Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

? І. Стислий виклад позиції позивача.? Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Капітал» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості.?? Свої вимоги позивач? мотивує тим, що 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і [PERSON] було укладено договір № 4678144 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір). Згідно умов даного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 11000 грн.?? В подальшому ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 31/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до Відповідача.? Відповідач не виконав свої забов`язання за договором № 4678144.? З метою захисту порушеного права позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» заборгованість в розмірі 61237,33 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. судового збору та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.? ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі? 08.10.2025 року Овідіопольським районним судом Одеської області було відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.? Одночасно з поданням позову позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, в якому представник позивача просив? витребувати? у АТ «КБ «Приват Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , (РНОКПП: [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 24.05.2024 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «КБ «Приват Банк», у сумі 11000 грн., за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна», через платіжного провайдера (платіжку систему) ТОВ «Пейтек».? Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.10.2025 року вказане клопотання задоволено.? 03.12.2025 року до суду на виконання вказаної ухвали надійшли від АТ «КБ «Приват Банк» витребувані судом докази, а саме: інформація про те що банківська картка № [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] .? У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.? Відповідач в силу вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, до суду повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надходив.?? Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.? ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.? Судом встановлено, що 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і [PERSON] було укладено договір № 4678144 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір).? Відповідно до реквізитів договору № 4678144 від 24.05.2024 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «58063».?? Відповідно до п. 1.2. Договору сума кредиту складає 11000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 350 днів: з 24.05.2024 року по 19.05.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів-кожні 30 днів.?? Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору.??Відповідно до п. 1.5. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредитування 9 541,79% річних. 1.6. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.6.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 70 400,00 грн. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед?? [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 11000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] .?? Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулося через платіжну систему, на підставі укладеного договору № 210222-1 про організацію переказу коштів від 21.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» то ТОВ «Пейтек Україна».? ?За даними наданого Розрахунку заборгованості за договором № 4678144 від 25.04.2024 року у період з 24.05.2024 року по 31.03.2025 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 42152,35 грн.?? У період з 24.05.2024 року по 31.03.2025 року відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 9324,72 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 0,02 грн., та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 9324,7 грн. 31.03.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 31/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до Відповідача.? ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» сплатило вартість обумовлену договором факторингу, що підтверджується квитанцією Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу від 31.03.2025 року №31/03/2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №4678144 від 24.05.2024 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума заборгованості відповідача складає - 61237,33 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 10999,98 грн., заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором 42152,35 грн., заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 49 календарних днів 8085,00 грн., та штрафні санкції 5500 грн., вимога про стягнення яких позивачем не заявлена. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення зазначеної заборгованості.? IV. Норми права, які застосував суд, та висновки суду Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, договір, який укладений в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які виникають із кредитного договору. Суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 404/6483/17 (провадження № 61-14432св19)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 11-228сап21 зазначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. На підставі ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21). Слід наголосити, що кожна кредитна справа має свої ознаки та характеристики, які її відрізняють. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 касаційний суд дійшов висновку, що проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований частиною 1 статті 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований частиною 2 статтею 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування статті 1048 та статті 625 ЦК України. Матеріалами справи підтверджено укладення відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем кредитного договору з ТОВ «Лінеура Україна». Підписуючи договір, позичальник погодився на укладання договору саме такого змісту, сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку. Також належними, допустимими та достатніми доказами підтверджено виконання ТОВ «Лінеура Україна» умов кредитного договору шляхом перерахування на рахунок відповідача грошових коштів. Однак, відповідачем зі свого боку не надано суду жодних доказів належного виконання ним своїх зобов`язань за вищевказаним договором, як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача, до якого перейшло право вимоги за вказаним договором, також відповідач під час розгляду справи не висловив жодних заперечень щодо розрахунку заборгованості, яку просить стягнути позивач. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між ним та ТОВ «Лінеура Україна», суд приходить до висновку, що право позивача, до якого перейшло право вимоги за ним, порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на його користь необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором в розмірі 61237,33 грн. V. Щодо судового збору та інших судових витрат.? Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що згідно платіжної інструкції , позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.?? Оскільки позов задоволено, то відповідно до положень?ст. 141 ЦПК України?з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2422,40 гривень.?? Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.? Позивач пред`явив вимогу про стягнення 10000 гривень відшкодування витрат за надання правової допомоги адвокатом. На підтвердження факту надання правової допомоги позивачем надано наступні документи: договір №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року про надання правничої допомоги; заявку на виконання доручення до договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; рахунок на оплату до договору надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; копія акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих) послуг до договору надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року.?? Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.? Відповідно до частини 4?статті 137 ЦПК України?розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.? Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.? Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.? У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.? Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.? Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved