Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення юридичного факту постійного не проживання [PERSON] зі спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини, яку мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований по [ADDRESS] разом із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (позивачем) та [PERSON] , а фактично постійно проживав вдвох з [PERSON] (дружиною). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на земельну ділянку площею 2,1488 га належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 23.12.2020 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Анохіним О.В. [INFO] померла його мати [PERSON] , який на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] разом із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (позивачем) та [PERSON] , а фактично постійно проживала одна. Після її смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на земельну ділянку площею 2,1487 га належну їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 23.12.2016 року приватним нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу Фесенко А.О.. Він, будучи спадкоємцем першої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса Фесенка А.О. із заявою про прийняття та оформлення спадщини, на підставі чого була заведена спадкова справа №75/2025 після померлої [INFO] [PERSON] та спадкова справа №74/2025 після померлого [INFO] [PERSON] . Однак, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину та видав письмове роз`яснення проте, що оскільки разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини була зареєстрована їх донька (рідна сестра позивача) [PERSON] , яка відноситься до спадкоємців першої черги за законом то вона має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку всього належного [PERSON] та [PERSON] спадкового майна. Проте він не визнає факт прийняття сестрою спадщини шляхом спільного проживання з батьками, оскільки в 2014 році вона виїхала з території України та зареєстрована і проживає на території рф. На підставі викладеного [PERSON] просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] , [INFO] постійного не проживала з [PERSON] , який помер [INFO] в в с-щі Новослобідське Конотопського району Сумської області, та з [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Суми, на момент відкриття спадщини за місцем реєстрації їх місця проживання по [ADDRESS] . Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 20.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явились. Позивач [PERSON] про причини неявки не повідомив. В судовому засіданні представник позивача адвокат Сопова В.С. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Від відповідача [PERSON] на електронну адресу суду надійшла копія заяви про розгляд справи без її участі та визнання позовних вимог. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі, які не з`явилися в судове засідання. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по [ADDRESS] . На цій же вулиці проживали [PERSON] та [PERSON] , які були її кумами, оскільки вона хрестила їхню дочку [PERSON] . Крім позивача [PERSON] та дочки [PERSON] інших дітей в них не було. Дочка з 2014 року постійно проживає в російській федерації та з того часу приїздила до батьків лише один раз приблизно в 2016 році та прожила в них близько тижня, після чого не жодного разу в Україну не приїжджала навіть на похорон батьків. Аналогічні покази надала свідок [PERSON] , яка також вказала, що проживає по [ADDRESS] та є кумою [PERSON] та [PERSON] , які проживали по цій же вулиці спочатку вдвох, а після смерті [PERSON] в 2025 році його дружина [PERSON] залишилась проживати сама і також померла в минулому році. Їхня дочка [PERSON] в 2014 році виїхала в російську федерацію та приїжджала до батьків лише один раз близько 7-8 років тому приблизно на десять днів, після чого не приїжджала та на похороні батьків не була. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). [INFO] в селищі Новослобідське Конотопського району Сумської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,1488 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області, кадастровий номер якої: 5920982400:06:002:0246 належна йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 23.12.2020 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Сумської області Анохіним О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №62 за 2020 р. (а.с.16). З довідки відділу ЦНАП Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області №117/09-07 від 06.08.2025, вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті дійсно був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] разом з померлим були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Заповіт від імені [PERSON] Мазівською сільською радою Путивльського району Сумської області та Першим старостинським округом Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області не посвідчувався (а.с.9). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , приватним нотаріусом Фесенко А.О. 11.08.2025 року зареєстрована спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 74452018, номер у нотаріуса 74/2025 (а.с.13). Відповідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в м. Суми, Ковпаківський район, Сумська область (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,1488 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області, кадастровий номер: 5920982400:05:001:0221 належна [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23.12.2016 року приватним нотаріусом Путивського районного нотаріального округу Сумської області Фесенком А.О. та зареєстрованого в реєстрі за №2345 (а.с.17). З довідки відділу ЦНАП Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області №118/09-07 від 06.08.2025, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті дійсно була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] разом з померлою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Заповіт від імені [PERSON] Мазівською сільською радою Путивльського району Сумської області та Першим старостинським округом Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області не посвідчувався (а.с.10). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 11.08.2025 року приватним нотаріусом Фесенко А.О. зареєстрована спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 74452121, номер у нотаріуса 75/2025 (а.с.14). З витягу з реєстру територіальної громади №2025/007318217 від 03.06.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 23.10.2002 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , народилася [INFO] і її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 19.02.2011 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, актовий запис №01, прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.56) З копії паспорта рф 60 21 160564 вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 06.11.2024 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-21). Позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Фесенка А.О. для оформлення своїх спадкових прав на все належне [PERSON] майно, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на все майно йому було відмовлено, оскільки відповідно довідки, виданої 06.08.2025 року відділу ЦНАП Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області №118/09-07, з померлою за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] [INFO] , дочка померлої, яка також відноситься до спадкоємців 1 черги за законом та яка має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на час всього належного [PERSON] та [PERSON] спадкового майна. Також позивачу було роз`яснено, що встановлення юридичних фактів, які б спростовували прийняття спадщини [PERSON] після померлих [PERSON] та [PERSON] , шляхом постійного проживання проводиться у судому порядку, що підтверджується довідкою-роз`ясненням по спадковій справі №75/2025 приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Фесенка А.О. (а.с.15). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивач являється спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] та [PERSON] , оскільки являється їхнім сином, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] (а.с.11). Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] , є відповідач по справі [PERSON] , яка являється дочкою спадкодавців та сестрою позивача. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом, у відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , подавши 11.08.2025 року до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Фесенка А.О. заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви, яка містяться в спадковій справі №74/2025, яка була витребувана судом (а.с.68-77, 78-86). Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Орієнтовний перелік судових способів захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою статті 16 ЦК України. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року, у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20). Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування. Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд. Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача. Предметом позову [PERSON] визначив вимогу про встановлення факту непроживання [PERSON] із спадкодавцями на час відкриття спадщини. Отже, предметом заявлених вимог є встановлення факту, що має юридичне значення, з метою належного оформлення [PERSON] спадщини після смерті батьків. Однак, виходячи зі змісту позовних вимог, позивач фактично намагається довести те, що лише він є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті батьків. Ураховуючи викладене, заявлені в цій справі позовні вимоги про встановлення факту непроживання відповідача із спадкодавцями на час відкриття спадщини, тобто фактично визнання її такою, що не прийняла спадщину, не відповідають належному способу захисту. Ефективним способом захисту прав позивача є визнання права власності на спадкове майно, однак таких вимог останній не заявляв. За таких обставин відсутні підстави для застосування обраного позивачем способу захисту, оскільки він не відновлює будь-яких порушених прав та інтересів позивача і не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України. До подібних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20, від 02 квітня 2025 року у справі № 751/344/23, від 09 квітня 2025 року у справі № 305/2221/21 (провадження № 61-3777св24). Факти, про які позивач просить ухвалити рішення у цій справі щодо постійного непроживання відповідача із спадкодавцями підлягають встановленню при розгляді позову про визнання права власності на спадщину. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18). За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed