Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ЄАПБ») звернулося до суду з вимогою стягнути заборгованість з [PERSON] за кредитним договором. В обґрунтуванні вимог зазначає про те, що [PERSON] 02.09.2024 уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі - ТОВ «Аванс Кредит») договір про надання фінансового кредиту № 01794-09/2024 (далі Договір № 01794-09/2024 від 02.09.2024) шляхом його підписання з використанням одноразового ідентифікатора, надісланого відповідачу на його номер мобільного телефону. За змістом договору кредитодавець надав у безготівковій формі кредит шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки відповідача у розмірі 5400 грн на строк 120 днів з кінцевим терміном повернення 30.12.2024 та із застосуванням процентної ставки 0,99% в день, що нараховуються на наступний день після видачі кредиту до кінця строку надання кредиту. Позивач стверджує, що укладення договору здійснювалося сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу через веб-сайт «https: //avans.credit», договір укладений в електронній формі та відповідає вимогам статей 641, 642 ЦК України. 24 грудня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24122024, за змістом якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржників, внесених до Реєстру боржників (додаток №2 до договору факторингу), у тому числі і до [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 01794-09/2024 від 02.09.2024 відповідач має заборгованість у сумі 17375,04 грн, з яких 5400 грн заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 6094,44 грн заборгованість за процентами, заборгованість за штрафними санкціями 5880,60 грн. З огляду на викладене, позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 17 375,04 гривень, а також судовий збір у розмірі 3028,00 гривень. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 28.11.2025 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З прохальної частини заяви вбачається, що представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився, хоч належно був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, заяв чи клопотань до суду не надавав, правом на відзив не скористався. Згідно із частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд відповідно до статті 280 ЦПК України може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини другої статті 247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини, які виникли між сторонами, носять зобов`язальний характер і регулюються нормами глав 47,49,51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] 02.09.2024 уклав з ТОВ «Аванс Кредит» Договір про надання фінансового кредиту № 01794-09/2024 від 02.09.2024 шляхом його підписання з використанням одноразового ідентифікатора W2914, надісланого відповідачу на його номер мобільного телефону. За змістом пункту 1.1. договору кредитодавець надає клієнту в розмірі 5400 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Згідно з пунктом 1.2-1.6 кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у безготівковій формі за реквізитами платіжної картки відповідача № 4149-60хх-хххх-7813 на строк 120 днів з кінцевим терміном повернення 30.12.2024 та із застосуванням процентної ставки 0,99 % в день, що нараховуються на наступний день після видачі кредиту до кінця строку надання кредиту. [PERSON] підписав також паспорт споживчого кредиту (а.с. 9-14, 6). Укладення договору здійснювалося сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу через веб-сайт «https: //avans.credit», договір укладений в електронній формі та відповідає вимогам статей 641, 642 ЦК України. У зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань за Договором про надання фінансового кредиту № 01794-09/2024 від 02.09.2024, у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 17375,04 грн, з яких 5400 грн заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 6094,44 грн заборгованість за процентами, заборгованість за штрафними санкціями 5880,60 грн (а. с. 15). 24 грудня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24122024, на підставі якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржників, внесених до Реєстру боржників (додаток №2 до договору факторингу), у тому числі і до [PERSON] (а.с. 18-23) Відповідно до Витягу з Реєстру боржників, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 в [PERSON] існує заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 01794-09/2024 від 02.09.2024 у сумі 17375,04 грн, з яких 5400 грн заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 6094,44 грн заборгованість за процентами, заборгованість за штрафними санкціями 5880,60 грн (а. с. 24). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, судом встановлено, що всупереч умовам Договору про надання фінансового кредиту № 01794-09/2024 від 02.09.2024 відповідач [PERSON] не виконав кредитні зобов`язання, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у загальній сумі 17 75,04 грн, з яких 5400 грн заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 6094,44 грн заборгованість за процентами, заборгованість за штрафними санкціями 5880,60 грн. Внаслідок укладання договору факторингу відбулася заміна кредитора у кредитних зобов`язаннях за участі [PERSON] , а саме на ТОВ "ФК "ЄАПБ", яке набуло статусу нового кредитора - стягувача за кредитним договором. При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідач належних доказів щодо повернення грошових коштів за кредитними договорами чи оспорювання розміру заборгованостей суду не подавав. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та надані у справі докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 01794-09/2024 від 02.09.2024 у розмірі: 5400 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту, та 6094,44 грн, що є заборгованістю за процентами, нарахованими в межах строку дії кредитного договору та відповідно до його умов, а всього 11 494,44 грн. Щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 5880,60 грн, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитних договорів між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] , так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, у стягненні штрафу з відповідача на користь товариства слід відмовити. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог товариства частково. Оскільки вимоги позивача задоволені частково 66%, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1998,5 (66% від 3028) грн.

Outcome: partial