Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

18 вересня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Моторно (транспортного) бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Як убачається із заявлених позовних вимог, позивач просить суд: стягнути із [PERSON] на свою користь відшкодування шкоди у розмірі 76 923,05 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 грудня 2024 року о 15 год 00 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем AUDI, н/з [NUMBER] рухаючись по м. Київ, вул. Алея Героїв Крут, при перестроюванні не надала дорогу автомобілю CHEVROLET, н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та здійснила зіткнення з останнім, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вище вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року по справі №757/1002/25-п, провадження №3-258/25 суддя Гридасова Анна Михайлівна, яка не оскаржувалася і набрала сили 04.03.2025 року, водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. Дані ЄЦБД МТСБУ( http://www.mtsbu.ua/ua/) не містять підтвердження, що на момент ДТП, транспортний засіб, AUDI, н/з [NUMBER] був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також відомостей, що водій [PERSON] підпадає під норму п.13.1 ст.13 Закону № 1961, немає. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ серія ЕР/ 224794429 (дія з 16.11.2024 року по 15.11.2025 року), страховик - АТ "СК "АРКС", відомості внесенні в ЄЦБД МТСБУ. З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), [PERSON] , який є власником КТЗ CHEVROLET, н/з [NUMBER] , на підставі ст. ст.33, 35, п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV, звернувся до МТСБУ: з повідомленням про ДТП від 17.12.2024 року (зареєстровано справу МТСБУ: 112063), з заявою на виплату страхового відшкодування від 17.12.2024 року. Для забезпечення необхідних дій для урегулювання страхового випадку, МТСБУ залучило врегулювача: ТОВ "Агенція "Експертиза та оцінка". 13 січня 2025 року за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 1, проводився огляд пошкодженого автомобіля за участі оцінювача, експерта [PERSON] , володаря КТЗ [PERSON] , відповідач [PERSON] на огляд пошкодженого автомобіля не з`явилася. Відповідно до Звіту №25_25_МТЄ про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 09 лютого 2025 року, оцінювачем визначено: ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження - 402323,00 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 170964,82 гри.: - коефіцієнт фізичного зносу - 0,70; - вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 84531,65 грн. з урахуванням ПДВ. 11.04.2025 року, МТСБУ, визначило розмір регламентної виплати в розмірі 74923,05 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 11.04.2025 року. 16.04.2025 року, МТСБУ, на підставі ст.41 Закону №1961-ІУ, зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ № 3.1/11547 від 16.04.2025 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування [PERSON] в сумі розмірі 74923,05 грн. МТСБУ перерахувало потерпілій, [PERSON] , суму відшкодування у розмірі 74923,05 грн. (сімдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять три гривні 05 копійок), що підтверджується платіжнім дорученням 10999 від 17.04.2025 року. Крім того, МТСБУ сплатило ТОВ "Агенція "Експертиза та оцінка" за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого по справі МТСБУ: 112063 в сумі 2000,00 грн. (дві тисячі гривен 00 копійок), що підтверджується платіжним дорученням №3050 від 11.02.2025 року. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі 76923,1 грн. (сімдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять три гривні 05 копійок). Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. 23 вересня 2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовну заяву передано в провадження судді Коваленко І.В. 26 вересня 2025 року згідно ст. 187 ЦПК України, з Єдиного державного демографічного реєстру отримана інформація про реєстрацію відповідача [PERSON] . 29 вересня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статтей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі не було отримано, а конверт повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», правом подати відзив на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористався. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 13 грудня 2024 року о 15 год 00 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем AUDI, н/з [NUMBER] рухаючись по м. Київ, вул. Алея Героїв Крут, при перестроюванні не надала дорогу автомобілю CHEVROLET, н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та здійснила зіткнення з останнім, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вище вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року по справі №757/1002/25-п, провадження №3-258/25 суддя Гридасова Анна Михайлівна, яка не оскаржувалася і набрала сили 04.03.2025 року, водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Судом достовірно встановлено, що момент скоєння ДТП відповідач не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в зв`язку з чим потерпілий, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування шкоди від 17.12.2024 р. Як вбачається з довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1 від 11.04.2025 року про розмір відшкодування з фонду захисту потерпілих, МТСБУ визначило розмір регламентної виплати, за участю врегулювальника ЕО ТОВ Агенція Експертиза та оцінка у розмірі 74 923,05 грн. За оплату послуг аваркома (експерта) по справі №112063 позивачем було сплачено 2 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3050 від 11.02.2025 р. Позивачем було прийнято наказ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування [PERSON] у розмірі 74 923,05 грн. Вказані кошти були перераховані згідно платіжного доручення №10999 від 17.04.2025 року. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положенням ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно з п. 41.1. а) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п. 40.3 ст. 40 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування у розмірі 74 923,05 грн та витрати, пов`язані з оплатою послуг аваркома (експерта) в сумі 2 000,00 грн Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3 028,00 грн, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

Outcome: approved