Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Вимоги позову обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 5 серпня 2016 року, який розірвано рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 29 березня 2019 року. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 3 листопада 2017 року, [PERSON] народився [INFO] , батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Син постійно проживає з позивачем та перебуває повністю на утриманні матері. У зв`язку з викладеним позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 19 листопада 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до частини 5 статті 279 ЦПК України. У судове засідання позивач не з`явилася. 18 листопада 2025 року подала до суду заяву, якою підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просить здійснювати розгляд справи у її відсутності, у зарі неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема викликався відповідач у судове засідання повісткою, направленою за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади за посиланням: https://rk.ko.court.gov.ua. Також виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому, згідно частиною 11 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Частиною статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 3 листопада 2017 року, актовий запис № 200, [PERSON] народився [INFO] , його батько - [PERSON] та мати [PERSON] . У довідці про реєстрацію місця проживання особи виданої 11 жовтня 2021 року № 58 вказано, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З довідки виданої в.о. старости старостинського округу № 2 Рокитнянської селищної ради Київської області Є. Вощан від 23 вересня 2025 року № 290 вбачається, що [PERSON] зареєстрований і проживає разом з матір`ю [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільно стану громадян щодо актового запису про народження № 00054816560 сформованого 18 листопада 2025 року, між [PERSON] та [PERSON] 2 вересня 2016 року було укладено шлюб, актовий запис № 6. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 29 березня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Ухвалою про виправлення описки від 9 квітня 2019 року заяву [PERSON] про виправлення описки у судовому рішенні задоволено. Доповнено резолютивну частину рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 29.03.2019 у справі № 375/2103/18 провадження № 2/375/47/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу абзацом такого змісту: «Прізвище позивача у справі, яка останнє змінила на час реєстрації шлюбу змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 3 квітня 2021 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 3 квітня 2021 року, актовий запис № 21. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Позивач вважає, що відповідач має можливість утримувати свого сина, а тому повинен сплачувати аліменти. У зв`язку із цим між сторонами виник спір, з метою вирішення якого позивач звернулася до суду. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог частини 1 статті 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Приписами частини 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За правилами частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні не встановлено обставин, за яких відповідач міг би бути звільнений від обов`язку утримувати свою дитину. За нормою частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби, суд приходить до висновку про задоволення позову, з урахуванням вимог частини 5 статті 183 СК України, про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину підповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, та допустити негайне виконання рішення у межах стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3 частини 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати на користь держави, а саме судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved