Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] про стягнення грошових коштів попередньої оплати за товар у розмірі 109198 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.05.2025 позивач у мережі Інтернет серед оголошень на сайті OLX знайшов оголошення щодо продажу ноутбуку MacBook Pro M4 Max 16" 48/1TB Space Black (MX313) S/N [NUMBER] . Надалі позивач через месенджер «Telegram» зв`язався з продавцем згідно вказаного в оголошенні контакту та провів переписку щодо придбання вказаного ноутбуку. 10.05.2025 року позивачем було зроблено замовлення щодо придбання даного ноутбуку. У зв`язку з цим йому було надіслано Рахунок на оплату №2409 від 10 травня 2025 року щодо здійснення оплати на банківський рахунок Фізичної особи підприємця [PERSON] [NUMBER] , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 109198 грн. (сто дев?ять тисяч сто дев?яносто вісім грн. 00 коп.) за товар: MacBook Pro M4 Max 16" 48/1TB Space Black (MX313) S/N JVMQFT7TTW. 10.05.2025 року позивачем здійснено оплату на банківський рахунок Фізичної особи підприємця [PERSON] [NUMBER] , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 109198 грн. (сто дев?ять тисяч сто дев?яносто вісім грн. 00 коп.). У графі «призначення платежу» вказано: оплата товару згідно рахунку №2409 (macbook, серійний номер: [NUMBER] ). Однак, як стверджує позивач, Фізична особа підприємець [PERSON] , не виконав взяті на себе зобов?язання та не здійснив відправлення оплаченого позивачем товару. 20.05.2025 року направлено засобами поштового зв?язку претензію на адресу відповідача, якою позивач повідомив про свою відмову від договору купівлі-продажу товару - ноутбука MacBook Pro M4 Max 16" 48/1 TB Space Black (MX313) S/N JVMQFT7TTW в якій висловив вимогу про повернення йому суми попередньої оплати у розмірі 109198 грн. 27.05.2025 року відповідач надав відповідь якою відмовив у задоволенні даної претензії. Свою відмову мотивує тим, що 10.05.2025 року до інтернет-відділу продажу звернувся клієнт, який зробив замовлення двох телефонів iPhone 16 Pro Max 256 загальною вартістю 109198 грн. При оформленні замовлення було зазначено, що замовником був [PERSON] та після цього було виставлено рахунок №2409 на суму 109198 грн., за яким було проведено оплату. Також зазначив, що телефони були видані 11.05.2025 року у пункті видачі за адресою [ADDRESS] . Зазначає про те, що товар, за який було здійснено оплату за рахунком № 2409 , було видано особі згідно із замовленням, а договору щодо купівлі-продажу MacBok Pro між Фізичною особою підприємцем [PERSON] не уклалалося. Також порадив звернутися до правоохоронних органів. Позивач стверджує, що телефонів він не замовляв, оплату здійснював виключно за замовлений ноутбук, жодних телефонів не отримував та ніколи не уповноважував третіх осіб на їх отримання. Ухвалою суду від 13.06.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 08.07.2025 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Кропивницькою У.М. подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування зазначила, що 10.05.2025 до інтернет-відділу продажу маркетплейсу «[INFO]», одним із представників якого є ФОП [PERSON] , звернувся клієнт та здійснив замовлення товару: iPhone 16 Pro Max 256, 2 шт., загальною вартістю 109 198,00 грн. Це підтверджується відповідними належними, допустимими та достатніми доказами, а саме скріншотами переписки (листування) із чату, де чітко вказано найменування товару та його кількість. Крім того, під час оформлення замовлення клієнт зазначав, що замовником є [PERSON] (тел. [NUMBER] ). На підставі зазначеного замовлення було виставлено Рахунок № 2409 на суму 109 198,00 грн, згідно з яким 10.05.2025 року дійсно була проведена оплата. Однак, дана оплата проведена НЕ на підставі укладеного між Позивачем і Відповідачем договору купівлі-продажу MacBook Pro M4 Max 16" 48/1TB Space Black (MX313), S/N JVMQFT7TTW, оскільки такий договір взагалі не укладався між Сторонами. Жодного замовлення ноутбуку (MacBook Pro M4 Max 16" 48/1TB Space Black (MX313), S/N JVMQFT7TTW) Відповідач від Позивача не отримував. Рахунок №2409 від 10.05.2025 на суму 109 198,00 грн. ФОП [PERSON] було сформовано та надіслано у відповідь на замовлення двох одиниць товару iPhone 16 Pro Max 256 ГБ, оформлене через інтернет-відділ продажу маркетплейсу «[INFO]», та яке було оплачене цього самого дня та видане 11.05.2025 року у пункті видачі за адресою: [ADDRESS] . Передання товару підтверджується відповідним відеозаписом із пункту видачі (додається до відзиву на позов). Отже, з урахуванням викладеного вище, акцентує, що Фізична особа-підприємець [PERSON] не укладав із Позивачем жодного договору купівлі- продажу щодо товару - MacBook Pro M4 Max 16" 48/1TB Space Black (MX313), S/N JVMQFT7TTW. Відповідачу невідомі обставини спілкування Позивача із невстановленими третіми особами, в тому числі через інтернет-сервіси або месенджери. ФОП [PERSON] не мав і не має жодного відношення до особи, з якою Позивач міг вести листування та здійснювати замовлення через сервіс OLX чи месенджер Telegram. Отже, всі дії, на які посилається Позивач, пов?язані з комунікацією із невстановленими особами, не мають жодного правового чи фактичного зв`язку з діяльністю ФОП [PERSON] , що, в свою чергу, унеможливлює настання будь-яких зобов`язань останнього перед Позивачем. 14.07.2025 позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 109198 грн., що не заперечується відповідачем, однак жодного товару позивачу не поставив, що свідчить про те, що відповідач фактично безпідставно збагатився на дану суму за рахунок позивача. Зазначив, що твердження відповідача про те, що мало місце укладення між відповідачем та позивачем договору купівлі-продажу двох смартфонів і цей товар був виданий позивачу 11.05.2025 року, є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. Стверджує, що надані відповідачем скріни листування та відеозаписи, не є належними та допустимими доказами. 08.09.2025 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому просила врахувати надані відповідачем переписки як належні електронні докази та врахувати їх при вирішення даного спору. Окрім того, стверджувала, що позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх тверджень про існування будь-якого листування саме з ФОП [PERSON] або про його причетність до розміщення оголошень на платформі OLX. Щодо квитанції про оплату рахунку №2409, зазначила, що ФОП [PERSON] було надіслано видозмінений варіант документа, у якому було замальовано призначення платежу. За таких обставин відсутність у ФОП можливості перевірити відповідність призначення платежу не може жодним чином свідчити про недбалість чи неналежне виконання ним своїх обов`язків. Навпаки, подання клієнтом зміненого варіанту квитанції виключає можливість переконатися у дійсному змісті реквізитів платежу, а тому відповідальність за такі дії не може бути покладена на ФОП [PERSON] . Вважає, що обставини на які посилається позивач, очевидно, свідчать про введення його в оману з боку третіх осіб, які використали дані рахунку ФОПа та видавали себе за продавця іншого товару. 19.09.2025 представником відповідача подано додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що із долучених позивачем скріншотів вбачається, що його переписка велася з невстановленою третьою особою (видалений акаунт [INFO]) месенджері Telegram. Саме ця особа встановлювала умови оплати, які складалися з кількох частин: 500 грн на електронний гаманець нібито «за інформацію про IMEI»; 123 долари США на електронний гаманець (аргументувалося тим, що «не можна всю суму кидати на рахунок ФОП»); 109 198 грн на рахунок ФОП відповідача - як «зручний варіант для бухгалтерії та сплати податків». Вказані платежі у своїй сукупності становлять приблизно 115 000 грн, що повністю відповідає оголошеній на вебсайті OLX ціні за MacBook Pro M4 Max 16" 48/1TB Space Black (MX313), S/N JVMQFT7TTW(115 000 грн), створеному невстановленою третьою особою. Попри те, що позивач стверджує, що переписка в месенджері Telegram велася безпосередньо з відповідачем - ФОП [PERSON] , і що саме ним визначено порядок та умови розрахунку. Одна, ціна позову становить 109 198 грн (сума коштів сплачених на рахунок ФОП, а не 115 000 грн (вартість ноутбуку, зазначеного в оголошенні). Зазначає, що тоді виникає логічне питання: якщо, за твердженням позивача саме відповідач є стороною переписки та визначав умови оплати, то чому у позовних вимогах не враховані усі платежі (500 грн + 123 долари), а позов заявлено лише на суму рахунку ФОП. Стверджує, що така суперечність свідчить про те, що реальні відносини позивача виникли не з відповідачем, а з невстановленим третіми особами. Окрім того зазначила, що під час ознайомлення із матеріалами звернення АТ «Універсал Банк» на спецлінію «102» щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, а також з інших питань, для перевірки якого надавались відеозаписи з магазину за адресою: [ADDRESS] відповідач дізнався, що органами Національної поліції України було встановлено особу, яка безпосередньо отримала замовлення в магазині, ідентифіковано за відеозаписом. Так цією особою є [PERSON] (наявні персональні дані: [INFO] , ІПН [NUMBER] , ВНЖ серія та номер: [NUMBER] , номери телефону - [NUMBER] , [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] та інші дані). Більше того, у довідці про проведену перевірку по заяві представника АТ «Універсал Банк» від 03.07.2025 зазначено, що «16.06.2025 року до ЧЧ Печерського УП надійшло звернення від представника АТ «Універсал Банк» провідного фахівця з моніторингу шахрайських операцій Департаменту ризик-менеджменту по проекту Monobank Ширінова Рустама Радіславовича про те, що 16.05.2025 року до служби підтримки надійшла скарга від клієнта [PERSON] про те, що в ході здійснення грошового переказу 15.05.2025 року він став жертвою шахраїв. Заявник: [PERSON] , [INFO] , мешкає: [ADDRESS] , м.т [NUMBER] . Дана подія зареєстрована до журналу єдиного обліку Печерського УП ГУНП у місті Києві за №20722 від 16.06.2025 року, СЕД №128086 від 17.06.2025 року.». Заявниця стверджує, що із звернення працівника банку чітко випливає, що [PERSON] усвідомлював, що він став жертвою шахраїв. Хоча як наслідок звернувся із безпідставним позовом до ФОП [PERSON] . До того ж листом від 04.07.2025 Позивача було повідомлено про те, що «Вказані матеріали слідчим відділом Печерського УП ГУНП в м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань не були внесені за відсутністю обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та передані для розгляду та прийняття рішення в порядку передбаченого Законом України «Про звернення громадян». Окрім цього, за результатами перевірки трекінгу встановлено, що відправлення здійснено з м. Одеса, відділення №155, тоді як ФОП [PERSON] , зареєстрований та постійно проживає в м. Ужгород. Окрім того, ФОП [PERSON] жодного разу не створював та не розміщував будь-яких оголошень на інтернет-ресурсі OLX щодо продажу MacBook, що підтверджується відповіддю ТОВ «ЄМАРКЕТ Україна» на адвокатський запит. Відтак, стверджує, що ФОП [PERSON] є неналежним відповідачем. 22.09.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача про витребування доказів від 19.09.2025. 23.09.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача про витребування доказів від 23.09.2025. 24.10.2025 представником відповідача подано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Ухвалою суду від 24.10.2025 клопотання представника відповідача про витребування доказів від 19.09.2025 та 23.09.2025 залишено без розгляду. 30.10.2025 представником відповідача відкликано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. 10.11.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою суду від 17.11.2025 поновлено представнику відповідача - адвокату Кропивницькій У.М. строк для подання клопотання про витребування доказів та задоволено таке. 25.11.2025 представником ТОВ «Нова пошта» подано заяву про виконання ухвали суду. 18.12.2025 представником відповідача подано клопотання про долучення доказів, а саме додано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12025105060000688 від 06.12.2025, згідно з яким здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Ухвалою суду від 18.12.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що жодного відношення до оголошення на вебсайті OLX про продаж MacBook немає. Стверджує, що мало місце укладення між відповідачем та позивачем договору купівлі-продажу двох смартфонів і цей договір виконано. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, виходячи з їх належності та допустимості, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно із ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 76ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У статті 77ЦПК України вказано про належність доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 09.05.2025 позивач у мережі Інтернет серед оголошень на сайті OLX знайшов оголошення щодо продажу ноутбуку MacBook Pro M4 Max 16" 48/1TB Space Black (MX313) S/N JVMQFT7TTW. Надалі позивач через месенджер «Telegram» зв`язався з продавцем згідно вказаного в оголошенні контакту та провів переписку щодо придбання вказаного ноутбуку. Умови договору купівлі-продажу між продавцем та покупцем було обумовлено шляхом обміну повідомленнями у месенджері «Telegram», а саме продавцем встановлено умови оплати, які складалися з кількох частин: 500 грн аванс, 123 USDT на електронний гаманець, 109 198 грн на рахунок ФОП відповідача та надано реквізити, в тексті продавцем підтверджено оплату та зазначено ТТН 20 4511 6385 3836. Згідно наданої позивачем копії рахунка на оплату №2409 від 10.05.2025, в графі товар зазначено MacBook Pro M4 Max 16" 48/1TB Space Black (MX313) S/N JVMQFT7TTW, загальною вартістю 109 198 грн. Відповідно до ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У п. 49-52 Постанови Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у cправі №910/5408/21 зазначено, що Верховний Суд у постановах від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19, від 18 лютого 2021 рок у справі №442/3516/20 надані сторонами скрін-шоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з Viber фактично визнав належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка. Також Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2020 року у справі №905/2319/17, від 25 березня 2020 року у справі №570/1369/17, від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19, від 27 листопада 2019 року у справі №1540/3778/18 дійшов висновку, що переписка у Viber, Skype та інших месенджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах. У постанові від 29 січня 2021 року у справі №922/51/20 Верховний Суд вказав, що подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, лише у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Аналогічний висновок зроблений у постанові від 23 вересня 2021 року у справі №910/17662/19. Тобто поняття електронного документа та електронного доказу не є тотожними, оскільки поняття електронного доказу є значно ширшим, та, окрім власне електронних документів, оформлених відповідно до статей 5, 6 Закону "Про електронні документи та електронний документообіг", на які посилався суд апеляційної інстанції, включає в себе будь-яку інформацію в цифровій формі, що має значення для розгляду справи, в тому числі повідомлення, відправлені електронною поштою або іншими засобами електронного зв`язку. У п. 55-57 Постанови Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у cправі №910/5408/21 Суд звертає увагу, що у Керівництві "Електронні докази в цивільному та адміністративному процесі", ухваленому Комітетом міністрів Ради Європи 30 січня 2019 року зазначено, що електронні (цифрові) докази можуть бути у формі тексту, відео, фотографій чи аудіозаписів. Дані можуть бути отримані за допомогою різних способів та з різних джерел, наприклад мобільних телефонів, веб-сторінок, бортових комп`ютерів або GPS-реєстраторів (у тому числі відомості, що перебувають поза контролем сторони). Електронні повідомлення (електронна пошта) є типовим прикладом електронних доказів, оскільки вони походять з електронного пристрою (комп`ютера або пристрою, схожого на комп`ютер) і містять відповідні метадані. Важливим є дотримання принципу недискримінації при дослідженні електронних доказів, що означає, що суди не повинні відмовляти в прийнятті електронних доказів і не повинні заперечувати їх юридичну силу лише тому, що вони зібрані та / або подані в електронній формі. Суди не повинні заперечувати юридичну силу електронних доказів лише через відсутність вдосконаленого, кваліфікованого або подібного захищеного електронного підпису. Сторонам має бути дозволено подавати електронні докази в оригінальному електронному форматі без необхідності надання роздруківок (пункти 6, 7, 9 Керівництва). Отже, скріншоти переписки позивачка з продавцем у месенджері «Telegram» є електронними доказами, і відповідно до практики Верховного Суду є належними і допустимими доказами. З копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що станом на 19.05.2025 [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 02.120.2020 року. Згідно оригіналу та копії платіжної інструкції №4М04-0А6Н-0Е2Х-ВВК6 від 10.05.2025 [PERSON] здійснив платіж на суму 109 198 грн. на реквізити ФОП [PERSON] код [NUMBER] , номер рахунку [NUMBER] , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зазначивши в графі «призначення платежу»: оплата товару згідно рахунку №2409 (macbook, серійний номер: [NUMBER] ). 20.05.2025 року позивачем направлено засобами поштового зв?язку претензію на адресу Фізичної особи підприємця [PERSON] , якою повідомив про свою відмову від договору купівлі-продажу товару - ноутбука MacBook Pro M4 Max 16" 48/1 TB Space Black (MX313) S/N JVMQFT7TTW та повідомив вимогу щодо повернення суми попередньої оплати у розмірі 109198 грн. Згідно відповіді на претензію ФОП [PERSON] від 27.05.2025 року останній вказав, що 10.05.2025 року до інтернет-відділу продажу звернувся клієнт, який зробив замовлення двох телефонів iPhone 16 Pro Max 256 загальною вартістю 109198 грн. При оформленні замовлення було зазначено, що замовником був [PERSON] та після цього було виставлено рахунок №2409 на суму 109198 грн., за яким було проведено оплату. Також зазначив, що телефон були видані 11.05.2025 року у пункті видачі за адресою м. Київ, вул. Басейна, 9. Зазначає про те, що товар, за який було здійснено оплату за рахунком № 2409 було видано особі згідно з замовленням, а договору щодо купівлі-продажу MacBok Pro між Фізичною особою підприємцем [PERSON] не укладалося. Також, порадив звернутися до правоохоронних органів. Згідно наданих відповідачем скріншотів переписки у месенджері «Telegram», вбачається Умови договору купівлі-продажу iPhone 16 Pro Max 256, 2 шт., загальною вартістю 109 198,00 грн. між продавцем та покупцем було обумовлено шляхом обміну повідомленнями у месенджері «Telegram», а саме продавцем встановлено умови оплати, надано рахунок на оплату №2409 від 10.05.2025 та в тексті продавцем підтверджено оплату та спосіб отримання товарів, а саме наручно у відділенні магазину « [INFO] ». Згідно наданої відповідачем копії рахунку на оплату №2409 від 10.05.2025, в графі товар зазначено iPhone 16 Pro Max 256 Natur Titanium new та iPhone 16 Pro Max 256 Black Titanium new, загальною вартістю 109 198 грн. Згідно відповіді ТОВ «МАРКЕТ УКРАЇНА» №24071ІС від 16.09.2025 року, оголошення за посиланням [INFO] не свторювалось в обліковому запису, користувач якого вказав контактний номер [NUMBER] . Згідно копії трекінгу відстеження ТТН №20 4511 6385 3836, відправлення здійснене з м. Одеса, відділення №115. Згідно заяви ТОВ «Нова пошта» на виконання ухвали суду від 24.11.2025, 14.05.2025 о 09.15.02 в бізнес - кабінеті відправника (PersonalAccount) на сайті ТОВ «Нова Пошта» (https://new.novaposhta.ua) за логіном [NUMBER] електронним способом створено експрес - накладну, під час реєстрації якої в обліковій системі Оператора автоматично згенеровано номер ЕН - 20451163853836. В подальшому, 14.05.2025 о 10.27.03 у особи, що представився відправником - [PERSON] , м.т. [NUMBER] , у відділенні №155 у м. Одесі (вул. Героїв оборони Одеси, 986 (маг. «Сільпо») прийнято запаковане відправником відправлення за експрес - накладною (ЕН) № 20451163853836, для одержувача - [PERSON] , м.т. [NUMBER] , адреса доставки - м. Львів, відділення №47 (вул. Чукаріна В., 14, оф. 3), тип відправлення - посилка, вага - 3 кг. (фактична), кількість місць - 1, опис відправлення - техніка, оголошена цінність - 2 000,00 грн., доставку сплачує відправник - 120,00 грн., готівковий розрахунок. 15.05.2025 о 08.02.10 відправлення за ЕН№ 20451163853836 (без пошкодження пакування) прибуло у відділення № 47 у м. Львові (вул. Чукаріна В., 14, оф. 3), до якого 15.05.2025 о 10.04.00 звернувся одержувач [PERSON] . Під час огляду у відділення № 47 у м.Львові відправлення за ЕН № 20451163853836 одержувачем [PERSON] було встановлено, що «прийшло не те відправлення, клієнт замовляв МасВоо», що зафіксовано в приймання - передачі, підписаного одержувачем та працівником відділення № 47 у м. Львові. 15.05.2025 о 10.35.34 одержувач [PERSON] відмовився від отримання відправлення, що підтверджується витягом з електронної бази даних ТОВ «Нова пошта». З копій матеріалів Печерського управління поліції ГУНП в м. Києві, а саме з довідки оперуповноваженого ВКП Пелепенко А. від 03.07.2025 встановлено, що 6.06.2025 року до ЧЧ Печерського УП надійшло звернення від представника АТ «Універсал Банк» провідного фахівця з моніторингу шахрайських операцій Департаменту ризик-менеджменту по проекту Monobank Ширінова Рустама Радіславовича про те, що 16.05.2025 року до служби підтримки надійшла скарга від клієнта [PERSON] про те, що в ході здійснення грошового переказу 15.05.2025 року він став жертвою шахраїв. Заявник : [PERSON] , [INFO] , мешкає: [ADDRESS] , м.т [NUMBER] . Дана подія зареєстрована до журналу єдиного обліку Печерського УП ГУНП у місті Києві за №20722 від 16.06.2025 року, СЕД №128086 від 17.06.2025 року.». Встановлено, що особа яка могла отримати замовлення у магазині «БКО» це [PERSON] [INFO] , ІПН: [NUMBER] . Згідно заяви про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України від 29.09.2025, представник [PERSON] - адвокат Кропивницька У.М. звернулася із даною заявою до Печерського УП ГУНП у м. Києві та просила внести відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування та визнати [PERSON] потерпілим. Згідно листа ТОВ «ЄМАРКЕТ УКРАЇНА» №24704С від 19.11.2025, відомості щодо користувача, яким було розміщене оголошення за посиланням [INFO]: логін [INFO] , користувач [PERSON] , тел.: [NUMBER] . Згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 06.12.2025 внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ухвали Печерського районного суду м.Києва від 04.11.2025 щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою адвоката Кропивницької У.М. в інтересах [PERSON] про те, що 10.05.2025 невстановлена особа, яка користується аккаунтом в Телеграм [INFO] під приводом продажу ноутбуку марки «Aplle» шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у сумі 109 198 грн. Так, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до пунктів 3, 17, 19 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець -це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно зі статтею 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання ,замовлення тощо )продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1)захист своїх прав державою; 2)належну якість продукції та обслуговування; 3)безпеку продукції; 4)необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця)відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; 4-1)обслуговування державною мовою відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; 5)відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефектув продукції),відповідно до закону; 6)звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика - це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Частиною першою статті 19Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину ,на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції; будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; місцерозташування і повну назву продавця, а вразі потреби-місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець; характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції; права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо підчас пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Підприємницька практика, яка істотно спотворює або може істотно спотворити економічну поведінку лише чітко визначеної (окремої) групи споживачів, особливо вразливих до такої діяльності через їх розумові або фізичні вади, вік чи довірливість, у разі якщо продавець мав об`єктивну можливість передбачити їх поведінку та особливості, має оцінюватися з точки зору середньостатистичного представника такої групи, а також з урахуванням припущення, що, зважаючи на викладені обставини, можливість здійснити свідомий і компетентний вибір відсутня і споживач помиляється при вчиненні правочину щодо обставин, які мають істотне значення. Зазначені умови не стосуються законної рекламної діяльності, у тому числі створення заяв або виразів, які не можуть бути сприйняті буквально. Згідно зі статтею 22Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно із ч.ч.1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Як встановлено статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (частини перша - третя статті 698 ЦК України). Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Можливо прийти до висновку, що відповідач, отримавши гроші від позивача по справі, ідентифікував його як замовника послуги, а тому не мав сумніву в правомірності чи відсутності правової підстави в отриманні грошових коштів на його картковий рахунок в установі банку. Відповідно до приписів п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суду більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. З наданих сторонами суду доказів встановити таке не вбачається за можливе, оскільки певні докази в справі могли та можуть бути здобуті в межах кримінального судочинства за фактом вчинення відносно позивача та відповідача шахрайських дій, що призвели до обману. Порушене право позивача підлягає поновленню як право споживача або ж потерпілого в кримінальному провадженні. Так само, як і дії відповідача, який, ймовірно поза своєю волею, прийняв участь в одному із етапів вчинення невстановленою особою (невстановленими особами) протиправних дій щодо позивача. Згідно зі ст. 13 ЦК України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Як свідчить зміст наявних у справі доказів невстановлена особа продавця запропонувала позивачу сплатити гроші; позивач, як платник, сплатив ці кошти, але на рахунок відповідача; відповідач же, як виконавець, взяв на себе зобов`язання виконати певну послугу перед третьою особою і сприйняв отриманий ним платіж як замовлення та оплату за його виконання, оскільки третьою особою було підроблено призначення платежу в платіжній інструкції. Тобто у правовідносинах, які виникли, позивач, не набував жодних прав щодо відповідача, натомість приймав на себе зобов`язання з оплати обумовлених послуг перед продавцем товару. Отже, суд прийшов до переконання про те, що позивачем не подано доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України, що відповідач є тим набувачем, який збагатився за рахунок позивача. Відтак, суд не встановив підстав для задоволення позову. В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений учасниками справи, констатує той факт, що позивачем не надано належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та порушення його прав з боку відповідача, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed