Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Журавльов С.Г. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 30 953,90 гривень, що складається з: ? заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена): 10 878,70 гривень; ? заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 20 075,20 гривень та судові витрати: ? зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 гривень; ? на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11 200,00 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.02.2021 року між АТ «МЕГАБАНК» (далі АТ «МЕГБАНК», Банк) та [PERSON] (далі Клієнт, Боржник, Відповідач) було укладено Заява Договір № TDB.2021.0023.4557 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (далі Кредитний договір), який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com (далі Договір), та індивідуальної частини, якою є вказана Заява - Договір. Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості банка і клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, і відповідно до приписів ст. 634 ЦК України є за своєю суттю договором приєднання, що укладений шляхом прийняття клієнтом пропозиції банку згідно ст.ст. 641, 644 ЦК України. У подальшому банк свої зобов`язання перед клієнтом за кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на поточний рахунок клієнта у гривні і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, визначеного кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач не виконав. Згідно виписок по рахунку позичальника станом на 03.09.2024 у позичальника сформувалась заборгованість перед банком. 03.09.2024 між АТ «МЕГАБАНК» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Новий кредитор) був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Таким чином, новий кредитор ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГФІНАНС» набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача боржника за кредитним договором № TDB.2021.0023.4557 від 24.02.2021. В подальшому, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» 27.12.2024 уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» договір №1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до відповідача боржника за кредитним договором № TDB.2021.0023.4557 від 24.02.2021. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача боржника за кредитним договором № TDB.2021.0023.4557 від 24.02.2021, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість становить 30 953,90 грн. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за договором, а також судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви вказав про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.02.2021 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та [PERSON] укладено заяву-договір № TDB.2021.0023.4557 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Згідно з п. 4 договору банк може надати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його рахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії 200 000,00 грн., орієнтована загальна вартість кредиту 273 293,00 грн., строк кредиту 12 місяців, базова процентна ставка 56, пільговий період - 62 дні, процентна ставка у пільговий період - 0,0001, тип кредиту кредитна лінія, орієнтовна реальна річна процентна ставка 87,30, обов`язковий мінімальний платіж, % від використаного доступного ліміту 5,0, та ін. Строк дії договору: набирає чинності з моменту підписання цієї заяви договору та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не заявить про його розірвання, цей договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору є необмеженою (п. 6). Також [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, чим підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується виписками з особового рахунку за період з 24.02.2021 по 03.09.2024. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № TDB.2021.0023.4557 від 24.02.2021 розмір заборгованості станом на 03.09.2024 складає 30 953,90 гривень, що складається з: ? заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена): 10 878,70 гривень; ? заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 20 075,20 гривень. 03.09.2024 між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» укладено договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов яких, ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло права вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0023.4557 від 24.02.2021, укладеним між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] , на суму 30 953,90 гривень., що підтверджується витягом з додатку № 1 до договору факторингу № GL1N426240. 27.12.2024 між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» відступило, а ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0023.4557 від 24.02.2021, укладеним між АТ «МЕГАБАНК» [PERSON] , на суму 30 953,90 грн., що підтверджується витягом з додатку № 1 до договору факторингу № 1/12. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Суд дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з приписами ст. 12, ч.ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що АТ «МЕГАБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором № TDB.2021.0023.4557 від 24.02.2021 виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит (встановивши кредитний ліміт), відповідно до умов, які визначені в заяві-договорі про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank та паспорті споживчого кредиту, з якими він погодився, що підтвердив своїм підписом. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 03.09.2024 складає 30 953,90 гривень, що складається з: ? заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена): 10 878,70 гривень; ? заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 20 075,20 гривень. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому банком кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, не заперечив щодо складових суми заборгованості, порядку та обгрунтованості їх нарахування. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного кредитного договору № TDB.2021.0023.4557 від 24.02.2021, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, а також, беручи до уваги правомірність набуття права вимоги позивачем за спірним кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в межах заявлених позовних вимог в розмірі 30 953,90 грн. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з відповідача. Частиною другою статті 141 КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 200,00 грн. позивач надав суду: договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025, ордер від 11.08.2025, копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, реєстр боржників від 21.07.2025, акт приймання-передачі послуг правничої допомоги від 14.08.2025 Оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 11 200,00 грн., враховуючи задоволення позову в повному обсязі та відсутність зі сторони відповідача клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 11 200,00 грн., як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 207, 509, 512, 514, 526, 530, 625, 626, 628, 638, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved