Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

12.11.2025 представник позивача Кізко Л.С. звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором № 630857474 від 13.03.2018 в загальному розмірі 214 562,35 грн. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі: 2 574,75 грн судового збору; 17 443,14 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначила, що 13.03.2018 між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», шляхом підписання відповідачем оферти та її прийняття банком, було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредитні кошти, виплачувати проценти за користування кредитом, комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. За умовами договору на ім`я відповідача було емітовану платіжну карту «MasterCard Debit World» з встановленим кредитним лімітом у розмірі 200 000,00 грн, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 26% річних. Підписавши угоду, відповідач засвідчив свою обізнаність та погодження з її істотними умовами. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Відповідач активував кредитну картку та активно користувався кредитними коштами. Разом з тим, [PERSON] допустив порушення своїх зобов`язань за договором в частині своєчасної сплати заборгованості за кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 28.09.2025 його заборгованість за відповідним кредитним договором склала 214 562,35 грн, з яких 140 989,85 грн прострочена заборгованість за кредитом, 73 572,50 грн відсотки за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Ухвалою від 24.11.2025 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 07.01.2026 підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з?явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений особисто засобами телефонного зв`язку, будь-яких заяв, клопотань чи заперечень до суду не направив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13.03.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630857474. АТ «Альфа-Банк» акцептував пропозицію на укладення кредитного договору № 630857474 від 13.03.2018. Підписанням паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Відповідно до умов Договору : -тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; -мета кредиту для особистих потреб; -ліміт кредитної лінії 200 000,00 грн; -процентна ставка 26 % річних; -тип процентної ставки фіксована; -строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації відновлювальної кредитної лінії за умови дотримання Клієнтом умов Договору; -строк дії кредитної картки 3 роки; -порядок повернення кредиту щомісячно, у розмірі не менше, ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від сум заборгованості, мінімальний платіж 50,00 грн. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про запис від 30.11.2022 щодо зміни найменування Банку. Із виписки по рахунку № [NUMBER] за період із 13.03.2018 по 28.09.2025 вбачається, що відповідач користувався карткою, на якій був встановлений кредитний ліміт у виді відновлювальної кредитної лінії, при здійсненні переказів, знятті готівки тощо. Також з даної виписки встановлено, що за рахунок кредитного ліміту здійснювалось списання щомісячних обов`язкових платежів, процентів, комісії тощо. З розрахунку заборгованості, складеного позивачем за період з 13.03.2018 по 28.09.2025, встановлено, що відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Останній платіж по внесенню коштів на рахунок ним був здійснений протягом розрахункового періоду з 13.03.2022 по 12.04.2022 в розмірі 100,00 грн. Таким чином у нього утворилась кредитна заборгованість, яка визначена позивачем станом на 28.09.2025 у розмірі 214 562,35 грн, з яких 140 989,85 грн прострочене тіло кредиту; 73 572,50 грн відсотки за користування кредитом. 11.04.2025 АТ «Сенс Банк» направило на адресу [PERSON] досудову вимогу щодо усунення порушень зобов`язань за кредитним договором № 630857474 від 13.03.2018 шляхом погашення заборгованості протягом 30 календарних днів. На вказану вимогу [PERSON] не відреагував, заборгованість за кредитним договором не сплатив. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор ? прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Відповідно до положень статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 13.03.2018 року АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630857474, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, за умовами якого відповідач запропонував АТ «Альфа-Банк» відкрити йому поточний рахунок, встановити на ньому кредитний ліміт у розмірі 200 000,00 грн, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 26 % річних на строк 12 місяців. Також [PERSON] підписана анкета-заява про акцепт публічної пропозиції Акціонерного товариства АТ «Альфа-Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Матеріали справи містять підписаний відвідачем паспорт споживчого кредиту, в якому прописані сума кредиту, строк кредитування, безготівковий спосіб отримання кредиту, відсоткові ставки тощо. Анкета-заява подана відповідачем містить докладну інформацію щодо особи позичальника [PERSON] , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання. В анкеті-заяві містяться контактна інформація: номер телефону позичальника. Отже, суд вважає доведеним факт укладення 13.03.2018 між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та [PERSON] кредитного договору № 630857474 на умовах встановлення відновлювальної кредитної лінії з використанням платіжної кредитної картки типу «MasterCard Debit World», що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що вбачається із виписки по рахунку за кредитною карткою. Разом з тим, виписка та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 630857474 від 13.03.2018 містить дані про нарахування та зняття комісії за розрахунково-касове обслуговування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, крім суми кредитних коштів та процентів: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Як вбачається із п. 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися. Як вбачається із поданого представником позивача розрахунку, за даним кредитним договором позивачем було нараховано та списано із рахунку відповідача комісію за розрахунково-касове обслуговування на загальну суму 107 563,10 грн. Долучені до матеріалів справи докази не містять умов про нарахування комісії, не зазначено, за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником, не надано доказів вчинення позивачем будь-яких дій, за які позивачем нараховувалася комісія. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що оскільки сторонами кредитного договору не було погоджено комісію за розрахунково-касове обслуговування, тому позивачем безпідставно було нараховано та списано з рахунку відповідача комісію за розрахунково-касове обслуговування у сумі 107 563,10 грн, а відтак вказана сума повинна бути вирахувана з загальної суми заборгованості. У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором № 630857474 від 13.03.2018 в розмірі 106 999,25 грн, за вирахуванням коштів, які були списані з відповідача у рахунок погашення плати за комісію за розрахунково-касове обслуговування (214 562,35 грн 107 563,10 грн). За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати: на професійну правничу допомогу. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Із поданої відповідачем копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 21.06.2023 вбачається, що він є особою з інвалідністю 2 групи. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 2 574,75 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону про судовий збір, що підтверджується банківською квитанцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 214 562,35 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 106 999,25 грн, що становить 49,87 % від ціни позову, то судовий збір в розмірі 1 284,03 грн (2 574,75 грн х 49,87 %) підлягає компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Іншу частину судового збору (1 290,72 грн) слід залишити за позивачем. Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 443,14 грн, які представник позивача просить стягнути із відповідача, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з частинами 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 в справі № 922/1163/18, від 19.11.2019 в справі № 5023/5587/12, від 12.09.2020 в справі № 916/2598/19, від 27.08.2020 в справі № 873/2/20, від 07.09.2020 в справі № 910/4201/19 та від 17.09.2020 в справі № 904/3583/19. На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подані наступні докази: копію договору про надання послуг № 1006, укладеного 28 січня 2025 року між АТ «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс»; копію довіреності від 22 липня 2025 року на ім`я Кізко Л.С.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001086 від 01.03.2019; копію ордеру серії СА № 1130411 від 31.07.2025. Будь-яких інших доказів на підтвердження даної вимоги представником позивача подано не було. Відповідно до п. 3.1. договору про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року, за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375,00 грн.; за отримання рішення суду - 225,00 грн.; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85 %. Як зазначалося вище, договір про надання послуг № 1006 був укладений 28 січня 2025 року між Акціонерним товариством «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс». В матеріалах справи відсутні докази, з яких би суд міг встановити, що саме Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» була надана професійна правова допомога у конкретній справі щодо боржника [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів, що адвокат [PERSON] входить до складу Адвокатського об`єднання «СмартЛекс» чи залучалася останнім до виконання згаданого договору правової допомоги. Позовна заява підписана адвокатом Кізко Лесею Сергіївною, при цьому, відсутні докази, що вона надавала послуги, як працівник Адвокатського об`єднання «СмартЛекс». Також, до матеріалів позовної заяви не долучено детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги та доказів, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Заяви про подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення представником позивача подано не було. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з їх недоведеністю, не поданням представником позивача належних, допустимих та достатніх доказів на їх підтвердження.

Outcome: partial