Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» в особі свого представника адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича звернулось до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд», про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 176617 від 06.02.2021 у розмірі 26 000 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10500 грн. Подалі, у липні 2025 року позивачем подана через підсистему «Електронний суд» уточнююча позовна заява, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] : заборгованість за кредитним договором № 176617 від 06.02.2021 року, в сумі 10 440,00 грн., яка складається з: прострочеї заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 гривень та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 8440.00 грн., а також понесені судові витрати у вищезазначеному розмірі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 06.02.2021 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 176617 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а [PERSON] зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, що передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 грн; дата надання кредиту: 06.02.2021; строк кредиту: 30 днів; валюта кредиту: UAН; стандартна процентна ставка - 2% в день або 730% річних. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 176617 від 06.02.2021 року в розмірі 10 440,00 грн. станом на 13.01.2025 року, яка складається з: прострочеї заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 гривень та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 8440.00 грн. Відповідачка ухиляється від сплати цієї заборгованості, що змусило позивача звернутися до суду із вказаним позовом ( з урахуванням уточнюючої редакції). Представник позивача просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток про виклик до суду, що підтверджується зворотними повідомленнями, які містяться в матеріалах справи, та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надала, заяв про розгляд справи в її відсутності не надходило. Суд враховує позицію Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (суду). Крім того, направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Враховуючи, що розгляд справи відбувається за відсутністю учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06.02.2021 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 176617 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір, [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору ТОВ «Займер» надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідачка зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, що передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 грн; дата надання кредиту: 06.02.2021; строк кредиту: 30 днів; валюта кредиту: UAН; стандартна процентна ставка - 2% в день або 730% річних. Згідно пунктів 1.4., 7 кредит був наданий [PERSON] у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної відповідачкою: № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. У Додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту № 176617 від 06.0.2021року міститься графік розрахунків та орієнтована сукупна вартість кредиту, згідно якого сума кредиту -2000 грн., сума нарахованих процентів за користування кредитом 1200 грн., всього до оплати 3500 грн. Перерахування кредитних коштів [PERSON] підтверджується Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн», згідно якої ТОВ «ПофітГід» 06.02.2021 перерахувало на платіжну картку, реквізити якої були зазначені самою відповідачкою в кредитному договорі № 176617 від 06.02.2021, суму 2000,00 грн. За умовами п. 6.1 договору він складений українською мовою, підписаний відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором AV2902 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до 6.2 сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, наданої позивачем до уточненої позовної заяви, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10 440,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 гривень; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 8440.00 грн 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»укладено договір факторингу №01-28/10/2021,відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі й до [PERSON] за кредитним договором № 176617 від 06.02.2021 року в розмірі 10 440,00 грн. станом на 13.01.2025 року, яка складається з: прострочеї заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 гривень та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 8440.00 грн. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту статей 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивач є належним стягувачем заборгованості з відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 176617 від 06.02.2021 року. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі.Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з порушеннями умов кредитного договору, за позичальником утворилась заборгованість зі сплати кредиту. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може у повному обсязі погодитись з наданим позивачем розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором з наступних підстав. Суд виснує, що позовні вимоги в частині стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту у сумі 2000,00 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки процентів за кредитом, то суд вважає позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Як вбачається з кредитного договору № 176617 від 06.02.2021 кредитодавцем наданий фінансовий кредит у розмірі 2000,00 грн., строком на 30 днів, з відсотковою ставкою в розмірі 2% в день. Звертаючись до суду з уточненим позовом, представник позивача просив стягнути прострочені проценти за договором в розмірі 8440.00 грн. З наданої виписки по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося позивачем поза межами строку дії кредитного договору, а саме строк дії договору з 06.02.2021 по 07.03.2021, в той час як нарахування відсотків здійснено й після 07.03.2021року, до 13.01.2025 року. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що з відповідачки підлягають стягненню відсотки за період з 06.02.2021 по 07.03.2021, тобто в межах строку дії договору, який погоджений сторонами при укладенні договору, в розмірі 1200 грн. (2000 грн*2,0%*30 днів). Долучені позивачем до позовної заяви матеріали не містять доказів на підтвердження того, що кредитний договір № 176617 від 06.02.2021 був пролонгований, та що позивач мав право нараховувати відсотки за користування кредитом у порядку ст. 1048 ЦК України. Такий висновок суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до вимог ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 виснувала, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. За таких обставин, після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинено. Враховуючи вищевикладене, заборгованість за кредитним договором № 176617 від 06.02.2021 року складає: заборгованість по основному боргу - 2000,00 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам 1200 грн, а всього в розмірі 35000 грн., а відтак, відповідачкою дійсно були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Також позивач просить стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн, на підтвердження чого надав копію Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, копією акту про отримання правової допомоги від 03.06.2025, що включає детальний обсяг робіт, копією платіжної інструкції № 3 9145 від 03.06.2025 про оплату цих витрат. Заяви про зменшення зазначених витрат від відповідачки не надходило. Як передбачено ч. ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягаютьрозподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судовихвитрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України) Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. (ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, суд стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 742,50 грн. (3200,00 грн х 2422,40 / 10440,00) та витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 3218,40 грн (3200,00 грн х 10500,00 / 10440,00).

Outcome: partial