Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Кошельок» Гурський Г.Ю. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 05.11.2021 між [PERSON] та ТОВ «Кошельок» було укладено договір № 3251508670-510733 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 3750 грн. строком на 14 днів, який зобов`язався повернути та сплатити відсотки. Відповідач умови договору не виконав у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 11 180,25 грн., яка складається з наступного: 3750 грн. за сумою кредиту, 7430,25 грн. за відсотками за користування позикою. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3251508670-510733 від 05.11.2021 в сумі 11 180,25 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позовні вимоги просив задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечував, про що зазначив у прохальній частині позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, а також смс-повідомлення на номер мобільного телефону, зазначений в матеріалах справи. Крім того, копію ухвали про відкриття провадження у справі доставлено на електронну адресу відповідача, зазначену в матеріалах справи. Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв та клопотань по суті справи відповідачем не надано. Тому у відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст. 281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що 05.11.2021 між [PERSON] та ТОВ «Кошельок» було укладено договір № 3251508670-510733 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», за умовами якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі в сумі 3750 грн. строком на 14 днів, який зобов`язався повернути та сплатити відсотки (а.с.8-15, 33). На виконання умов договору на рахунок [PERSON] були перераховані грошові кошти в сумі 3750 грн., що підтверджується листом Центрального відділення ПВАТ «МТБ Банк» у м. Києві, повідомленням платіжної системи XPAY, інформацією Таскомбанк, згідно з якою на імя [PERSON] видано миттєву банківську платіжну картку № [NUMBER] , випискою з карткового рахунку, з якого вбачається зарахування 05.11.2021 3750 грн. (а.с.20, 21, 66-71). Правила надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту затверджені наказом директора ТОВ «Кошельок» № 07/14/07/21 від 19.08.2021 (а.с.22-30). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 3251508670-510733 від 05.11.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, сума заборгованості становить 11180,25 грн., яка складається з наступного: 3750 грн. за кредитом, 7430,25 грн. за відсотками (а.с.16-17). Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Нормами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Приписами ст. 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, із матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Кошельок» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір в електронному виді, за умовами якого відповідачу на картковий рахунок були перераховані кредитні кошти в сумі 3750 грн. Відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту не виконав у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 11180,25 грн., яка складається з наступного: 3750 грн. заборгованість за сумою кредиту, 7430,25 грн. за відсотками за користування позикою. Вищевикладені обставини, а також наданий суду розрахунок заборгованості, відповідачем не спростований. Виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню та з [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» на підставі кредитного договору № 3251508670-510733 від 05.11.2021 підлягає стягненню заборгованість у сумі 11180,25 грн., яка складається з наступного: 3750 грн. заборгованість за сумою кредиту, 7430,25 грн. за відсотками за користування позикою. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги представником позивача суду надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025 з додатком, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Згідно з додатком до договору, адвокатом надано послуги на суму 10 000 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість суми заявлених представником відповідача витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовна заява задоволена повністю з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий в сумі 2422,40 гривень.

Outcome: approved