Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 09.12.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №3644543, відповідно до умов якого, позикодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 3700 грн. на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. На виконання умов Договору позики №3644543від 09.12.2020 позикодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3700 грн. за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Враховуючи умови договору позики та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 0 грн., заборгованість останньої за договором позики складає 12385,60 грн., зокрема: 3700 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 8685,60 грн. заборгованість за відсотками. 21.06.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2106 від 21.06.2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до відповідача за договором позики №3644543 від 09.12.2020. 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №3644543від 09.12.2020. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12385,60 грн., з яких: 3700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8685,60 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення сум боргу за договором позики не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики №3644543 від 09.12.2020 в розмірі 12385,60 грн., з яких: 3700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8685,60 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також просить стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн. Ухвалою суду від 14 листопада 2025 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. Ухвалою суду від 11 грудня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано інформацію у АТ «Універсал Банк» щодо належності карткового рахунку [PERSON] та виписку по картковому рахунку. В судове засідання представник позивача, адвокат Ткаченко Ю.О., не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подав, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 09.12.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №3644543 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором qx1UwxAs53. Відповідно до п. 1 Договору позики, позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом її перерахування на банківський рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від Суми Позики. За умовами п. 2 Договору, сума позики 3700 грн, строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова) 1,99 % (день) (а.с. 18). До позовної заяви додано Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с.21-30). Згідно довідки про ідентифікацію [PERSON] , з яким укладено договір №3644543 від 23.06.2021, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» одноразовим ідентифікатором qx1UwxAs53., який відправлений позичальнику 09.12.2020 о 23:03:00 на адресу електронної пошти, зазначеної в договорі позики (а.с. 18, зворотній бік). Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» від 06.10.2025 вих. №КД-000056817/ТНПП підтверджено прийняття від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до виконання платіжної інструкції відповідно до умов договору про переказ коштів від 23.01.2018 № 23-01-18/5 та завершення наступної платіжної операції: дата 09.12.2020, сума 3700 грн., отримувач [PERSON] , ЕПЗ номер [NUMBER] (а.с.19, зворотній бік). Згідно копії платіжної інструкції від 09.12.2020 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» через ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» перераховано 09.12.2021 на картку № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 3700 грн. (а.с.20). На виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ «Універсал Банк» надав інформацію, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), Банком було емітовано банківську картку № [NUMBER] , та надано виписку по рахунку за період з 09.12.2020 по 12.12.2020, з якої вбачається, що 09.12.2020 відповідачу на картковий рахунок зараховано 3700 грн. (а.с.85-86). 21.06.20021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладений Договір факторингу №2106, згідно якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти. Вказане підтверджується актами прийому-передачі реєстру заборгованостей та реєстром прав вимог №1, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики №3644543 від 09.12.2020 (а.с.31-37). 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 030423-ФК з додатками (актами прийому-передачі), згідно якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти. (а.с. 38, зворотній бік - 42). Пунктом 5.2. зазначених Договорів факторингу визначено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Згідно акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей за договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 (додаток №4 до договору факторингу) ,ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло Реєстр заборгованостей від 03.04.2023 у повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 (а.с. 43). Відповідно до реєстру боржників (додаток №1 до Договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023), ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики №3644543 від 09.12.2020 в загальній сумі 12385,60 грн., з яких 3700 грн. - заборгованість за тілом, 8685,60 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 44-45). З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за договором позики №3644543 від 09.12.2020 вбачається, що відповідач заборгованість за договором не погашав, внаслідок чого станом на 15.10.2025 заборгованість складає 12385,60 грн., з яких: 3700 грн. заборгованість за тілом позики, 8685,60 грн. - заборгованість за процентами (а.с. 6-8). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається із матеріалів справи, 09.12.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №3644543 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який підписаний сторонами електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом «Юридичні адреси та реквізити сторін». ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало своє зобов`язання за договором та здійснило переказ грошових коштів у розмірі 3700 грн. на картку [NUMBER] , яка зазначена [PERSON] у договорі позики. Тобто даний договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. 21.06.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2106 від 21.06.2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до відповідача за договором позики №3644543 від 09.12.2020. До договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 додано реєстр прав вимог, згідно якого вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до [PERSON] за договором позики №3644543 від 09.12.2020 в загальній сумі 12385,60 грн., з яких 3700 грн. - заборгованість за тілом, 8685,60 грн. заборгованість за відсотками. 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423-ФК за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за договором позики №3644543 від 09.12.2020. До договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року додано реєстр прав вимог, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступає ТОВ «Фінпром маркет» право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до [PERSON] за договором позики №3644543 від 09.12.2020 у сумі 12385,60 грн., з яких 3700 грн. - заборгованість за тілом, 8685,60 грн. заборгованість за відсотками. Обидва договори факторингу та реєстри прав вимог містять чітку інформацію щодо боржника, номеру та дати договору позики, укладеному між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] та суми заборгованості. Договори факторингу та реєстри прав вимог містять підписи сторін, є належними та допустимими доказами. Таким чином, суду надані докази, які підтверджують факт відступлення права грошової вимоги за договором позики №3644543 від 09.12.2020 від первісного кредитора, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», та в подальшому - до ТОВ «Фінпром Маркет». Згідно з ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ТОВ «Фінпром Маркет» має право грошової вимоги до відповідача [PERSON] щодо стягнення з нього заборгованості за договором позики №3644543 від 09.12.2020. Проте, суд не погоджується із визначеним розміром заборгованості стосовно стягнення з відповідача 8685,60 грн суми заборгованості за відсотками. Згідно умов договору позики №3644543 від 09.12.2020, строк договору - 30 днів, дата надання позики 09.12.2020, дата повернення 08.01.2021 (останній день). Таким чином, строк кредитування сплив 08.01.2021. Відповідно до пункту 4.2 Договору позики, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 . До того ж, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом. Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 08.01.2021. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові від 05 квітня 2023 року, справа №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до з статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків з 09.01.2021 відсутні. Розрахувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 30 днів, починаючи з 09.12.2020 по 08.01.2021, розмір яких складає 2208,90 грн. (3700 грн х 1,99%/100%= 73,63 грн х 30 днів). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за договором позики №3644543 від 09.12.2020 заборгованість у сумі 5908,90 грн., з яких: 3700 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 2208,90 грн. - заборгованість за відсотками. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України). Згідно з п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані: договір № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги, укладений між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною 25.08.2025 року; витяг з акту від 13.10.2025 №4-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги, із зазначенням переліку послуг та їх вартості, на суму 4500 грн.; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; копія платіжної інструкції №579939276.1 від 15.10.2025, відповідно до якої ТОВ «Фінпром Маркет» перераховано [PERSON] 157500 грн. в рахунок оплати згідно акту №4-ФП приймання наданої правничої допомоги від 13.10.2025 за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 (а.с.46, зворотній бік а.с.52). Виходячи з вимог діючого законодавства, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин представником позивача надано суду відповідні документи, які свідчать про понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в розмірі 4500 грн. Зазначені витрати документально підтверджені та доведені. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 2146,50 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1155,48 грн. Датою ухвалення рішення, у відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial