Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернулася в суд з даним позовом, який мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду та в них є неповнолітні діти: дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] . Відповідач не забезпечує дітей матеріально, не спілкується з ними, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання дітьми освіти. Всі питання щодо виховання та утримання дітей вирішуються позивачкою самостійно без участі відповідача, оскільки останній лише зрідка сплачує призначені судом аліменти. Відповідач відзиву на позов не подав. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивачки подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник третьої особи подав висновок щодо доцільність позбавлення відповідача батьківських права та клопотання про розгляд справи без його участі, щодо вирішення справи покликався на розсуд суду. Інші процесуальні дії Ухвалою суду постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.09.2025р. закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. Оскільки відповідач був повідомлений про дату, час та місце судового засідання в порядку статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)) і в судове засідання не з`явився, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 01.07.2020р. розірвано шлюб між сторонами, який був зареєстрований 04.03.2011р. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є матір`ю та батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що встановлено з свідоцтв про народження. Спільні діти сторін проживають разом з позивачкою по [ADDRESS] , де малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] відвідує дошкільний заклад, що встановлено з акта від 17.02.2025р. та характеристики від 05.02.2025р. Згідно відповіді від 07.04.2025р., відповідач [PERSON] не цікавиться успіхами та станом здоров`я сина [PERSON] , не спілкується з вихователями та не відвідує батьківські збори. З характеристик встановлено, що дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] навчаються в Сокальській загальноосвітній школі І-ІІІ №5, позитивно характеризуються, є вихованими і старанними. Мати дітей цікавиться їх навчанням, вихованням та поведінкою, відвідує батьківські збори. Згідно відповіді №04-06/101 від 07.04.2025р., батько дітей [PERSON] не відвідує бюатьківські збори, не спілкується з класними керівниками та вчителями, не обирав форму освіти для дітей, не звертавс за педагогічною підтримкою до закладу освіти, не приймав участі в формуванні індивідуальної програми дочки [PERSON] , успіхами та навчанням дочок не цікавиться. Станом на 01.11.2025р. заборгованість відповідача зі сплати аліментів на дітей становить 247868,16грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця від 24.11.2025р. З відповіді від 09.04.2025р. встановлено, що відносно [PERSON] 03.02.2020р. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, 03.03.2020р. та 05.03.2020р. складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.173-2 КУпАП. Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 18.06.2020р. [PERSON] засуджений за ч.1 ст.125 КК України, зокрема за умисне спричинення позивачці легких тілесних ушкоджень. Рішенням виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області №174 від 13.08.2025р. затверджено висновок органу опіки та піклування, яким визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 09.10.2024р. позивачки зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що встановлено з свідоцтва про шлюб. Оцінка суду Позивачем ставиться питання про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст.14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). В свою чергу, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Зазначене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17. Судом встановлено, батько неповнолітніх дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, проживає окремо, не цікавиться їх потребами, не займається забезпеченням їх розвитку та матеріально не забезпечує, а лише частково сплачує аліменти, які примусово стягуються з нього на підставі судового рішення. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач самоусунувся від виховання дітей, які проживають разом з матір`ю, з огляду на що орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення останнього батьківських прав. Також, відповідачем не надано доказів участі в навчанні дітей, їх вихованні, лікуванні та духовному розвитку, що свідчить про відсутність в них бажання брати участь у вихованні та розвитку дітей. Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов та не заперечив зазначених позивачкою обставин. За таких обставин, з метою захисту інтересів дітей, суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітніх дітей.

Outcome: approved