Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказала, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстрований 28 жовтня 2022 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1313. Від шлюбу є дитина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем разом не проживають один рік, спільного господарства не ведуть. [PERSON] проживає в іншому населеному пункті, не бажає жити з дитиною та дружиною. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між ними. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, дитину просить залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю, просить задовольнити та повернути 50 % сплаченого позивачкою судового збору. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 жовтня 2022 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1313, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Належної сім`ї у сторін не склалося, разом не проживають протягом останнього року, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу малолітнього сина сторін суд залишає проживати з матір`ю. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1211,20 гривень згідно чека АТ «Укрпошта» № 388338 від 29 грудня 2025 року, що становить 605,60 гривень.

Outcome: approved