Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . За життя батькові позивачки належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Господарство за даною адресою відносилось до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 01.07.1990 року в цьому господарстві було зареєстроване місце проживання спадкодавця [PERSON] , позивачки та відповідачів фізичних-осіб. Право власності на вказане будинковолодіння зареєстроване за батьком позивачки як за головою колгоспного двору. 01.07.2022 року [PERSON] залишив заповіт на користь позивачки, яким заповів все своє майно, майнові права та обов`язки, які належали йому на момент складення цього заповіту, а також майно, майнові права та обов`язки, які належатимуть йому в майбутньому, позивачці. Інші члені даного колгоспного двору не претендують на свої частки в зазначеному нерухомому майні та згідні щоб все це майно успадкувала лише позивачка. З метою оформлення своїх прав на дане спадкове майно позивачка звернулася до державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Мануляк Ірини Василівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки позивачка прийняла спадщину, подавши у встановлений законом строк відповідну заяву до вказаної нотаріуса. Однак, нотаріусом відмовлено позивачці у видачі зазначеного свідоцтва, оскільки частки голови та членів колгоспного двору у його майні не виділено. У зв`язку із цим позивачці рекомендовано звернутися з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на зазначене нерухоме майно. Тому позивачка просить визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, 07.01.2026 року її представник, адвокат Гринів Яна Василівна подала заяву, в якій просить розглянути справу без її та позивачки участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 170). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 23.06.2025 року надійшла її заява від 18.06.2025 року, в якій вона визнає позов та просить розглянути справу без її участі (а. с. 65). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 23.06.2025 року надійшла його заява від 18.06.2025 року, в якій він визнає позов та просить розглянути справу без його участі (а. с. 67). Представник відповідача, П`ядицької сільської ради Петро Гайдейчук в судове засідання не з`явився, 03.12.2025 року подав заяву, в якій просить ухвалити рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу без його участі (а. с. 163). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. У відповідності до даних свідоцтва про одруження серії «ІІІ-НМ» (актовий запис № 27 від 29.12.1967 року), виданого вказаною сільською радою 29.12.1967 року, відповідачка [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.12.1967 року (а. с. 20). Відповідно до даних свідоцтва про розірвання шлюбу серії « [NUMBER] (актовий запис № 189 від 17.09.2009 року), виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області 17.09.2009 року, у зв`язку з укладенням шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », і останнє залишила собі після розірвання даного шлюбу (а.с.19). Згідно з даними свідоцтв про народження серії « [NUMBER] (актовий запис № 20 від 21.06.1980 року), та серії « [NUMBER] (актовий запис № 48 від 06.09.1968 року), виданих Великокам`янською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 21.06.1980 року та 06.09.1968 року відповідно, батьками позивачки та відповідача [PERSON] вказано [PERSON] та [PERSON] (а. с. 17, 18). Відповідно до даних свідоцтва про смерть серії « [NUMBER] (актовий запис № 10 від 22.01.2024 року), виданого виконавчим комітетом П`ядицької сільської ради 22.01.2024 року, батько позивачки [PERSON] помер [INFO] в с.Велика Кам`янка Коломийського району Івано-Франківської області (а. с. 16). Згідно з даними свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 04.08.1989 року на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської районної ради Івано-Франківської області № 125 від 14.06.1989 року, виписки з інвентаризаційних матеріалів № 562 від 23.10.2024 року та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленими (виписка та технічний паспорт) ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризація» 07.11.2024 року, право власності на вище вказане нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] як головою колгоспного двору. Дане майно складається із: житлового будинку «А», загальною площею 94, 2 кв. м., житловою площею 53, 1 кв. м.; літньої кухні «Б»; стодоли «В»; стайні «Г»; навісів «Д, Є, И»; гаражу «Е»; погребу «Ж»; комори «З»; вбиральні «У»; криниці «№»; огорожі «№1-5»; вимощення «І-ІІ»., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; роки побудови з 1978 по 2004 (а. с. 23, 24, 46-48). Відповідно до довідки № 153/02-32/23, виданої 16.12.2024 року П`ядицькою сільською радою, місце проживання [PERSON] було зареєстровано за вказаною адресою до дня його смерті. Зазначений спадковий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 01.07.1990 р. в ньому було зареєстроване місце проживання: - [PERSON] (батька позивачки) - голови двору; - [PERSON] (відповідачки як матері позивачки); - [PERSON] (позивачки). - [PERSON] (відповідача як рідного брата позивачки). Станом на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) за вказаною адресою було зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] . Нижче вказаний заповіт [PERSON] від 01.07.2022 року не змінювався і не скасовувався (а. с. 21). Відповідно до змісту заповіту, складеного 01.07.2022 року та посвідченого старостою Великокам`янського старостинського округу П`ядицької сільської ради Ігорем Іванишиним, спадкодавець [PERSON] заповів позивачці все своє майно, майнові права та обов`язки, які належали йому на момент складення цього заповіту, а також майно, майнові права та обов`язки, які належатимуть йому в майбутньому (а. с. 22). Судом також встановлено, що з метою оформлення прав на спадщину за заповітом позивачка 26.03.2024 року звернулася із заявою про прийняття даної спадщини до вищевказаної державного нотаріуса. Однак, остання рекомендувала позивачці звернутися з відповідним позовом, оскільки частки голови та інших членів колгоспного двору у його майні не виділено, про що 10.12.2024 року вказаною державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 25, 92). Отже, судом встановлено, що після смерті свого батька позивачка як спадкоємиця вказаного нерухомого майна за заповітом прийняла дану спадщину. Даний факт підтверджується матеріалами спадкової справи № 98. Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 чинного ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі змістом ч. 1 ст. 1269 вказаного Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 чинного ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до роз`яснень, наведених в підпунктах «а», «б» п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року №20, положення статей 17,18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991 року). Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачами - фізичними особами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в порядку спадкування за позивачкою як за єдиним спадкоємцем за заповітом права власності на вказане нерухоме майно колишнього колгоспного двору, оскільки інші члени цього двору (відповідачі - фізичні особи) не претендують на вказане майно, не витребували свої частки в цьому майні, визнали позов та не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на вказаний спадковий будинок в цілому. Отже, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст.392,1261,1296 ЦК України, ст.ст.206, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

Outcome: approved