Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

20.02.2025 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить: визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер його дід [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на вказане майно, яку прийняла дружина померлого - [PERSON] , яка померла [INFO] . Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , а тому позивач є спадкоємцем за правом представлення після смерті своєї мати. Позивач у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України звернувся до нотаріуса із заявою про прйняття спадщини. Спадкоємцем також є брат позивача - [PERSON] , який із заявою про прийняття спадщини не завертався. [PERSON] заповіт не залишила. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав заявою про розгляд справи за його відсутності, якою наполягав на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнав позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 540, наданою 07.11.2025 року КП «Ізмаїльське МБТІ». Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.08.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43628206 від 18.04.2016 року, наданого приватним нотаріусом Гіренко М.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] , відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - дружина, [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 20.12.1979 року міським РАЦС м. Ізмаїл. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджено розділом ІІІ будинкової книги кв. [ADDRESS] , тобто вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.03.2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72001699 від 31.03.2023 року, наданого приватним нотаріусом Гіренко М.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] , відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємцями спадкування за правом представлення відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - внук, [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 19.08.1980 року Ізмаїльським відділом РАЦС, відповідно якому матір`ю зазначена [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 19.08.1980 року міським РАЦС м. Ізмаїл, відповідно якому [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 30.07.1963 року бюро РАЦС Ізмаїльського району Одеської області, відповідно якому матір`ю зазначена [PERSON] ; - внук, [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 23.09.1981 року Ізмаїльським відділом РАЦС, відповідно якому матір`ю зазначена [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 19.08.1980 року міським РАЦС м. Ізмаїл, відповідно якому [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 30.07.1963 року бюро РАЦС Ізмаїльського району Одеської області, відповідно якому матір`ю зазначена [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 31.03.2023 року звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , тобто вважається таким, що прийняв спадщину за правом представлення відповідно до ст.ст. 1266, 1269 ЦК України. Відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем не проживав, із заявою про прийняття спадщини не звертався. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved