Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

20 листопада 2025 року адвокат Морозов Є.Л. звернувся до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в інтересах [PERSON] , заінтересовані особи Криворізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Територіальної громади в особі Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради та просив суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме той факт, що [PERSON] є бабусею [PERSON] . В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що [PERSON] , [INFO] , є онуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10 грудня 1993 року, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської Ради народних депутатів, на праві приватної власності належала квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 29.06.2011 року, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С. та зареєстровано в реєстрі за №1653, за змістом якого у випадку своєї смерті [PERSON] заповіла квартиру, що належить їй на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , що народився [INFO] . Після смерті бабусі [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У шестимісячний строк заявник звернувся і заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців немає. Однак нотаріусом було усно роз?яснено [PERSON] , що у разі прийняття спадщини за заповітом, заявник повинен сплатити податок за ставкою ПДФО у розмірі 5% бази оподаткування, яка встановлена для спадкоємців, які не відносяться до членів сім?ї першого та другого ступенів споріднення, через те, що відсутні документи, які підтверджують ступінь споріднення. Для заявника вказана сума податку є дуже великою, у зв?язку із чим заявник [PERSON] вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Ухвалою суду від 24 листопада 2025 року відкрито провадження по вказаній справі. (а.с. 42) Заявник [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, однак, поза межами судового засідання 22 січня 2026 року на адресу суду від представника заявника [PERSON] - [PERSON] надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без їх участі та задовольнити заяву в повному обсязі. Заінтересовані особи в судовому засіданні присутні не був, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. 12 січня 2026 року на адресу суду надійшов Лист вих. №68/31.9-26 від 06.01.2026 за підписом в.о. начальника Криворізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) А.Заводовської, в якій просила розглянути справу на розсуд суду, без участі представника відділу. 21 січня 2026 року на адресу суду надійшов Лист вих. №14/01.02-11-235 від 14.01.2026 за підписом керуючого справи виконкому Металургійної районної у місті ради С.Петренко, в якій просив розглянути зазначену цивільну справу без особистої участі представника виконкому районної у місті ради за наявними в матеріалах справи документами і прийняти рішення відповідно до вимог законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.1 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що необхідно звернути увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.7 Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. З матеріалів справи вбачається, що 09 лютого 1960 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що Запорізьким відділом реєстрації актів цивільного стану складено відповідний актовий запис №13, після укладання шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копія Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.08.1964. (а.с. 30) 19 лютого 1996 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на дошлюбне - [PERSON] , що підтверджується копія Свідоцтва про розірвання шлюбу № [NUMBER] від 19.02.1996. (а.с. 31) 21 червня 1969 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладання шлюбу дружина змінила прізвище на - [PERSON] , що підтверджується копією Довідки про укладання шлюбу №747 від 02.09.2005 року. (а.с. 32) 14 червня 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що відділом реєстрації актів Саксаганського Кривого Рогу Дніпропетровської області було зроблено відповідний актовий запис №347, прізвище дружини після розірвання шлюбу залишилося [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.06.2001 року. (а.с. 33) 15 жовтня 1982 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що Дзержинським відділом РАЦС м. Кривий Ріг складено відповідний актовий запис №1111, після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.1982 року. (а.с. 34) [INFO] народився [PERSON] , про що Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис №680, його батьками вказані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] яке видане повторно 14.05.2020 року. (а.с. 3) [INFO] [PERSON] помер, про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №357, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2011. (а.с. 36) Звертаючись до суду в обґрунтування заяви представник зазначив, що заянвиком втрачено важливий документ, який беззаперечно підтверджував би родинні зв?язки [PERSON] з [PERSON] , а саме втрачене свідоцтво про народження батька заявника - [PERSON] , [INFO] , де було зазначено дані про його матір. Крім того, місцем народження [PERSON] є російська федерація, що унеможливлює отримання будь-яких відомостей від країни агресора з огляду на розірвання будь-яких дипломатичних відносин із нею. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Доказом родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем є зокрема свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії судових рішень, які набрали законної сили щодо встановлення факту родинних відносин. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому записі має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах. Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту. Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі №420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорія стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри». Достовірність як змістова характеристика доказу свідчить про можливість на підставі такого доказу встановити дійсні обставини справи. Допустимість доказів характеризується як дотриманням порядку збирання, подання та дослідження таких доказів, так і обов`язковістю підтвердження певних обставин справи визначеними законом засобами доказування. Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є очевидною, сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу. Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19 зауважив, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки, реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які, на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування. Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту. Так, факт родинних відносин між померлою [PERSON] та заявником, як між бабусею та онуком доведено дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, зокрема Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.08.1964, Свідоцтвом про розірвання шлюбу № [NUMBER] від 19.02.1966, Довідкою про укладання шлюбу №747 від 02.09.2005 року; Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.06.2001 року, в яких відображено що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Шлюб з [PERSON] був розірваний, у подальшому [PERSON] було укладено шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу дружиною було змінено прізвище на [PERSON] . Від шлюбних відносин з [PERSON] народився син [PERSON] , не зважаючи на те, що свідоцтво про народження [PERSON] не збереглося факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] як сина та матері підтверджено Свідоцтвами про шлюб серії [NUMBER] від 10.08.1964 та про розірвання шлюбу №17081від 19.02.1966, інших доказів для підтвердження вказаного факту сторонами не могли бути надані, враховуючи, що [PERSON] помер, свідоцтво про народження його не збереглося та у зв`язку з тим, що він народився в російській федерації отримати вказані відомості заявник та суд позбавлені. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованихпрезумцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обов`язковою. Суд зазначає, що факт про встановлення якого просить позивач, має юридичне значення, а метою встановлення факту, що має юридичне значення - встановлення факту родинних відносин, є право позивача на отримання спадщини, суд вважає, що факт родинних відносин доведений і у суду немає підстав для сумніву щодо їх родинного зв`язку. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт родинних відносин між нею та її померлим братом та між нею та її племінницею.

Outcome: approved