Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Представник позивача адвокат Жук Ю.Б. звернувся до суду з позовом до Володимирської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була тіткою покійного чоловіка позивачки [PERSON] та після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, яку успадкував покійний [PERSON] , на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.12.2011. За заповітом, [PERSON] є спадкоємцем усього належного покійному спадкодавцю [PERSON] , майна, проте з невідомих причин до складу успадкованого майна не було включено право на земельну частку(пай), яке належало [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВЛ № 0274831. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , після його смерті позивачка прийняла спадщину, звернувшись у визначений законом строк до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори, де отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.03.2017 на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. Щодо земельної частки (паю), що належала покійному спадкодавцю [PERSON] нотаріусом було відмовлено, оскільки спадкоємцем [PERSON] , в установлений строк спадщину не прийнято та не оформлено. Після смерті чоловіка [PERSON] , вона вважається такою, що прийняла спадщину, так як відповідно до ст.1268 ЦК України, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім позивачки, є інші спадкоємці за законом, [PERSON] та [PERSON] , які від прийняття спадщини відмовились на користь позивачки. В даний час виникла необхідність оформити свої спадкові права на земельну частку(пай) розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), в порядкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , тому для оформлення спадщини вона звернулася до Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області за адресою: 44700, м. Володимир, вул. Ковельська, 35, Волинської області, однак письмовим повідомленням державного нотаріуса Хоми Ю.М. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутні правовстановлюючі документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. Також у письмовому повідомленні державного нотаріуса їй роз`яснено, що в разі відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку і запропоновано звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на вказану нерухомість. 09.10.2025 було прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивачка на розгляд справи не з`явилась, направила до суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та слухати справу у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явились, подали до суду письмові заяви, згідно яких заявлені позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечували проти винесення рішення, просили суд слухати справу у їх відсутність. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Заповітом, посвідченим секретарем Березовичівської сільської ради від 18.02.1994 року за № 3, [PERSON] заповіла все належне їй майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, заповіла [PERSON] . Як стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25.10.1980 позивачка [PERSON] одружилась із [PERSON] . Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження від 23.11.2007, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження від 23.11.2007, [INFO] народилась [PERSON] (відповідачка по справі), батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] (дошлюбне прізвиче [PERSON] ), яка являється дочкою позивачки та померлого [PERSON] , уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ", що стверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] (відповідач по справі), батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Як стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] . Згідно копії Сертифікату на право на земельну частку(пай) Серії ВЛ № 0275831, СС "Дружба" с.Березовичі Володимир-Волинського району, Волинської області, на підставі розпорядження від 15.10.1992 № 433 [PERSON] виділялась земельна частка (пай) розміром 2,55 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває в колективній власності СС "Дружба" Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Згідно Довідки виданої Березовичівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, [PERSON] , помер [INFO] , не день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , після смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка проживала разом з ним за вищевказаною адресою. Відповідно до заповіту [PERSON] , усе належне майно, з чого б воно не складалось і де знаходилось, остання заповіла [PERSON] . Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, яка на час відкриття спадщини визначала прийняття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. До дій, що свідчать про прийняття спадщини згідно з п.1 ч.І ст.549 ЦК УРСР визнаються дії, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та подав заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1268-1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Абзацом другим ст.1276 ЦК України визначено, що право на прийняття спадщини у випадку спадкової трансмісії здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Спадкова трансмісія це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця, який не встиг реалізувати своє право на прийняття спадщини до його спадкоємців, тобто - перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. Перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансміссар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця. Утім до трансміссара переходить право не лише прийняти спадщину, а й відмовитися від її прийняття, адже спадкоємець завжди має варіантність поведінки - він не зобов`язаний набувати тих прав і обов`язків, що мав за життя спадкодавець та які не припинилися внаслідок його смерті. Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Спадкова трансмісія є особливим порядком здійснення права на спадкування. У разі переходу права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії застосовуються як загальні правила, що регламентують способи (необхідність вчинення трансміссарам дій, що свідчать при прийняття спадщини за статтею 1269 ЦК України, недопущення прийняття спадщини з умовою чи застереженням відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України), строки прийняття та відмови від спадщини, так і спеціальні норми переходу права на прийняття спадщини до трансміссара. Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців (стаття 1276 ЦК України). Такий же порядок передбачений пунктами 3.25, 3.26 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 з відповідними змінами. У постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 155/1584/18 зазначено, що спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця, який не встиг реалізувати своє право на прийняття спадщини до його спадкоємців, тобто - перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. Право на прийняття спадщини за трансмісією у разі його виникнення реалізується на загальних підставах, із урахуванням строків, встановлених статтею 1270 ЦК України. Спадщина може бути прийнята в порядку спадкової трансмісії після спливу строку для прийняття спадщини за письмовою згодою спадкоємців або в судовому порядку, якщо суд визнає причини пропуску цього строку поважними (частини друга, третя статті 1272 ЦК України). Згідно ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За приписами ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» у разі не подання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. З письмової відповіді державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори № 293/02-14 від 17.03.2022 року вбачається, що позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну частку (пай), яке розташоване у СС "Дружба" с.Березовичі Володимир-Волинського району Волинскьої обалсті, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої за заповітом був [PERSON] , так як відсутні правовстановлюючі документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справі про спадкування», судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право позивачки, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON] , не залишилося оригіналів правовстановлюючих документів на це майно, що є перешкодою спадкоємиці в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином, суд, приймаючи до уваги,що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а вимога позивачки [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.328, 346, 1217-1218, 1258, 1262, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved