Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . До складу спадщини після смерті матері увійшла земельна ділянка площею 0,1216 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом і у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті матері. Однак, оформити свої спадкові права на спірну земельну ділянку вона не в змозі через розбіжності площі земельної ділянки у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ІV-ХМ №016664 від 27 грудня 2001 року та у Державному земельному кадастрі про цю земельну ділянку, витяг з якого сформовано 14 лютого 2025 року. Зокрема, згідно Державного акту ІV-ХМ №016664 спірна земельна ділянка складається із двох окремих земельних ділянок площею 0,0885 га для обслуговування житлового будинку і площею 0,0331 га для ведення особистого підсобного господарства. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд складається із двох земельних ділянок: земельної ділянки площею 0,0690 га з кадастровим номером 6810800000:12:004:0111 та земельної ділянки площею 0,0310 га з кадастровим номером 6810800000:12:004:0109. Площа цих двох земельних ділянок становить 0,1 га, тоді як у Державному акті згідно плану зовнішніх меж площа земельної ділянки (№1) становить 0,0885 га. Також відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства має площу 0,0195 га і їй присвоєно кадастровий номер 6810800000:12:004:0108, тоді як у Державному акті згідно плану зовнішніх меж площа цієї земельної ділянки (№2) становить 0,0331 га. Через такі розбіжності нотаріус відмовила позивачці в оформленні спадкових прав на спірні земельні ділянки, тому вона просить захистити її порушене право на спадщину шляхом визнання за нею права власності на земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] , зокрема на: земельну ділянку площею 0,0310 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6810800000:12:004:0109; земельну ділянку площею 0,0690 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6810800000:12:004:0111; земельну ділянку площею 0,0195 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6810800000:12:004:0108. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, повноваження на представництво своїх інтересів у даній справі надала адвокату Кравчуку В.М. Представник позивачки [PERSON] адвокат Кравчук В.М., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду представника не направила, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника, при вирішенні спору покладається на думку суду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст.1233 ЦК України). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в м. Старокостянтинів Хмельницької області померла [PERSON] , яка для позивачки [PERSON] була матір`ю. 11 квітня 2005 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Ізвощик О.О., зареєстрований у реєстрі за №78, згідно якого належну їй земельну частку (пай) заповіла своїй дочці [PERSON] . Інше майно заповітом не охоплене. Згідно довідки Старокостянтинівського комбінату комунальних підприємств №9435 від 24 вересня 2015 року на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] . 12 серпня 2011 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом та за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №595/2011 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертались. 26 вересня 2015 року державний нотаріус видала на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] , а 01 квітня 2021 року - свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7369 га, кадастровий номер 6824286400:04:010:0031, які не охоплені заповітом. Судом також встановлено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 0,1216 га для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ХМ №016664 від 27 грудня 2001 року. Вказана земельна ділянка не охоплена заповітом, а тому підлягає спадкуванню за законом. 10 вересня 2025 року державний нотаріус Заворотна Т.В. відмовила позивачці в оформлені спадщини за законом на вищезазначену земельну ділянку у зв`язку із розбіжностями площі земельної ділянки у правовстановлюючому документі та у Державному земельному кадастрі. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Так, зі змісту Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ХМ №016664 від 27 грудня 2001 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради народних депутатів №384 п.3 від 27 листопада 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1216 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Землю передано [PERSON] , як зазначено у Державному акті: «для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства». Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, зазначеного у Державному акті, вбачається, що земельна ділянка площею 0,1216 га складається із двох окремих земельних ділянок: земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0885 га (для обслуговування житлового будинку) та земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0331 га (для ведення особистого підсобного господарства). За даними Державного земельного кадастру земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , і на підставі Державного акта від 27 грудня 2001 року серії ІV-ХМ №016664 належить [PERSON] , складається із двох земельних ділянок: земельної ділянки площею 0,0690 га, кадастровий номер 6810800000:12:004:0111 (витяг НВ-7100208212025 від 14.02.2025), та земельної ділянки площею 0,0310 га, кадастровий номер 6810800000:12:004:0109 (витяг НВ-3500205962025 від 14.02.2025). Крім того, згідно витягу з Державного земельного кадастру №НВ-6300324122025 від 14.02.2025 площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , і на підставі Державного акта від 27 грудня 2001 року серії ІV-ХМ №016664 належить [PERSON] , становить 0,0195 га, кадастровий номер 6810800000:12:004:0108. Загальна фактична площа земельних ділянок для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за даними Державного земельного кадастру становить 0,1 га, а площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства 0,0195 га, тоді як згідно Державного акту серії ІV-ХМ №016664 ці площі становлять 0,0885 га та 0,0331 га відповідно. Також, згідно Державного акту серії ІV-ХМ №016664 загальна площа земельних ділянок, які на праві власності належать [PERSON] та розташовані за адресою: [ADDRESS] , становить 0,1216 га, тоді як згідно Державного земельного кадастру ця площа є меншою і становить 0,1195 га. Таким чином, досліджені судом вищезазначені письмові докази свідчать про те, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшли саме земельні ділянки з кадастровими номерами 6810800000:12:004:0109, 6810800000:12:004:0111 та 6810800000:12:004:0108. Як встановлено судом, [PERSON] є єдиною спадкоємицею як по закону, так і по заповіту до майна померлої [INFO] [PERSON] . Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері та оформила частину спадкового майна, у тому числі отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак, нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на розташовані за цією ж адресою земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства у зв`язку із розбіжностями у площах земельних ділянок. Разом з тим, суд враховує, що ці розбіжності виникли внаслідок виготовлення нової технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєння земельним ділянкам кадастрових номерів, і загальна площа земельних ділянок, зазначена у Державному земельному кадастрі, є меншою, а ніж загальна площа земельних ділянок, зазначена у Державному акті серії ІV-ХМ №016664. Оскільки іншим способом реалізувати своє спадкове право позивачка не може, тому відповідно до статті 16 ЦК України це право підлягає захисту шляхом визнання права власності за позивачкою на спірні земельні ділянки у площах, зазначених у Державному земельному кадастрі. З огляду на викладене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] права власності земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] , зокрема на: земельну ділянку площею 0,0310 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6810800000:12:004:0109; земельну ділянку площею 0,0690 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6810800000:12:004:0111; земельну ділянку площею 0,0195 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6810800000:12:004:0108.

Outcome: approved