Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача борг згідно Кредитного договору (оферти) №04.03.2025-100001857 від 04.03.2025 в розмірі 18600,00 грн. та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.03.2025 між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №04.03.2025-100001857, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав надавши відповідачу кредит у сумі 6000,00 грн., строком на 140 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит, комісія за надання кредиту 20% від суми кредиту 1200,00 грн., неустойка 60,00 грн. нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого має прострочену заборгованість у розмірі 18600,00 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 6000,00 гривень, відсотків 8400,00 гривень, комісії 1200,00 гривень, неустойки - 3000,00 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. 18.09.2025 судом винесена ухвала про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.35). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. (а.с.8) 08.12.2025 від представника відповідача адвоката Дешко В`ячеслава Олександровича через систему Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що сторона відповідача заперечує повністю проти позову, свої заперечення обгрунтовує тим, що укладення кредитного договору в електронній формі є сумнівним, а також заперечує обгрунтованість нарахованої позивачем заборгованості, тобто розрахунок боргу. Так, представник відповідача зазначає, що нараховані позивачем відсотки є явно завищеними, а позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушення звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми та вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Окрім того, вимоги позивача про стягнення відсотків, комісії та неустойки є необгрунтованими, а тому не підлягають до задоволення. (а.с.46-54) В судове засідання представник позивача не з`явився. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Дешко В.О. у судове засідання не з`явилися. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.03.2025 між [PERSON] та ТзОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір №04.03.2025-100001857, шляхом підписання відповідачем електронним цифровим підписом заявки, що є невід`ємною частиною договору, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до умов кредитного договору кредит надається на наступних умовах: сума кредиту: 6000,00 грн., строком на 140 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит, комісія за надання кредиту 20% від суми кредиту 1200,00 грн., неустойка 60,00 грн. нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. (а.с.9-13) Як вбачається з повідомлення ТзОВ "Універсальні платіжні рішення" № 87-1808 від 18.08.2025 04 березня 2025 року товариство перерахувало на платіжну картку [PERSON] кошти у сумі 6000,00 гривень. (а.с.25) Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Однак, всупереч вищезазначеним положенням закону, свого обов`язку по поверненню використаних кредитних коштів, відсотків за їх користування та комісії, у строки, на умовах та в розмірах, передбачених Кредитним договором, [PERSON] належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 18600,00 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 6000,00 гривень, відсотків 8400,00 гривень, комісії 1200,00 гривень, неустойки - 3000,00 гривень. Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються довідкою-розрахунком. (а.с.21) Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зазначена у розрахунку сума заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками і комісією, узгоджується з розміром відсоткової ставки, комісією та строком кредитування, зазначених в Договорі. Таким чином, нарахована заборгованість зі сплати суми тіла кредиту, відсотків та комісій є обгрунтованою, оскільки передбачена умовами Договору. Покликання сторони відповідача про сумнівність укладення договору позики, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами цивільної справи, з яких вбачається, що відповідач [PERSON] діяла добровільно, надаючи свої анкетні дані для оформлення даного кредитного договору та користувалась кредитними коштами протягом усього періоду, усвідомлюючи і добровільно приймаючи умови кредитування, у тому числі, щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Крім цього, суд враховує положення ст.204 ЦК України про презумпцію правомірності правочину. Стороною відповідача протилежного щодо факту укладення [PERSON] кредитного договору №04.03.2025-200001857, не доведено, тобто не спростовано належними, достовірними і допустимими засобами доказування, що вказаний договір укладений не нею. При цьому, відхиляючи заперечення відповідача проти позову, суд також приймає до уваги, що [PERSON] отримала кредитні кошти від Позивача в сумі 6000 гривень, шляхом їх зарахування на банківську картку, номер якої зазначено у розділі 4 (п.4.1) Кредитного договору, що підтверджується документально ( а.с.22 зворот, а.с.23,25) Оскільки згідно ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, то отриманням [PERSON] на її картковий рахунок грошових коштів 6000 грн. в якості позики, підтверджується факт укладення нею кредитного договору №04.03.2025-200001857. Тому, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов`язок [PERSON] по поверненню тіла кредиту, нарахованих відсотків за його користування та комісії, знайшов своє підтвердження у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 15600,00 гривень. В іншій частині позовних вимог, а саме, нарахованої неустойки у розмірі 3000,00 гривень, слід відмовити, оскільки згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.512,516,612,625 , п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України,

Outcome: partial