Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Рішко С. І., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтувала тим, що 27 вересня 2022 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб за актовим записом за № 138, однак після укладення шлюбу вона залишила своє дошлюбне прізвище. Зазначала, що спільне сімейне життя між сторонами не склалося через різні життєві обставини та діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Подружжя не змогло досягти взаєморозуміння, а поведінка [PERSON] створила умови за яких подальше спільне проживання стало неможливим. У зв`язку з цим у березні 2025 року відповідач переїхав на постійне проживання до своїх батьків у [ADDRESS] . З того часу вони фактично припинили спільне проживання та не підтримують сімейних стосунків. Після припинення спільного життя із [PERSON] , двоє їх спільних дітей залишилися проживати пазом із нею і спору щодо визначення їх місця проживання, а також щодо поділу спільного майна подружжя між сторонами немає. Також посилалася на недоцільність надання судом подружжю строку на примирення, оскільки сторони вже робили спроби відновити шлюбні стосунки, які виявилися безрезультатними, а відтак, на її переконання, подальше збереження шлюбу не є можливим. Посилаючись на наведені вище обставини просила суд шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 27.09.2022 Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за актовим записом № 138, розірвати. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 8 грудня 2025 року відкрито провадження в цій справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. Своїм правом подати відзив на позовну заяву [PERSON] відповідач [PERSON] не скористався. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Рішко С. І. у судове засідання не з`явилися повторно, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Водночас представник позивачки - адвокат Рішко С.І. подав до суду заяву від 06.01.2026, в якій просив розгляд справи провести за його і позивачки відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, а також не заперечив щодо ухвалення заочного рішення (а.с.24). Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився повторно, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у тому числі відповідно до положень ч. 11 ст. 128, ст. 131 ЦПК України (а.с.19,22,23,26,29). Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.01.2026постановлено провести заочний розгляд цієї справи. З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. Судом установлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 27.09.2022 Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління за актовим записом № 138, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого наявний у матеріалах цієї справи. Зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьком такого є відповідач [PERSON] , а матір?ю позивачка [PERSON] (а.с.10). Як видно зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьком такої є відповідач [PERSON] , а матір?ю позивачка [PERSON] (а.с.11). Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду, зокрема, положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічне положення закріплено і в ч. 1 ст. 24 СК України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно зі ст. 111 СК України суд уживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивачка наполягає на неможливості надалі продовжувати шлюбні відносини, а відтак суд не вживає заходи щодо примирення сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як установлено судом, подружні стосунки між сторонами припинені з причин розбіжностей їх характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові і довіри один до одного та припинення шлюбних відносин у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з цим позовом про розірвання шлюбу. З огляду на наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд доходить висновку, що примирення і подальше подружнє життя сторін не є можливим та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Отже, враховуючи зазначене вище, а також

Outcome: approved