Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 02 червня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання, у якому, з урахуванням заяви на усунення недоліків позову та заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до 12.09.2025 року та з 01.10.2025 року по 09.01.2026 року включно. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач та відповідач є батьками повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] .. Син проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно аліменти на утримання неповнолітнього сина не сплачував, у зв`язку із чим за рішенням суду від 22.04.2021 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.03.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Іншої допомоги окрім встановленої за рішенням суду суми аліментів відповідач не надає. Вказана рішення виконувалось у примусовому порядку. На час звернення до суду із позовом, спільна дитина сторін досягла повноліття та продовжувала навчання на денній формі навчання у Опольському Університеті з 01.10.2024 року по 12.09.2025 року. Рішенням Опольського університету від 12.09.2025 року [PERSON] виключений зі списку студентів з 12.09.2025 року та з 01.10.2025 року [PERSON] , навчався в Морському університеті в м. Гдиня, Республіка Польща, механічний факультет; спеціалізація «Механіка та машинобудування», орієнтовний час закінчення навчання 30.09.2029 рік. Однак, рішенням Морського університету в м. Гдиня від 09.01.2026 року [PERSON] з 09.01.2026 року виключено зі списку студентів вказаного університету. За час навчання, [PERSON] доходів не отримував, забезпечувати себе самостійно не міг оскільки навчався на денній формі навчання, та потребував матеріальної допомоги від батьків. Позивачка працює касиром в м. Ополе та самостійно утримувати сина, який досяг повноліття але продовжує навчання у достатньому розмірі можливості не має, вважає, що відповідач, як батько дитини має реальну можливість надавати матеріальну допомогу своєму синові на навчання у розмірі частини доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та з урахуванням обставин відрахування спільного сина із списку студентів, позивач, уточнила позовні вимоги та просила стягнути, з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина з дня пред`явлення позову до 12.09.2025 року за період навчання в Опольському університеті та за період з 01.10.2025 року по 09.01.2026 року за час навчання сина в Морському університеті м. Гдині. ІІ. Виклад позиції відповідача. 07.10.2025 року відповідач через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що не заперечує проти обов`язку брати участь в утриманні повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, проте заявлені позовні вимоги вважає необґрунтованими, та такими, що не відповідають принципу справедливості. Зазначив, що обставини викладені у позові не підтвердженні належними доказами, вважав за необхідне надавати кожні пів року звітність та підтвердження факту навчання спільного з позивачем сина. До того ж відповідач допомагає батькам, що перебувають у скрутному становищі. Мати 1962 р.н., є інвалідом 1 групи, має невиліковне захворювання та потребує постійного лікування. Батько, 1959 р.н., пенсіонер та має слабке здоров`я після інсульту. Батьки проживають на тимчасово окупованій території к м. Нова Каховка Херсонської області де умови життя вкрай складні. Вважає розмір, що заявлений позивачем на сплату аліментів завищеним. Враховуючи допомогу батькам, та обов`язок обох батьків надавати допомогу дитині, просив визначити справедливий розмір аліментів до стягнення з нього на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від його доходу(заробітку). ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив. 24.10.2025 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення зі змісту яких вбачається, що під час перебування справи на розгляді, син позивача та відповідача змінив навчальний заклад в якому продовжує навчання. Так з 01.10.2025 року [PERSON] навчається у Морському університеті в м. Гдиня Республіка Польща, Механічний факультет, спеціалізація «Механіка та машинобудування», орієнтовний час закінчення навчання 30.09.2029 рік, плановий термін закінчення навчання - 30.08.2029 року. [PERSON] , [INFO] , не працює, жодних доходів(стипендії) не отримує, оскільки навчається на денні формі навчання, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги від батьків. Позивач, самостійно утримує спільну з відповідачем дитину та перераховує грошові кошти на картковий рахунок, але з урахування необхідності сплачувати грошові кошти на проживання у гуртожитку, грошових коштів не вистачає для задоволення інших потреб(харчування, одяг та інші витрати необхідні для проживання), з огляду на що потребує допомоги від батька. Щодо заперечень відповідача проти заявленого позову викладених у відзиві зазначала, що із твердженнями відповідача про знаходження на його утриманні непрацездатних батьків не погоджується, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами, крім того свідоме надання допомоги відповідачем своїм батькам, не свідчить про те що останні перебувають на його утриманні і не позбавляє обов`язку відповідача надавати допомогу своєму сину, який хоча і досяг повноліття, однак продовжує навчання та потребує допомоги обох батьків. Зазначала, що відповідач є працездатною особою, працевлаштованим, отримує заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. ІV. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.06.2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу/представнику надано 5-ти денний строк на усунення недоліків позовної заяви. 30.06.2025 року представником позивача за ордером - Гапіною Н.В. через систему «Електронний суд» подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви. Відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції вказане клопотання передано головуючому судді 10.07.2025 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 липня 2025 року продовжено позивачу/представнику строк для усунення недоліків ухвали суду від 20 червня 2025 року на 5 днів з дня отримання ухвали суду про продовження строку на усунення недоліків позову. 25.07.2025 представником позивача за ордером - Гапіною Н.В. через систему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції вказану заяву передано головуючому судді 29.07.2025 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.09.2025 року. 19.09.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про зміну територіальної підсудності розгляду справи. 23.09.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 23.09.2025 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання про зміну територіальної підсудності з розгляду цивільної справи №766/8560/25. 23.09.2025 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі сторони позивача. У зв`язку з заявленим клопотанням відповідача про відкладення, розгляд справи відкладено на 27.10.2025 року. 06.10.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 27.10.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача. При розгляді справи просив врахувати позицію викладену у відзиві на позов. Щодо клопотання про передачу справи за підсудністю просив його не вирішувати у зв`язку із втратою актуальності поданого клопотання. 27.10.2025 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування доказів. 27.10.2025 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення додаткових доказів та письмові пояснення. У зв`язку із неявкою у судове засідання сторони позивача і відсутності клопотання про розгляд справи без участі, розгляд справи не відбувся. Судове засідання призначено на 02.12.2025 року. 02.12.2025 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про проведення судового засідання та вирішення клопотання про витребування доказів без участі сторони позивача. 02.12.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання про витребування доказів не заперечував. Просив долучити до матеріалів справи пояснення [PERSON] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.12.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Судом витребувано від ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі відомості про доходи відповідача. Судове засідання призначено на 20.01.2026 року. 29.12.2025 року надійшли витребувані судом докази. Ухвалою від 20.01.2026 року без оформлення окремим документом із занесенням до протоколу судового засідання клопотання відповідача про зміну територіальної підсудності розгляду справи повернуто відповідачу без розгляду. 20.01.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли заяви про зміну предмету позову та заява про зміну назви заяви «про зміну предмету позову», у якій представник позивача уточнила позовні вимоги, просила уточненні позовні вимоги задовольнити, справу розглядати без участі сторони позивача. Відповідач у судове засідання не прибув. У раніше поданих заявах просив розгляд справи провести без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував частково з підстав викладених у відзиві. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що 19.07.2007 року Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції зроблено актовий запис №286 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року у справі №766/3551/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частину від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.03.2021 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання виконавчого листа №766/3551/21 виданого 28.07.2021 року Херсонським міським судом Херсонської області старшим державним виконавцем Корабельного ВДВС у м. Херсоні ПМ УМЮ (м. Одеса) постановою від 11.08.2021 року відкрито ВП [NUMBER], про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.03.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Постановою від 26.10.2021 року в рамках [NUMBER] з виконання виконавчого листа №766/3551/21 виданого 28.07.2021 року державним виконавцем звернуто стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] . Додатком №1 до Договору оренди квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладеного 01.06.2022 року підтверджено, що [PERSON] [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки №-/-, виданої 28.08.2024 року керівником Професора д-р габ. Яцек Ліпок Опольського університету про зарахування іноземця на денну форму навчання, [PERSON] , [INFO] зарахований на період від 01.10.2024 року по 30.09.2027 року на денну форму навчання до Опольського університету за програмою ліценціату на спеціальність Польська мова з початкового рівня з німецькою мовою. Відповідно до Електронного платіжного документу, 29.11.2024 року [PERSON] отримав від Опольського Університету студентську допомогу за 11.2024 підрозділ: WF у розмірі 2 000,00 зл. Згідно Рішення щодо виключення зі списку студентів №BWFIL/411122/2025 від 12.09.2025 року прийнятого Опольським університетом, студента [PERSON] , виключено зі списку студентів другого семестру, Польська мова з основ з німецькою мовою, І ступеня, денна форма навчання, Філологічний факультет у 2024/2025 навчальному році. Відповідно до Довідки №WM/403/215/2025 виданої 06.10.2025 року спеціалістом Морського університету в Гдині, [PERSON] , [INFO] є студентом 1 курсу 1 семестру денної форми навчання Механічного факультету Морського університету в Гдині за спеціалізацією Механіка та машинобудування; зимовий семестр 2025/2026 з 01.10.2025 р. до 22.02.2026р. Початок навчання 01.10.2025 р. Орієнтовний час закінчення навчання: 30.09.2029 р. Заявою про тимчасову реєстрацію місця проживання підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , у період з 29.09.2025 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно Рішення щодо виключення зі списку студентів № WM/405/DAS/2/2026 ВІД 08.01.2026 року прийнятого Деканом Механічного факультету Морського університету у Гдині, студента [PERSON] виключено зі списку студентів навчання першого семестру, Механіка та машинобудування, першого ступеня, денна форма навчання, Механічний факультет, Морського університету Гдині Згідно Трудового договору від 01.10.2024 року, [PERSON] , [INFO] працює в Jeronimo Martins Polska S.A. з 01.10.2024 до 30.09.2025 року на посаді продавець-касир із заробітною платою в розмірі 4 250,00 злотих/місяць. Наявними в матеріалах справи Електронними платіжними квитанціями про переказ грошових коштів підтверджується, що [PERSON] у період з 02.10.2025 року 03.09.2025 року здійснювала переказ грошових коштів на рахунок [PERSON] на його утримання, які у тому числі перераховувались [PERSON] на оплату гуртожитку у м. Гдиня. За посвідченням серії [NUMBER] виданого 17.03.2025 року безтерміново - [PERSON] працює у Департаменті патрульної поліції Національної поліції України. Відповідно до звітів про здійсненні відрахування та виплати боржника [PERSON] на виконання виконавчого листа від 28.07.2021 року №766/3553/21 виданого Херсонським міським судом Херсонської області, [PERSON] працює в Департаменті патрульної поліції та з лютого 2025 року по квітень 2025 року отримав дохід у розмірі 143 864,00 грн. Згідно довідки про доходи [PERSON] працює в Департаменті Патрульної поліції та з червня 2025 по вересень 2025 року отримав дохід у розмірі 217 310,32 грн. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 14.10.1983 року міськ відділом РАЦС м. Нова Каховка Херсонської області. Відповідно до фотокопій письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] від 03.10.2025 року, вони є пенсіонерами та проживають на тимчасово окупованій території рф за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка. У зв`язку із досягненням пенсійного віку знаходяться у вкрай тяжкому матеріальному становищі та потребують матеріальної допомоги, яку їм надає син [PERSON] . Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 25.05.2021 року зареєстрованої у реєстрі за №274 [PERSON] та [PERSON] засвідчили, що їх син [PERSON] , [INFO] , їм як батькам, які потребують матеріальної допомоги і не мають можливості самостійно, у зв`язку зі станом здоров`я забезпечити своє гідне існування, а також, у зв`язку з низьким рівнем пенсійного забезпечення, яке отримує лише [PERSON] , у розмірі 2200,00 грн., надавав матеріальну допомогу у період з січня 2017 року по 2021 рік. Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером за віком. Згідно медичної документації [PERSON] є інвалідом І групи, загальне захворювання. VІ. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином, що передбачено ст. 200 СК України. Відповідно до положень ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При вирішені спору судом встановлено, що відповідач, є батьком повнолітнього [PERSON] , та за можливості повинен надавати допомогу по його утриманню з підстав визначених статтею 199 СК України. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує, що син сторін навчався у період з 01.10.2024 року по 12.09.2025 року та у період з 01.10.2025 року по 08.01.2026 року у навчальних закладах на денній формі навчання, у цей період не працював, стипендію не отримував. Суд не сприймає як доказ неможливості відповідачем утримувати сина нотаріально засвідчену Заву від батьків відповідача, медичну документацію та пенсійні посвідчення батьків відповідача, за якими відповідач надавав допомогу батькам у період з 2017 року по 2021 рік, позаяк означені докази не є актуальними та не можуть свідчити про надання такої допомоги батькам відповідачем станом на 2025 - 2026 рік. З чого суд робить висновок, що відповідач будучи працездатним за віком та за станом здоров`я, працевлаштований та отримує постійний дохід, інших утриманців не маючого, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, суд звертає увагу, що надання батьком матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не є його обов`язком, така допомога можлива лише за наявності у відповідача спроможності надавати таку матеріальну допомогу. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили що утримання сина потребує саме таких витрат в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. При визначенні розміру аліментів по зазначеній справі, судом також враховано визначені у ч. 9 ст. 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, виходячи із обставин цієї справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Чинним законодавством передбачено підстави для припинення сплати аліментів, а саме: досягнення дитиною 18 років (ст. 180 СК України) або 23 років, якщо вона продовжує навчання (ст. 199 СК України), смерті платника аліментів, усиновлення дитини іншою особою, зміна місця проживання дитини, коли вона фактично починає проживати з платником аліментів, а також втрата дитиною права на утримання через отримання значного доходу, що перевищує доходи обох батьків. Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Разом з цим, Перша судова палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 522/3680/22 (провадження № 61-12919св23) у своїй постанові виклала наступну позицію. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зроблено висновок, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Таким чином, сам по собі факт досягнення дітьми повноліття до ухвалення судом першої інстанції судового рішення по суті спору не може свідчити про те, що між сторонами був відсутній спір щодо розміру стягуваних на їх користь аліментів на час звернення позивача до суду із цим позовом, а також на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, а тому місцевий суд не мав визначених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України. Відтак, у справі, яка переглядається, суди дійшли передчасного висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, не взявши до уваги, що на час відкриття провадження у справі і до моменту досягнення дітьми повноліття між сторонами існував спір щодо розміру стягуваних з відповідача аліментів, тому судам необхідно було з`ясувати чи у зв`язку із цим між сторонами не залишилося неврегульованих питань, та розглянути по суті заявлені позовні вимоги, а у випадку їх необґрунтованості - відмовити у їх задоволенні через безпідставність чи недоведеність згідно із вимогами ЦПК України. Зважаючи на вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що між [PERSON] та [PERSON] залишилося неврегульованим питання сплати аліменти за період з моменту звернення позивачкою до суду і до закінчення повнолітньою дитиною навчання у зв`язку із відрахуванням зі списку студентів, у тому числі і щодо розміру аліментів, які підлягали стягненню за рішенням суду за цей період, а тому позовні вимоги позивачки мають бути розглянуті по суті та спір підлягає вирішенню саме за визначений позивачем період. Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини справи, наявність у сторін повнолітньої дитини, яка продовжувала навчання, відсутність між сторонами на час навчання дитини домовленості щодо розміру участі обох батьків в її утриманні, діючи виключно в найкращих інтересах дитини при вирішенні питання з виконання обов`язку батьками якнайкращого забезпечення права дітей на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку і на збереження достойного рівня життя, наявність у відповідача можливості забезпечувати свою дитину, враховуючи відсутність даних та належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та інших утриманців та відсутність доказів про надання такої допомоги добровільно позивачу, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявної можливості у відповідача матеріально утримувати свою дитину та вважає справедливим та законним присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжувала навчання. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, враховуючи, що законодавець передбачив обов`язок обох батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставлений у залежність від матеріального стану батьків, то суд, із врахуванням вимог ст. 182 СК України, приходить висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжував навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду із позовом, тобто з 02.06.2025 року по 12.09.2025 року, та з 01.10.2025 року по 08.01.2026 року включно. Докази, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial