 960 грн, а також просить стягнути понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 03.10.2019 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Інвест Фінанс») було укладено кредитний договір № 10001040105 відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000 грн на строк 30 днів, а позичальник зобов`язався повернути вказану суму та сплатити відсотки за користування кредитним коштами на умовах, визначених умовами договору. Вказує, що договір укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». 11 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та товариством з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») було укладено договір №11052021 відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 10001040105 від 03.10.2019 року. 23 травня 2024 року було укладено договір №23/05/24 відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 10001040105 від 03.10.2019 року Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 10001040105 від 03.10.2019 року, яку просить стягнути позивач, станом на день формування позовної заяви, становить 24 960 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8 000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 16 960 грн. Позивач також просить стягнути із відповідача судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29.09.2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] у встановлений законом строк подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначає, що позивачем було надано скріншот з сайту platon про здійснення переказу, у розмірі 8 000 грн на карту № [NUMBER] , з якого неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненій операції, а також даних кредитного договору, за яким здійснювались перекази. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а отже є неналежним доказом. Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору та зарахування відповідачу кредитних коштів щодо укладеного кредитного договору. Тобто, відповідач не вбачає належних доказів, які свідчать, що електронний підпис належить саме йому. Крім того, відповідач звертає увагу, що сторони погодили строк кредитування 30 днів та дату повернення кредиту 03.11.2019 року. Позивачем не надано до справи будь яких доказів, які підтверджують продовження (пролонгацію) відповідачем строку кредитного договору. Загальна вартість кредиту складає 130 % від суми кредиту, що у грошовому виразі 10 400 грн та включає в себе: проценти за користування кредитом, які складають 30 % від суми кредиту, що у грошовому виразі 2 400 грн та тіло кредиту у сумі 8 000 грн, тобто позивачем нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку кредитування. Відповідач зазначає також, що розмір витрат на правничу допомогу позивача, є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є завищеною та вказані витрати не відповідають обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості. Крім того, до матеріалів позову не було долучено жодних квитанцій про здійснення оплати витрат на правничу допомогу, а наданні докази містять ознаки фотошопу. Позивачем у встановленому законом порядку подано відповідь на відзив у якому зазначив наступне. Щодо доказів отримання коштів вказав, що первісний кредитор не є банком, відповідна операція була здійснена оператором платіжних послуг на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Звертаємо увагу, що ні первісний кредитор, ні позивач не є банками та на них не розповсюджується дія Закону України «Про банки та банківську діяльність». Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Твердження відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів, не заслуговують на увагу. Вбачається, що відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Щодо заборгованості зазначає, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Крім того, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Наголошуємо, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.10.2019 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було укладено кредитний договір № 10001040105 про надання споживчого кредиту, який підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «93858», який був надісланий 03.10.2019 року на номер мобільного телефону останнього, що підтверджується письмовим повідомленням ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» зобов`язується надати позичальникові кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього договору та виконати інші обов`язки передбачені, цим договором. Сума на який надається кредит 8 000 грн (п.1.2), строк надання кредиту 30 днів (п.1.3), процентна ставка 1 % від суми кредиту за кожен день (розділ «Терміни та визначення в договорі»). Відповідно до Графіку платежів/розрахунків (додаток № 1 до договору) розмір процентів за користування кредитом 2 400 грн. 11 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та товариством з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») було укладено договір факторингу №11052021 відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 10001040105 від 03.10.2019 року. Згідно витягу з додатку № 1 до договору факторингу №11052021 від 11.02.2021 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 10001040105 від 03.10.2019 року, становить 24 960 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8 000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 16 960 грн. 23 травня 2024 року було укладено договір факторингу №23/05/24 відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 10001040105 від 03.10.2019 року. Згідно витягу з реєстру заборгованостей №2 до договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 10001040105 від 03.10.2019 року, становить 24 960 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8 000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 16 960 грн. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до [PERSON] за договором № 10001040105 від 03.10.2019 року, що підтверджується розрахунком позивача. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд встановив, що між відповідачем та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» був укладений договір № 10001040105 від 03.10.2019 року. Вказаний договір був укладений в електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). За інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 15.12.2025 року, наданою на виконання ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01.12.2025 року про витребування доказів, в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 03.10.2019 року зараховано кошти в сумі 8 000 грн. У подальшому позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] . За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідач заперечує позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс». Суд зазначає, що первісний кредитор ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» не є банками та на них не розповсюджується дія Закону України «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Разом з тим, відповідачем не додано на спростування позовних вимог відповідних доказів. Умови договору також не оспорюються. Разом з тим заборгованість відповідача по вказаному договору, підтверджений наданими позивачем доказами. Щодо доказів отримання коштів, суд зазначає, що оскільки ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» не є банком, відповідна операція була здійснена оператором платіжних послуг на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Вказана обставина підтверджується довідкою ТОВ «Платежі онлайн» (ТМ «Cashberry»), відповідно до якої 03.10.2019 року було перераховано грошові кошти у розмірі 8 000 грн на картку № [NUMBER] . У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Так, вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитору кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором становить 24 960 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8 000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 16 960 грн. Позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Розмір основного боргу у сумі 8 000 грн за кредитним договором підтверджено належними та допустими доказами, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення. Що ж стосується вимог позивача стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам, то зазначені вимоги, на переконання суду, підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує, що згідно п.1.3. кредитного договору строк кредиту встановлено 30 днів, розмір відсотків 1 % в день, згідно Графіку платежів/розрахунків (додаток № 1 до договору) розмір відсотків, які підлягають до сплати по договору сторонами встановлено в розмірі 2 400 грн. Представником позивача не надано суду доказів, підтверджуючих пролонгацію між сторонами укладеного договору, строку кредитування. За вказаних обставин вимоги позивача в частині стягнення процентів підлягають до часткового задоволення в розмірі 2 400 грн. З огляду на викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» слід стягнути заборгованість за договором № 10001040105 від 03.10.2019 року в розмірі в розмірі 10 400 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8 000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 2 400 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн та судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 24 960 грн, а задоволено на суму 10 400 грн, тобто на 41,66 % (10 400 х 100 : 24 960). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 009,17 грн (2 422,40 грн х 41,66 %) судового збору. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем надано договір про надання правової допомоги №02/07/2024 від 02.07.2024 року укладений з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». За умовами п. 2.1 договору адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, яке оформлення у формі заявки на надання юридичної допомоги, взяло на себе зобов`язання надати клієнту юридичну допомогу. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №368 від 01.07.2025 року, витягу з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року, АО «Лігал Ассістанс» надало клієнтові ТОВ «Факторинг Партнерс» послуги, пов`язані із наданням усної консультації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду щодо відповідача, вартістю послуг - 13 000 гривень. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Враховуючи, що позов задоволено частково суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 5 415,80 грн (13 000 х 41,66 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial