Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 21.07.2018 Дарницьким районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1453. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що з 21.07.2018 перебуває у шлюбі з відповідачем. З часом відносини між сторонами набули негативного характеру, сторони втратили порозуміння, протягом останнього року не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач добровільної згоди на розірвання шлюбу в позасудовому порядку не надає, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутись із позовом до суду про розірвання шлюбу. 30.10.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Сторони по справі з 21.07.2108 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданим 21.07.2018 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1453. Під час державної реєстрації шлюбу позивач не змінювала прізвище (а.с.9). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала втрата взаєморозуміння та відчуття любові й поваги один до одного, сторони не проживають спільно, примирення між ними неможливе. За змістом ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Outcome: approved