Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача, пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Представник [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. про визнання заповітів недійсними. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки, кадастрові номери : № 0724585200:01:001:0185, № 0724585200:01:001:0186, № 0724585200:01:002:0001, № 0724585200:02:002:0001. Зазначає, що з метою оформлення спадкових прав позивач звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері за заповітом від 04 червня 2022 року, посвідченого старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області та нотаріусом було заведено спадкову справу № 120/2022. Вказує, що нотаріусом також було повідомлено позивача про те, що 23 червня 2022 року її матір`ю [PERSON] було складено ще два заповіти № 3-25 та № 3-26 посвідчені старостою Рудко-Козинського старостинського округу, відповідно до яких все своє майно вона заповіла [PERSON] . Позивач вважає, що вказані заповіти не відповідають волі спадкодавця та складені виключно під впливом тяжкої хвороби. Зазначає, що мати позивача довгі роки зловживала спиртними напоями, що потягло когнітивні розлади поведінки, а саме, змішаний тривожно-депресивний розлад та негативні наслідки для здоров`я, а тому стверджувати чи могла спадкодавець чітко розуміти значення своїх дій неможливо. Також зазначає, що у позивача [PERSON] з матір`ю були добрі стосунки, остання регулярно відвідувала та допомагала їй, а тому спадкодавець не могла скласти заповіт на сторонню особу. Вважає, що відповідач скористався хворобливим станом [PERSON] та з корисливих мотивів заволодів у такий спосіб її будинком та земельними ділянками. Ураховуючи вищенаведене просить заповіти, складені 23 червня 2022 року [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчені старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області та зареєстровані в реєстрі за № 3-25 та № 3-26 визнати недійсними. 07 серпня 2025 року та 24 вересня 2025 року представником відповідача [PERSON] через підсистему «Електронний суд» було надіслано відзив на позовну заяву в якому зазначає, що спадкодавець була позбавлена батьківських прав стосовно своєї доньки у зв`язку з чим позивач не проживала з матір`ю, не підтримувала з нею родинних відносин та відмовлялася надавати їй будь-яку допомогу. Саме відповідач протягом останніх років життя спадкодавця виявляв постійну турботу та піклування, а саме: здійснював догляд за нею, допомагав по господарству, особливо тоді, коли стан її здоров`я погіршився. Вказує, що відповідач протягом тривалого часу здійснював фінансову підтримку своєї тітки, опікувався її здоров`ям, на відмінну від дочки (позивача), забезпечував медикаментами, організовував лікування, у тому числі у зв`язку з алкогольною залежністю, яку спадкодавець змогла подолати та повністю відмовитись від вживання алкогольних напоїв. Зауважує, що спадкодавець [PERSON] перебувала при повній свідомості та ясності розуму аж до дня своєї смерті, а тому підстав сумніватися в її когнітивних можливостях не було. Додатково звернув увагу, що перший заповіт від 04 червня 2022 року був складений на користь позивача за порадою відповідача, який, діючи з добрих намірів, переконував спадкодавця зберегти майно в межах найближчої родини. Проте [PERSON] ще тоді виявляла бажання скласти заповіт на відповідача з огляду на тривалу підтримку протягом багатьох років. Також на остаточне рішення спадкодавця скласти заповіт на користь відповідача вплинула поведінка позивача під час останньої госпіталізації спадкодавця, яка переконала [PERSON] у відсутності з боку позивача належної турботи та родинного зв`язку. Зазначив, що заповіти складено з дотриманням вимог чинного законодавства, з дотриманням письмової форми, особистого підпису спадкодавця, засвідчені уповноваженою особою старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області Мазелюк А. Ю. та внесені до спадкового реєстру. З урахуванням вищенаведеного просив у задоволені позову відмовити повністю. 22 липня 2025 року, 26 вересня 2025 року та 15 жовтня 2025 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рожищенською міською радою Луцького району Волинської області [PERSON] через підсистему «Електронний суд» були надіслані пояснення на позовну заву. Зазначає, що оскаржувані позивачем заповіти посвідчувалися старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області, яка уповноважена вчиняти нотаріальні дії розпорядженням Рожищенського міського голови від 16 січня 2021 року № 07-рв «Про призначення відповідальних осіб за вчинення нотаріальних дій». Звертає увагу на те, що заповіти складені 23 червня 2022 року [PERSON] відповідають вимогам до форми заповіту, що встановлені ст. 1247 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Заповідач не мала фізичних вад через які не могла прочитати заповіт, а також не виявляла бажання, щоб заповіти були посвідчені при свідках. Вказав, що при посвідчені заповітів уповноваженою на те особою місцевого самоврядування було встановлено особу, а також перевірено її цивільну дієздатність за паспортом громадянина України, що передбачено п. 5, 6 постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419 «Про порядок посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених». Також було з`ясовано, що заповідач при складанні заповіту усвідомлювала значення своїх дій та могла ними керувати. Заповіти були [PERSON] особисто підписані та вголос прочитані у присутності старости Рудко-Козинського старостинського округу. Зазначив, що судові рішення про визнання заповідача недієздатною або обмежено дієздатною до Рожищенської міської ради не надходили. У зв`язку з вищенаведеним просив у задоволенні позову відмовити повністю. Позиція учасників судового провадження в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Зазначила, що в 1982 році батьки розлучились і вона залишилась проживати з батьком в м. Рожище, матір не була позбавлена батьківських прав. В 1994 році матір ( [PERSON] ) перестала вживати спиртні напої і вони почали нормально спілкуватися, постійно їздили до неї, а матір до них, щоденно були на телефонному зв`язку, відповідач не мав ніякого відношення до їхньої родини, матері не допомагав по господарству і рідко її відвідував. У зв`язку з тим, що він користувався земельними паями [PERSON] , то сплачував за це певну суму і це так звана грошова допомога. Потім матір почала знову випивати і в 2001 році чоловік свідка возив матір в лікарню. Повідомила, що перший раз [PERSON] захворіла в березні 2022 року та потрапила в лікарню м. Рожище з діагнозом після інсультний стан і вже тоді з нею не можна було домовитись ні про що. За заявою [PERSON] її було виписано з лікарні достроково, оскільки їй не дозволяли там палити. Зазначила, що вона домовилась з жінкою, яка щоденно приходила їй допомагати. Вказала, що останні місяці життя матір хворіла на тривожно-депресивний розлад, вона не могла приймати важливих рішень, була в дуже пригніченому настрої, з заторможеною реакцією і не бажанням жити. Про те, що 15 червня 2022 року матір потрапила в психлікарню вона дізналась під час телефонного дзвінка матері та спілкуванні з нею. Зазначила, що після дострокової виписки [PERSON] з психлікарні, в недолікованому стані 22 червня, відповідач на наступний день наполіг, щоб голова сільської ради приїхала і зробила заповіт. Зауважила, що її про це не було повідомлено, свідки при оформленні заповіту були відсутні. Зазначила, що відповідач знаючи психологічно нестабільний стан її матері пообіцяв останній допомогу: поставити вікна, перекрити дах, зробити пам`ятники її батькам, привезти паливо на зиму. Повідомила, що матір отримувала пенсію і самостійно нею розпоряджалась, за життя не була визнана ні обмежено дієздатною ні недієздатною. Вважає, що було неправильним змінювати заповіти після виписки [PERSON] з психлікарні. Вказала, що похорон організовував [PERSON] , оскільки вже на той час він був спадкоємцем, він же реєстрував смерть і отримував свідоцтво про смерть [PERSON] та допомогу на поховання. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав указаних у позові. Зазначила, що матеріалами справи стверджується той факт, [PERSON] не була позбавлена батьківських прав відносно своєї дочки (позивача). Зауважила, що в дуже короткий проміжок часу [PERSON] було складено кардинально різні заповіти, зокрема оскаржувані, на наступний день після повернення з психіатричної лікарні. Вказала, що будь-яких доказів допомоги [PERSON] матері позивача чи обслуговування [PERSON] соціальним працівником матеріали справи не містять. Водночас зазначила, що на думку сторони позивача, заповіти складались під тиском того, що [PERSON] відчувала винуватість в тому, що винна кошти [PERSON] які він їй надавав при потребі. Просила визнати заповіти недійсними на підставі ст. 1257 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 17 грудня 2025 року позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що є двоєюрідним племінником [PERSON] та проживав неподалік від неї. Вказав, що ще з дитинства допомагав [PERSON] та її батькам по господарству. Зазначив, що коли [PERSON] вперше потрапила в Рожищенську лікарню, то саме йому вона подзвонила і повідомила про її перебування в лікарні. Вказав, що саме він телефонував до [PERSON] (позивача) і повідомляв, що матір у лікарні, а остання сказала, що їй від неї (матері) нічого не потрібно і робіть з нею, що хочете. Приїхавши в лікарню до [PERSON] то через 2 хвилини прийшла позивач з чеком за куплені ліки на суму 700 грн і сказала матері, що у неї немає грошей на ці витрати і їй потрібно заплатити їх вартість та глядіти її вона не збирається, а до мене сказала: « [PERSON] з нею що хочеш», та пішла з палати. Повідомив, що після того, як в лікарні позивач сказала матері, що не буде доглядати за нею, [PERSON] сказала, що хоче «переписати» будинок на нього, щоб він продовжував її лікувати. Зазначив, що в подальшому [PERSON] повідомила його, що відчуває якусь тривогу і не може спати, він запропонував поїхати в психлікарню с. Липини на обстеження. Вказав, що відвідував останню практично щоденно, а [PERSON] (дочка) була лише один раз. Під час спілкування з лікарем остання повідомила, що ніякої (психічної) хвороби у [PERSON] немає та він її забрав з лікарні. Зазначив, що за життя [PERSON] за пропозицією останньої він частинами оплачував/викупляв у неї паї. Повідомив, що за бажанням [PERSON] викликав старосту для засвідчення волі заповідача, він присутнім не був. Зазначив, що до дня смерті [PERSON] була в свідомості та говорила, він привозив медичного працівника, яка робила їй уколи. Після смерті останньої він реєстрував смерть [PERSON] , зателефонував в поліцію, йому повідомили, що робити, придбавав труну та все необхідне, замовляв панахиду, допомогу на поховання не отримував. Вказав, що [PERSON] свідомо не захотіла нічого залишати позивачу (дочці) після почутих слів в лікарні, що остання не бажає її доглядати і від цього їй було боляче. Зауважив, що він возив [PERSON] в наркодиспансер на лікування від алкогольної залежності орієнтовно в 2000 та 2004 роках і вона з того часу алкоголь не вживала. 22 січня 2026 року в судове засідання [PERSON] не з`явився, подав суду клопотання в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив з підстав указаних у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що позивачка в своїх поясненнях ствердила, що мати повідомляла їй про те, що [PERSON] давав гроші [PERSON] . На думку представника відповідача, твердження позивача, що матір відчувала винну перед [PERSON] за надані ним кошти, саме і вказує на те, що матір позивача усвідомлювала надану допомогу відповідача і за власною волею заповіла своє майно особі, яка турбувалась про неї. Будь-яких доказів затуманення розуму стороною позивача не подано. Під час розгляду справи не встановлено обставин того, що волевиявлення [PERSON] не відповідало дійсній волі останньої. Навпаки свідки в судовому засіданні ствердили, що [PERSON] до дня своєї смерті була при світлій свідомості, обставин примусу не встановлено. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рожищенськї міської ради Луцького району Волинської област Солодуха А. В. проти задоволення позову заперечила. Надала пояснення близькі за змістом до викладених у поясненнях на позов. Зауважила, що заповіти посвідчені уповноваженою на це особою, зміст яких відповідає волі заповідача, яка їх прочитала та підписала, відповідають вимогам до форми заповіту, що встановлені ст. 1247 ЦК України, необхідності посвідчення їх при свідках не було. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. в судове засідання не з`явилася, 24 листопада 2025 року подала суду клопотання в якому просила розгляд справи проводити у її відсутності. Процесуальні дії у справі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2025 року цивільну справу за позовом [PERSON] , поданим в її інтересах представником [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. про визнання заповітів недійсними передано на розгляд головуючому судді Гармай І. Т. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 09 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Витребувано у комунального підприємства «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради медичну документацію, історію хвороби про стан здоров`я [PERSON] . Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 26 вересня 2025 року представнику позивача [PERSON] відмовлено в задоволенні клопотання про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2025 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - виконавчий комітет Рудко-Козинського старостинського округу Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області на Рожищенську міську раду Луцького району Волинської області. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 04 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті та постановлено викликати в судове засідання свідків. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області занесеною до протоколу судового засідання від 17 грудня 2025 року за клопотанням представника позивача постановлено виключити з числа свідків [PERSON] та за клопотанням представника відповідача постановлено виключити з числа свідків [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 серпня 2022 року Рожищенською міською радою. Спадкодавцю [PERSON] на праві власності належать: земельна ділянка площею 0,1700 га, кадастровий номер № 0724585200:01:001:0186, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер № 0724585200:01:001:0185, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , земельні ділянки, кадастрові номери: № 0724585200:01:002:0001 площею 1,08 га, кадастровий номер № 0724585200:02:002:0001 площею 1,89 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Пожарківської сільської ради Рожищенського району що підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 025817 від 28 травня 2008 року, серії ЯК № 952751 від 02 лютого 2010 року та серії ЯК № 833939 від 11 березня 2010 року. Станом на 13 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано, технічна інвентаризація не проводилася, що підтверджується копією повідомлення комунального підприємства "Волиньпроект" Волинської обласної ради від 01 липня 2024 року. 04 червня 2022 року спадкодавцем [PERSON] на випадок смерті був складений заповіт, який посвідчений старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області Мазелюк А. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3-20, згідно якого належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельні ділянки, кадастрові номери: № 0724585200:01:001:0185 площею 0,2500 га та № 0724585200:01:001:0186 площею 0,1700 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] заповіла своїй дочці [PERSON] . Земельні ділянки, кадастрові номери: № 0724585200:01:002:0001 площею 1,08 га, № 0724585200:02:002:0001 площею 1,89 га, що знаходяться в с. Пожарки, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку ВЛ № 025817 заповіла [PERSON] 23 червня 2022 року спадкодавцем [PERSON] були складені заповіти, які посвідчені старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області Мазелюк А. Ю. та зареєстровані в реєстрі за № 3-25, № 3-25, відповідно до яких: - належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельні ділянки, кадастрові номери: № 0724585200:01:001:0185 площею 0,2500 га та № 0724585200:01:001:0186 площею 0,1700 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] ; - належні їй земельні ділянки, кадастрові номери: № 0724585200:01:002:0001 площею 1,08 га, № 0724585200:02:002:0001 площею 1,89 га, що знаходяться в с. Пожарки, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку ВЛ № 025817 заповіла [PERSON] . Відповідно до рішення Рожищенської міської ради від 10 грудня 2020 року № 1/23 «Про початок реорганізації селищної та сільських рад шляхом приєднання до Рожищенської міської ради» Рожищенська міська рада є правонаступником Рудко- Козинської сільської ради. Внаслідок реорганізації на підставі рішення Рожищенської міської ради від 22 жовтня 2021 року № 12/12 «Про утворення старостинських округів та затвердження Положення про старостинські округи Рожищенської територіальної громади» було утворено Рудко-Козинський старостинський округ Рожищенської міської ради та визначено старосту Рудко-Козинського старостинського округу Мазелюк А. Ю. Відповідно до копії Розпорядження міського голови Рожищенської міської ради від 16 січня 2021 року № 07-рв «Про призначення відповідальних осіб за вчинення нотаріальних дій» призначено відповідальними та уповноважено вчиняти нотаріальні дії, зокрема [PERSON] старосту сіл Рудка-Козинська, Козин, Пожарки, Оленівка Рожищенської міської ради. Згідно з п. 29 розділу ІІІ Положення про старосту Рожищенської міської ради, затвердженого рішенням Рожищенської міської ради 10 грудня 2020 року № 1/13 староста вчиняє такі нотаріальні дії посвідчує заповіти. Згідно пп. 2.2.2 п. 2.1 розділу ІІ Посадової інструкції «Старости», затвердженої міським головою 14 грудня 2020 року староста вчиняє такі нотаріальні дії посвідчує заповіти. Позивач [PERSON] народилася [INFO] в м. Рожище Волинської області, батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 27 червня 1975 року Рожищенським райвідділом ЗАГС та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00053837309, сформованого 26 вересня 2025 року. 02 липня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим повторно 20 грудня 2022 року Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Згідно копії звітів з експертної грошової оцінки земельної ділянки № 2431, № 2432 від 12 серпня 2024 року, № 2433, № 2432 від 13 серпня 2024 року вартість земельної ділянки кадастровий номер 0724585200:02:002:0001 площею 1,89 га становить 88000 грн; земельної ділянки кадастровий номер 0724585200:01:001:0185 площею 0,2500 га становить 104900 грн; земельної ділянки кадастровий номер 0724585200:01:001:0186 площею 0,1700 га 22430 грн; земельна ділянка кадастровий номер 0724585200:01:002:0001 площею 1,08 га 233100 грн. З копії матеріалів спадкової справи № 120/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв шляхом подання 22 вересня 2022 року приватному нотаріусу Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. заяву про прийняття спадщини за заповітом. Інших спадкоємців немає, пережилого подружжя немає. Згідно з записом за № 0027-1 у погосподарській книзі № 3 за 2016-2023 роки Пожарківської сільської ради значиться господарство в якому була зареєстрована і проживала [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживала одна в [ADDRESS] . Заповіти від імені [PERSON] посвідчувалися старостою Рудко-Козинського старостинського округу Рожищенської міської ради від 23 червня 2022 року за № 3-25, № 3-26. До складу спадкового майна входять житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельні ділянки, земельний пай. 22 грудня 2022 року позивач [PERSON] подала приватному нотаріусу Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] . Інших спадкоємців немає, пережилого подружжя немає. Спадкодавець [PERSON] проживала на момент смерті в [ADDRESS] . До складу заповіданого майна за заповітом № 3-20 входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельні ділянки для будівництва та обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства, земельний пай. Спадкоємці за даним заповітом - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією довідки старости Рудко-Козинського старостинського округу [PERSON] від 09 січня 2023 року. Відповідач [PERSON] 20 грудня 2023 року подав приватному нотаріусу Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 22 грудня 2023 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, а саме: земельну ділянку розміром 1,0779 га, кадастровий номер 0724585200:02:002:0001 та земельну ділянку розміром 1,8869 га, кадастровий номер 0724585200:01:002:0001. Позивач [PERSON] 11 березня 2024 року подала приватному нотаріусу Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законм - залишку пенсійних коштів, що зберіга.ться в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 лютого 2024 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки, кадастрові номери яких: № 0724585200:01:001:0185, № 0724585200:01:001:0186, № 0724585200:01:002:0001, № 0724585200:02:002:0001, оскільки заповітами від 23 червня 2022 року [PERSON] скасувала заповіт від 04 червня 2022 року, чим позбавила права спадкування на вказане майно [PERSON] та остання не є особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України. 11 березня 2024 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. видано позивачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на залишок пенсійних коштів в сумі 2100 грн. З оглянутої в судовому засіданні медичної карти амбулаторного хворого № 123882 встановлено, що 15 червня 2022 року [PERSON] у супроводі племінника прибула в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради з метою госпіталізації. Поступає вперше в житті, скарги на безсоння, депресію, відсутність апетиту, похудання та слабкість в ногах. З оглянутої в судовому засіданні медичної карти стаціонарного хворого № 2986 встановлено, що 15 червня 2022 року [PERSON] у супроводі племінника [PERSON] прибула в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради з метою госпіталізації. В Додатку № 1 до Положення про приймальне відділення вбачається, що [PERSON] поступила дієздатна та власноручним підписом підтвердила зазначену в Додатку інформацію. Разом з цим, власноручним підписом [PERSON] була підписана усвідомлена згода особи на проведення психіатричного огляду, усвідомлена згода особи на госпіталізацію до психіатричного закладу та усвідомлена згода особи на лікування у психіатричному закладі. Згідно запису лікаря приймального відділення встановлено, що скарги [PERSON] були на безсоння, депресію, думки про смерть та зазначено, що поступає вперше у супроводі племінника. Вказано, що освіта середня-спеціальна (швея), пенсіонерка, зловживала алкоголем протягом 5 років, останні 20 років алкоголь не вживає. Вдова, проживає одиноко. Згідно заяви від 22 червня 2022 року підписаної власноручним підписом просила виписати її з відділення у зв`язку з покращенням стану здоров`я. З виписки із історії хвороби (карта стаціонарного хворого № 2986) встановлено, що з 15 червня 2022 року по 22 червня 2022 року [PERSON] , [INFO] , пенсіонерка, дієздатна, с. Пожарки Луцького району перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «ВОПЛ м. Луцька» Волинської облради. Поступила вперше в житті в супроводі племінника. Скарги при посуплені: безсонниця, депресія, немає апетиту, похудання, слабість в ногах. Анамнез: погіршення стану відмічає після пересеного стресу у зв`язку зі смертю брата. Проживає самостійно, вдова, має дочку з якою не спілкується, опікає її племінник, який доставив її в лікарню, зловживання алкоголем, останні 5 років зі слів алкоголь не вживає. Психстатус: до контакту доступна, орієнтована правильно, млява, астенізована, пересувається з сторонньою допомогою. Тривожна, мислення сповільнене за темпом, пам`ять, настрій знижені, обличчя депресивне. Без продуктивної психосимптоматики та суїцідальних думок. Копс.психолога: 16 червня 2022 року орієнтована правильно, до контакту доступна, скарги висловлює достатньо, сумна, в`яла, увага розсіяна, виснажувана. Пам`ять ослаблена, мислення послідовне, сповільнне, інтелект достатній. За даними т.ММРІ піки по шкалах 2(Д). 7(Р1), що вказує на депресивні тенденції, тривогу. При виписці: стан з позитивною динамікою, вночі спить, апетит покращився, рівень тривоги знизився, настрій виростає. Наполягає на виписці, в супроводі племінника покинула стаціонар. Рекомендовано: продовжити лікування під наглядом райпсихіатра, Еглоніл 50мг, Міасер 30 мг на ніч, Левана 1 мг при безсонні, консультація невропатолога(дообстеження за місце проживання, порушена хода, запаморочення голови, слабість в ногах). Підписано завідувачем відділення О. Наконечною та лікуючим лікарем [PERSON] . Згідно виписного епікризу № 874 [PERSON] з 25 березня 2022 року по 31 березня 2022 року перебувала на лікуванні в терапевтичному відділенні Рожищенської багатопрофільної лікарні з діагнозом: дедуктивний кардіосклероз нестабільна стенокардія (25 березня 2022 року-29 березня 2022 року), стабільна стенокардія напруги (з 30 березня 2022 року). Скарги, анамнез: хвора 25 березня 2022 року о 20 год 30 хв була доставлена зі скаргами на болі пекучого характеру, задишку. Хворіє декілька днів, два рази викликала швидку допомогу. Хвора була госпіталізована в терапевтичне відділення. Курить, зловживала алкоголем. Згідно копії протоколу опитування особи адвокатом від 03 листопада 2025 року [PERSON] показав, що [PERSON] була сестрою його дружини та проживала поряд. [PERSON] завжди була при пам`яті та здоровому глузді. Після перенесеного захворювання [PERSON] потребувала допомоги. Вказав, що колись вона прийшла до дружини і запитала, що їй робити, оскільки дочка не забирає, не приїжджає та не допомагає. Догляд за останньою здійснював [PERSON] , він постійно давав гроші, купував ліки, прибирав, допомагав по господарству і з ремонтами, як самостійно або просив інших людей, піклувався про її здоров`я, возив до лікарні, купляв чай. Зазначив, що про дочку знає давно, поки в матері була корова, то приїжджала за продуктами, а так не бачив, ні допомоги по господарству, ні іншої допомоги. Коли [PERSON] хворіла її в лікарню возив [PERSON] , дочки не бачив та не чув, щоб вона цікавилась здоров`ям матері. Вказав, що йому відомо, що пай купив [PERSON] , передавши [PERSON] кошти, похорон організовував [PERSON] . Згідно копії протоколу опитування особи адвокатом від 03 листопада 2025 року [PERSON] показала, що вона є соціальним працівником територіального центру м. Рожище та у зв`язку з виконанням службових обов`язків часто відвідувала [PERSON] та допомагала їй. Зазначила, що [PERSON] пересувалася самостійно та була при ясній пам`яті аж до смерті. Після перенесеного захворювання [PERSON] потребувала допомоги, довгий час у неї не було коштів на базові потреби, збирали по селі, згодом її почав забезпечувати всім необхідним [PERSON] . Вказала, що [PERSON] постійно згадувала, що [PERSON] їй допомагав по будинку, з дровами, привозив брикет, розчищав сніг, привозив їсти, забезпечував ліками. Коли утримувала корову, то привозив сіно, зерно за всім необхідним зверталася до нього. Також їй відомо, що пам`ятник матері [PERSON] теж буде встановлювати [PERSON] . Зазначила, що дочку вперше побачила перед смертю та на похороні [PERSON] , догляду зі сторони дочки не бачила. Доглядав, возив в лікарню та організував поховання [PERSON] . Свідки заслухані судом за клопотанням сторони позивача. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що обіймає посаду старости Рудко-Козинського старостинського округу Рожищенської міської ради Волинської області, згідно посадової інструкції вчинила нотаріальну дію, а саме зафіксувала волю заповідача на папері. Вказала, що [PERSON] бачила двічі під час посвідчення заповітів. Про бажання заповідача скласти заповіт їй повідомила [PERSON] , таке звернення було зафіксовано в журналі заяв виклику на дім. Повідомила, що під час повторного посвідчення заповітів, [PERSON] сказала, що хоче два заповіти один однозначно на [PERSON] , другий теж на нього, але якщо дочка передумає і буде доглядати її, то вона ще один заповіт перепише, відтак повною мірою усвідомлювала можливість змінювати свою волю. Зазначила, що під час посвідчення заповітів в будинку перебували лише вона та заповідач, [PERSON] самостійно надавала їй правовстановлюючі документи на майно. Вказала, що необхідності в залучені свідків не було, оскільки [PERSON] чітко виклала свою волю, прочитала заповіти, власноручно підписала. Зміст заповітів нікому не повідомляла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що у березні-квітні 2022 року збирала гроші на лікування [PERSON] . Зазначила, що соціальна працівниця [PERSON] повідомила, що зі слів [PERSON] у дочки немає грошей на її лікування. Зібрані гроші, орієнтовно 2600 грн вона віддала дочці [PERSON] . Пояснила, що відвідувала [PERSON] впродовж 10 років, за користування «городом» останньої давала їй молоко, особисто не бачила чи дочка відвідувала матір, ще раніше остання купувала молоко та передавала маршруткою дочці. Вказала, що незадовго до дня смерті заходила до [PERSON] , яка говорила з нею, ще вставала. Зазначила, що похорон [PERSON] організовував [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що добре знала [PERSON] оскільки проживала поруч, часто спілкувалися і остання ніколи не повідомляла про неприязні відносини з дочкою, бачила, що приїжджали внуки прибирати сніг, а [PERSON] ніколи не бачила у [PERSON] , як часто приїжджала дочка не знає. Вказала, що за три місяці до дня смерті помітила, що у [PERSON] «затягнута» мова, а перед смертю, можливо за тиждень, вона вже мало говорила. Повідомила, що доглядати [PERSON] приходили [PERSON] та [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] перед смертю казала їй, що «зробила» заповіт на [PERSON] (відповідача). Припускає, що організовував похорон відповідач тому, що знав про заповіт на нього. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що часто відвідувала [PERSON] , про неприязні відносини з дочкою ніколи не казала, ще раніше показувала які вона сорочки вишила для внуків, пошите плаття для дочки. Знає, що в молодості [PERSON] зловживала спиртними напоями, а потім не пила. Повідомила, що допомагати [PERSON] приходила соціальна працівниця, зі слів сусідів, під час хвороби в лікарню [PERSON] возив [PERSON] . Після лікарні (інсульту) в [PERSON] була «затягнута» мова, остання казала свідку, що [PERSON] (відповідач) купував їй таблетки. Під час відвідування [PERSON] остання впізнавала свідка, повністю орієнтувалась. Зауважила, що орієнтовно останній раз бачила [PERSON] в липні місяці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 90-х роках, як закодувалась [PERSON] , остання почала спілкуватись з дочкою. До 2020 року іноді допомагав [PERSON] по господарству, останні 2 роки вже часто не відвідував її, чув, що на лікування їй збирали гроші. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що раніше приходила до [PERSON] оскільки остання шила одяг. Знає, що [PERSON] передавала маршруткою молоко дочці. Померла їй говорила, що відповідач має поміняти вікна в будинку, поставити пам`ятники на її батьках, за використання паю [PERSON] платив гроші [PERSON] . Вказала, що за тиждень до смерті [PERSON] телефонувала до неї та просила принести хліб. Зазначила, що прийшовши і спілкуючись з [PERSON] було помітно, що її мова уповільнена. Свідки заслухані судом за клопотанням відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює в територіальному центрі соціального обслуговування населення соціальним працівником і з 2017 року відвідувала [PERSON] , оскільки остання, за власною заявою, була прийнята до неї на періодичне обслуговування. Зазначила, що періодичне обслуговування передбачає відвідування підопічного 1 раз на 2 тижні, проте фактично вона відвідувала її частіше. Вказала, що після погіршення здоров`я, [PERSON] зверталась до [PERSON] за допомогою: привезти дрова, брикет, останній ще і давав гроші. Повідомила, що [PERSON] особливо нічого не говорила про дочку, а з усіх питань зверталась до [PERSON] (відповідача), мала просити, щоб він поставив пам`ятник на її батьках, з 2017 року жодного разу не бачила ні дочки, ні внуків. Одного разу, [PERSON] зателефонувала до неї і сказала, що потребує гроші на лікування, тоді гроші збирали в селі. З лікарні [PERSON] привіз відповідач. Зазначила, що доглядати за [PERSON] їй допомагали ще [PERSON] (дружина рідного брата відповідача) та [PERSON] . Вказала, що відвідувала [PERSON] за 4 дні до смерті, остання впізнавала її, користувалась телефоном, будь-яких психічних розладів не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що з 2004 року проживає навпроти [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] проживала не погано, мала гроші, які давав [PERSON] за використання її паїв, раніше самостійно займалась городництвом. [PERSON] казала, що дочка немає грошей приїхати до неї і вона готувала для дочки та передавала їй маршруткою. Вказала, що зі слів [PERSON] , [PERSON] (відповідач) має замінити вікна в будинку, поставити пам`ятник на її батьках. Зазначила, що [PERSON] їй казала, що [PERSON] (дочка) нічого не хоче. Зауважила, що [PERSON] (позивач) будучи у них вдома і сама казала, що я її ( [PERSON] ) доглядати не буду. Повідомила, що до останнього свого дня [PERSON] говорила та була при свідомості, розказала перед смертю в що її одягнути після смерті. Про будь-який тиск з боку відповідача ніколи не говорила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що з [PERSON] почала спілкуватись орієнтовно за 4 роки до дня її смерті, оскільки вона шила, то свідок приносила одяг підшивати. З [PERSON] (позивачем) познайомилась в той період, коли [PERSON] захворіла і перебувала в лікарні. Вказала, що вона наглядала за [PERSON] , допомагала їй, оскільки про це просив [PERSON] (відповідачно). Фактично лише останній тиждень до дня смерті [PERSON] була лежачою та користувались підгузками. Повідомила, що похорон [PERSON] організовував [PERSON] (відповідач). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з незгодою позивача із складеними спадкодавцем заповітами на ім`я відповідача, оскільки такі не відповідають волі спадкодавця та вчиненні під тиском відповідача. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 та ст. 1234 ЦК України). Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (ст. 1233 ЦК України). Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, що тягне відповідні правові наслідки. У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частинами 2-4 ст. 1254 ЦК України закріплено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Приписками ч. 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Загальні підстави недійсності правочину визначені ст. 215 ЦК України. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 ЦК України). Статтею 1253 ЦК України визначено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абз. 3 ч. 2 ст. 1248 і ст. 1252 ЦК України, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування(ч. 1 ст. 1251 ЦК України). Вказане також закріплено положеннями ст. 37 Закону України «Про нотаріат», пп. 5 п. «б» ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». У ст. 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що спадкодавець [PERSON] 04 червня 2022 року зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, в якому належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельні ділянки, кадастрові номери: № 0724585200:01:001:0185 площею 0,2500 га та № 0724585200:01:001:0186 площею 0,1700 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] заповіла своїй дочці [PERSON] . Земельні ділянки, кадастрові номери: № 0724585200:01:002:0001 площею 1,08 га, № 0724585200:02:002:0001 площею 1,89 га, що знаходяться в с. Пожарки, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку ВЛ № 025817 заповіла [PERSON] . У подальшому, 23 червня 2022 року спадкодавець [PERSON] зробила інше особисте розпорядження, склавши ще два заповіти, зареєстровані в реєстрі за № 3-25, № 3-25, відповідно до яких: - належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельні ділянки, кадастрові номери: № 0724585200:01:001:0185 площею 0,2500 га та № 0724585200:01:001:0186 площею 0,1700 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] ; - належні їй земельні ділянки, кадастрові номери: № 0724585200:01:002:0001 площею 1,08 га, № 0724585200:02:002:0001 площею 1,89 га, що знаходяться в с. Пожарки, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку ВЛ № 025817 заповіла [PERSON] . Таким чином, складені 23 червня 2022 року [PERSON] заповіти повністю скасували попередній складений нею заповіт від 04 червня 2022 року. Надаючи оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Складені 23 червня 2022 року [PERSON] заповіти посвідчені уповноваженою особою старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області, яка уповноважена вчиняти нотаріальні дії розпорядженням Рожищенського міського голови від 16 січня 2021 року № 07-рв «Про призначення відповідальних осіб за вчинення нотаріальних дій». За формою та змістом оспорювані заповіти також відповідають вимогам ст. 1247 ЦК України. Аргументи сторони позивача про те, що заповіти посвідчені без участі свідків і це є порушенням суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду справи суду не надано жодного належного та допустимого доказу про наявність у заповідача фізичних вад через які вона не могла прочитати заповіти, а також не встановлено, що остання виявляла бажання, щоб заповіти були посвідчені при свідках Встановлені під час розгляду справи обставини вказують на те, що заповіти відповідають дійсній волі заповідача [PERSON] на момент їх складання. Наведене стверджується показаннями свідків: [PERSON] , яка при посвідченні заповітів впевнилась в дієздатності заповідача і дійсності її волевиявлення, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які в судовому засіданні дали показання про те, що до дня смерті [PERSON] говорила, була при свідомісті, повністю орієнтувалась в просторі, використовувала телефон для зв`язку з ними. Крім цього, свідок [PERSON] повідомила суду, що перед смертю [PERSON] казала їй, що «зробила» заповіт на [PERSON] (відповідача), чим стверджується усвідомлення повною мірою своїх дій заповідачем і не задовго до смерті. Суд вважає, що показання, надані свідками в яких вони описали, на власне сприйняття, фізичного та психологічного стану [PERSON] є чіткими, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами. Доводи позивача та її представника щодо визнання заповіту недійсними з підстав впливу хвороби, а саме: змішаного тривожно-депресивного розладу, когнітивного розладу поведінки внаслідок зловживання спиртними напоями та під тиском відповідача не підтверджують жодними доказами, натомість відповідно до оглянутої в судовому засіданні оригіналу медичної документації хворого, 15 червня 2022 року [PERSON] у супроводі племінника [PERSON] прибула в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради вперше, є дієздатною, власноручним підписом підтвердила зазначену в Додатку № 1 до Положення про приймальне відділення інформацію. При виписці [PERSON] стан з позитивною динамікою, вночі спить, апетит покращився, рівень тривоги знизився, настрій виростає. Наполягала на виписці та в супроводі племінника покинула стаціонар. Необхідно зазначити, що для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підстави припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Суд не має права давати оцінку медичним документам, які потребують спеціальних знань. Ухвалюючи рішення про визнання недійсним заповіту з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України, суди повинні враховувати, що для визнання такого правочину недійсним предметом доказування є та обставина, що особа-заповідач у момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Висновок судово-психіатричної експертизи у такій категорії справ є лише одним із доказів, якому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами. Суд констатує, що в підготовчому засіданні судом роз`яснено право стороні позивача на заявлення клопотання про призначення судової експертизи і жодного клопотання про призначення експертизи під час розгляду справи від сторін не надходило, при цьому підстави для призначення такої експертизи судом були відсутні, оскільки жодного доказу, який би дозволив припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту подано суду не було. Доводи позивача та її представника про те, що заповіти складено внаслідок тиску з боку відповідача, у зв`язку з чим наявна невідповідність її волі при посвідченні заповітів на ім`я відповідача, також на увагу не заслуговують, оскільки належних доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять, окрім цього спростовуються показаннями в судовому засіданнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які повідомили, що відповідач возив та забирав [PERSON] з лікарні, купував ліки, просив членів своєї родини допомагати померлій, самостійно організував чин поховання [PERSON] . Показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про хороші відносини позивача з матір`ю не спростовують висновків суду про відсутність підстав для визнання заповітів недійними, причини та підстави їх укладення їм невідомі. Слід звернути увагу, що ст. 1247 ЦК України містить лише загальні вимоги щодо форми заповіту. Більш детальніше вимоги щодо форми заповіту викладено у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок). Під час розгляду справи судом установлено, що під час посвідчення заповітів уповноваженою на те особою (старостою Рудко-Козинського старостинського округу) в повній мірі дотримано вимоги указаного Порядку. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини суд доходить висновку, що в задоволенні позову [PERSON] поданого в її інтересах представником [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. про визнання заповітів недійсними необхідно відмовити Щодо розподілу судового збору. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed