Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь заборгованості за договором про надання кредиту №204068-КС-001 від 22.04.2021 у розмірі 24653,20 грн. та 2422,40 грн. судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що 22.04.2021 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 204068-КС-001 про надання кредиту, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 10000 грн., на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,16395 % за кожен день користування кредитом, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. Станом на 04.09.2025 у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 24 653,20 грн., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 10 000 грн.; суми прострочених платежів по процентах 13 153,20 грн.; суми прострочених платежів за комісією 1 500,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача у позові просив про розгляд справи за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщалася шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання згідно з п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Причини неявки в судове засідання не повідомила, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подала. Враховуючи, що відповідач згідно із ст. 128 ЦПК України повідомлена, відзив не подала, причини неявки в судове засідання не повідомила, суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом установлено, що 22.04.2021 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 204068-КС-001 про надання кредиту, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця електронним підписом одноразовим ідентифікатором «G-7279». Відповідно до умов договору позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 10000 грн. строком на 16 тижні (до 12.08.2021), на умовах сплати процентів за користування кредитом з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1,16395000 % за кожен день користування кредитом, та комісії у сумі 1500 грн., а позичальник у свою чергу зобов`язалася повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Договором визначено, що орієнтована вартість кредиту складає 21 040,00 грн. Сторонами в пункті 3 Договору про надання кредиту погоджено графік платежів, відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Візуальна форма послідовності дій клієнта відображає опис дій, вчинених клієнтом [PERSON] та товариством, при укладенні електронного договору про надання кредиту 204068-КС-001 від 22.04.2021 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», а також дату та час їх вчинення. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, кредитний договір між сторонами укладено в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, який склав 10 000 грн., шляхом переказу грошових коштів на банківську картку [NUMBER] , про що свідчить підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, а також інформація з АТ «Універсал банк», зі змісту якої слідує, що на ім`я [PERSON] емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] , на яку 22.04.2021 було зараховано кошти в сумі 10 000 грн. Із урахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини, згідно положень ст.ст. 526, 599, 629, 1054 ЦК України. Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача [PERSON] станом на 08.09.2025 за кредитним договором складає 24 653,2 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 13 153,2 грн. заборгованість по процентах, 1500 грн. комісія. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідач у порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання повернути грошові кошти відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Як зазначено вище, [PERSON] не надала суду у встановленому порядку заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] порушила зобов`язання за кредитним договором, а тому позовні вимоги про стягнення з неї заборгованості в розмірі 24 653,2 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 2 422 грн. 40 коп. судового збору, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved