Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

[PERSON] діючи в інтересах [PERSON] звернувся Галицький районний суд м.Львова з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, у якій просить визнати за позивачем право власності на транспортний засіб марки «Renault Master», 2021 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] ; припинити публічне обтяження на транспортний засіб марки «Renault Master», 2021 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , яке зареєстроване 01.07.2024 №314424726 Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області, на майно згідно акту опису майна №122/25 від 28.06.2024, розмір основного зобов`язання 339172, термін дії до 01.07.2029, відомості про обмеження відчуження за погодженням з обтяжувачем. В обґрунтування позову покликається на те, що [PERSON] мав намір придбати для особистого користування транспортний засіб. Позивачу стало відомо, що ТОВ «Сігма-транс» (далі третя особа) відчужує транспортний засіб марки «Renault Master», 2021 року випуску. Звернувшись до ТОВ «Сігма-транс», позивач після огляду автомобіля та узгодження ціни придбав транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Renault Master», 2021 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] . Придбання автомобіля відбулось 05.04.2024, про що укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №05.04.24. Зі змісту вказаного договору вбачається, що ТОВ «Сігма-транс» продала, а позивач придбав автомобіль за ціною 939000 грн. Після укладення договору купівлі-продажу, автомобіль було передано позивачу, про що укладено акт приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером, а також акт огляду реалізованого транспортного засобу. Обставини відчуження автомобіля також підтверджує ТОВ «Сігма-транс» у своєму листі на запит адвоката від 14.05.2025. В квітні 2025 року позивач звернувся в Територіальний сервісний центр МВС 4649 з приводу перереєстрації автомобіля з ТОВ «Сігма-транс» на себе. Однак отримав відмову з огляду на ті обставини, що відомості про продавця, яким є ТОВ «Сігма-транс» містяться у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а саме: публічне обтяження, зареєстроване 01.07.2024 №314424726 Головне управляння ДПС у Львівській області, майно згідно акту опису майна №122/25 від 28.06.2024, розмір основного зобов`язання: 339172 грн., термін дії до 01.07.2029, відомості про обмеження відчуження за погодженням з обтяжувачем. На запит адвоката відповідач повідомив, що підстави для припинення арешту на автомобіль відсутні з причин наявності податкового боргу. В той же час, позивач вважає, що його права порушені обтяженням автомобіля, який накладено відповідачем після придбання цього майна, і це порушує його права як власника. За таких обставин слід припинити обтяження на автомобіль. Оскільки в Україні введено воєнний стан, тому на позивача не розповсюджувався обов`язок протягом 10-ти днів здійснити перереєстрацію автомобіля. В той же час, позивач тільки в квітні 2025 року звернувся до ТСЦ МВС 4649 з приводу перереєстрації автомобіля з ТОВ «Сігма-транс» на себе, де дізнався про обтяження рухомого майна. Податкова застава зареєстрована відповідачем 01.07.2024, а позивач набув у власність автомобіль 05.04.2024, тобто до виникнення податкової застави. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2025 вказану справу передано на розгляд Сихівського районного суду м.Львова. Дана цивільна справа надійшла до Сихівського районного суду м.Львова 31.10.2025. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 04.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. 27.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що на даний час відсутні підстави для звільнення майна позивача з податкової застави. Аргументи наведені у позовній заяві не спростовують правомірності підстав для опису контролюючим органом майна платника податків у податкову заставу та її реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та не доводять законності підстав для звільнення майна з податкової застави. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити. Представник відповідача проти позову заперечила, просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. За змістом частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 05.04.2024 між ТОВ «Сігма-транс» та позивачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу 05.04.24. Згідно положень п.1.1. договору купівлі-продажу Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб марки «Renault Master», 2021 року випуску, колір білий, номер кузова № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію СТР [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Відповідно до п. 3.1 договору, за домовленістю сторін, ціна транспортного засобу складає 939000 грн. Пунктом 2.2 Договору передбачено, що Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору. 05.04.2024 між ТОВ «Сігма-транс» та [PERSON] був підписаний Акт приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання та уповноваженим дилером №05.04.2024, відповідно до якого ТОВ «Сігма-транс» передало [PERSON] , а останній отримав транспортний засіб марки «Renault Master», 2021 року випуску, номер кузова № [NUMBER] . Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України). У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд від 26 квітня 2023 року у справі 569/20334/21 зазначено: «критерієм віднесення речей до рухомих визначається можливість їх вільного переміщення у просторі. Автомобіль є рухомою річчю. За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна є вказівка в нормі закону чи в положеннях договору. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть в договорі самі визначити момент виникнення права власності на рухому річ. Правила частини четвертої статті 334 ЦК України застосовуються до нерухомих речей». У пункті 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 (провадження № 12-33гс22) вказано, що: «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу». Таким чином, з урахуванням положень п.2.2. договору купівлі-продажу, позивач набув право власності на автомобіль, зазначений в п.1.1 договору купівлі-продажу одночасно із підписанням договору та акту приймання- передачі транспортних засобів, тобто 05.04.2024. 03.04.2025 позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС №4649 із заявою про перереєстрацію транспортного засобу на нового власника та отримав відмову у перереєстрації, у зв`язку з тим, що відомості про продавця ТОВ «Сігма-транс» містяться у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а саме публічне обтяження, зареєстроване 01.07.2024 №314424726 Головним управлінням ДПС у Львівській області, майно згідно акту опису майна №122/25 від 28.06.2024, розмір основного зобов`язання 339172 грн., термін дії 01.07.2029, відомості про обмеження відчуження за погодженням з обтяжувачем. З листа Головного управління ДПС у Львівській області №22430/6/13-01-13-03 від 16.06.2025 вбачається, що у зв`язку з наявністю податкового боргу у платника ТОВ «Сігма-транс» (ЄДРПОУ 32993197), Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято рішення про опис майна у податкову заставу і складено акт опису майна, згідно якого описано все майно платника податків яке перебуває у його власності, а також інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому та 01.07.2024 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна внесено запис про реєстрацію податкової застави. Оскільки власником транспортного засобу марки «Renault Master», 2021 року випуску, номер кузова № [NUMBER] описаного та переданого в податкову заставу є позивач, а не ТОВ «Сігма-транс», наявність вищевказаного обтяження порушує право власності позивача. Підстави та порядок для передачі майна платника податків у податкову заставу, а також звільнення з-під податкової застави визначені Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України). Відповідно до пункту 88.1 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Згідно з підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави. Пунктом 89.2 статті 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису відповідно до пункту 89.3 статті 89 ПК України. Положеннями п. 93.1. ст. 93 ПК України визначено, що майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: 93.1.1. отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; 93.1.2. визнання податкового боргу безнадійним; 93.1.3. набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; 93.1.4. отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; 93.1.6. отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу. Згідно п. 93.2. ПК України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті. З урахуванням вищевказаних положень Податкового кодексу України, податкова застава поширюється виключно на майно платника податків, який має податковий борг. Водночас, позивач як власник майна, не є боржником зі сплати податків, придбав автомобіль за Договором купівлі-продажу, який є чинним, недійсним не визнавався, а боржником є колишній власник ТОВ «Сігма-транс». Посилання відповідача на положення ст. 93 ПК України суд відхиляє, оскільки вказані положення Податкового кодексу України встановлюють підстави лише для звільнення з податкової застави майна боржника, яким позивач не є, тобто дані положення статті 93 Податкового кодексу України на спірні правовідносини не розповсюджуються та застосуванню не підлягають. Згідно з ч.1-2 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1-2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, враховуючи те, що позивач набув у власність транспортний засіб до того, як відповідачем внесено запис про реєстрацію податкової застави, суд приходить до висновку, що таке обтяження внесено безпідставно. Позивач є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі із забороною його відчуження. Такі обставини мають триваючий характер, вони перешкоджають позивачу на свій розсуд розпоряджатися власним майном. Відтак, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про припинення податкової застави майна підлягають задоволенню. Щодо вимоги позову про визнання за позивачем права власності на транспортний засіб, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Згідно договору купівлі-продажу №05.04.24 від 05.04.2024 (п.2.2), укладеного між ТОВ «Сігма-транс» та [PERSON] , покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами договору купівлі-продажу. Суд звертає увагу, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою. Оскільки позивач відповідно до пункту 2.2 договору купівлі-продажу транспортного засобу від 05 квітня 2024 року набув права власності на автомобіль, він не позбавлений можливості в позасудовому порядку звернутися до реєстратора із заявою про державну реєстрацію транспортного засобу на підставі договору купівлі-продажу від 05 квітня 2024 року. Відтак, з врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на транспортний засіб слід відмовити з огляду на відсутність порушеного, невизнаного або оспореного права позивача в цій частині. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з врахуванням того, що позов задоволено частково, а також того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн., тобто лише за позовну вимогу немайнового характеру.

Outcome: partial