Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У жовтні 2025 року адвокат Яременко М.М. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 15.04.1991 до введення в дію Закону України «Про власність», яким було ліквідовано колгоспні двори, будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. У вказаному будинку була зареєстрована та проживала мати позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином у майні колгоспного двору як його члену [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала у вказаному будинку. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: житлового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки кадастровий номер 7423887000:05:001:0080, площею 0,3691 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки кадастровий номер 7423887000:05:001:0081, площею 0,25 га, що знаходиться на території с.Криниця Ніжинського (раніше Носівського) району Чернігівської області надані для ведення особистого підсобного господарства. Носівською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області за заявою [PERSON] заведено спадкову справу № 165/2022 до майна померлої [PERSON] . [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців немає. Нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину: - на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно; - на спірні земельні ділянки загальною площею 0,62 га, у зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 036272 від 22 травня 2001 року зареєстровано після реєстрації правовстановлюючого документа. Представник позивача просив суд визнати за [PERSON] право власності: - на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,7 кв.м, житловою площею 20,3 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами,в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; - на земельну ділянку площею 0,3691 га, кадастровий номер 7423887000:05:001:0080, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 7423887000:05:001:0081, що розташована на території с. Криниця Ніжинського району Чернігівської області, надані для ведення особистого селянського господарства, які на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 036272 від 22 травня 2001 року належали [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження в справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 18 листопада 2025 року. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 січня 2026 року. У судове засідання позивач, представник позивача адвокат Яременко М.М. не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву у якій просив розгляд справи провести без участі позивача та його представника, визнати за [PERSON] , право власності: на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,7 кв.м, житловою площею 20,3 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами,в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; на земельні ділянки загальною площею 0,62 га, а саме: земельну ділянку площею 0,37 га, кадастровий номер 7423887000:05:001:0080, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 7423887000:05:001:0081, що розташована на території с. Криниця Ніжинського району Чернігівської області, надані для ведення особистого селянського господарства, які на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 036272 від 22 травня 2001 року належали [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 54). Представник відповідача Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради у судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» надіслала до суду заяву в якій просила розглядати справу без участі представника міської ради, вказала, що Носівська міська рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 46). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно записів книги по господарського обліку за 1991-1995 роки №1/1, особовий рахунок [NUMBER] , станом на15 квітня 1991 року по [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] . Дане домоволодіння відносилося до типу колгоспного двору, що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 1869/10-11-В/04.2024 від 11 квітня 2024 року (а.с. 13). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, [PERSON] як члену ліквідованого колгоспного двору на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вона не отримала свідоцтва та у встановленому законом порядку та не зареєструвала своє право власності на вказаний будинок. У судовому засідані встановлено, що [PERSON] надано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,62 га, для ведення особистого підсобного господарства, розташовані на території с. Криниця Володьководівицької сільської ради, а саме: земельну ділянку площею 0,37 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,25 га, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 036272 від 22 травня 2001 року (а.с. 19). Згідно з копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7100288142023 від 17.04.2023 власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 7423887000:05:001:0081, місце розташування: Чернігівська область, Ніжинський район, с.Криниця, є [PERSON] на підставі державного акту від 22.05.2001 ІV-ЧН № 036272 (а.с. 20, 21). Згідно з копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4800214742023 від 12.04.2023 власником земельної ділянки площею 0,3691 га, кадастровий номер 7423887000:05:001:0080, місце розташування: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі державного акту від 22.05.2001 ІV-ЧН № 036272 (а.с. 25, 26). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 квітня 2022 року (а.с. 11). З довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 325/1 від 11 квітня 2024 року вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , одна (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:[ADDRESS] , та земельних ділянок загальною площею 0,62 га, надані для ведення особистого підсобного господарства, а саме: земельної ділянки площею 0,37 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована на території с.Криниця Ніжинського району Чернігівської області. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 18 серпня 1997 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області Дубик С.М., зареєстрований в реєстровій книзі за № 69, яким усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON] (а.с. 45). Отже, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З копії спадкової справи, заведеної Носівською державною нотаріальною конторою №165/2022, вбачається, що спадщину після померлої [PERSON] прийняв [PERSON] , подавши заяву до нотаріальної контори, та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а.с. 44, 45). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Киреєвою Л.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , що належав померлій [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно; на земельні ділянки загальною площею 0,62 га, що надані для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться на території с. Криниця Ніжинського району Чернігівської області, що належали померлій [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 036272 зареєстровано 22 травня 2001 року, зареєстровано після реєстрації правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою від 05 жовтня 2023 року №823/02-31 (а.с. 30). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved