Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Ейс" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 16 червня 2021 року укладено Кредитний договір №870006540 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитор свої зобов`язання виконав та надав боржнику у користування 12000,00грн, проте боржник свої зобов`язання з повернення коштів у встановлений договором строк не виконав. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 укладеного на виконання умов договору факторингу, перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс». Надалі, на підставі договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 укладеного на виконання умов договору факторингу, право вимоги до боржника перейшло від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Онлайн фінанс», а на підставі договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 - від ТОВ «Онлайн фінанси» до позивача - ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним Договором в розмірі 42684,00грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 09 липня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву (а.с.178-179). 14.07.2025 до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] відповідно до якого зазначила, що заперечує проти позовних вимог оскільки сплив строк позовної давності станом на дату подання позову зобов`язання з боку відповідача було порушено понад три роки, жодних платежів, листів або підтверджень визнання боргу не здійснювалось. Позивач просить стягнути 42684грн, що майже в чотири рази перевищує тіло кредиту, а заявлені штрафні санкції та інші нарахування надмірні, що порушують принцип добросовісності та справедливості. Позивач просить суд відмовити в задоволені в позовних вимог, застосувати строк позовної давності, зменшити розмір штрафів та пені, не стягувати професійну правничу допомогу через її необґрунтованість. 28.07.2025 до суду надійшов відзив від представника позивача [PERSON] відповідного до якого зазначив, що алгоритм нарахування такої заборгованості узгоджений кредитним договором. Відповідно до п.1.1. та 1.7. договору №870006540 від 16.06.2021 за цим договором Кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12000грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору. Відповідно до п.1.1. та 1.7. Договору № 870006540 від 16.06.2021 за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 12000грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредит продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДК/ ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредит. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Згідно із п. 1.9.1. Кредитного договору виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 434,3 процентів річних, що становить 1,19 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. Отже, нарахування відсотків у період 16.06.2021 - 16.07.2021 здійснювались за наступною формулою: 12000*30*1,19/100 = 4284,00 (сума нарахованих відсотків за 30 днів користування кредитом протягом Дисконтного періоду) 4284,00/30 = 142,80 (нараховані відсотки за один день користування кредитом у період з 16.06.2021 - 16.07.2021). 20.07.2021 нараховано різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. В подальшому Боржник не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором та не сплатив всі фактично нараховані відсотки станом на останній день дисконтного періоду, у зв`язку з вищевикладеним нарахування відсотків відбувалось відповідно до п. 1.12. Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду (п.1.2.1. кредитного догвогору); з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (п.1.2.2. кредитного догвогору). Отже, нарахування відсотків після закінчення Дисконтного періоду здійснювались за наступною формулою 12000*2,30/100=276,00 (сума нарахування відсотків за один день користування кредитом відповідно до п.1.12.2.). Під час укладання договору відповідачка з його текстом та змістом в цілому, паспортом споживчого кредиту, зміст договору жодним чином не порушує її законних прав та інтересів, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила та з ними погодилась, про що свідчить її підписи та згода на обробку персональних даних та доступ до кредитної історії. Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов Кредитного договору. Позовна давність сплила під час дії воєнного стану та вважається продовженою на строк дії в Україні воєнного стану. Отже, оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 16 червня 2021 року укладено Кредитний договір №870006540 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Кредитний договір №870006540 від 16.06.2021 підписаний відповідачем електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MN574FX. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало [PERSON] у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 12000,00грн. Відповідно до п.1.1. та 1.7. Договору № 870006540 від 16.06.2021 за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 12000грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредит продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДК/ ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредит. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Згідно із п. 1.9.1. Кредитного договору виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 434,3 процентів річних, що становить 1,19 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кредитодавець виконав умови кредитного договору та перерахував 12000,00грн на банківську карту № 4441-11ХХ-ХХХХ-7656 відповідача, яку він вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору. В порушення умов кредитного договору відповідач неналежним чином не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим у неї перед кредитодавцем виникла заборгованості у розмірі 42684,00грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 12000,00грн та заборгованості за відсотками - 30684,00грн. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон плюс» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 870006540 від 16.06.2021. 23.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 23/0224-01 та реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024, укладеного на виконання умов договору факторингу, за умовами якого останній передав ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 870006540 від 16.02.2021. 29.05.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передав останньому право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № № 870006540 від 16.02.2021. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, внаслідок укладення декількох договорів факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № № 870006540 від 16.06.2021. Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором № № 870006540 від 16.06.2021, а право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач відзиві зазначила, що вважає, що штрафні санкції та інші нарахування надмірно нараховані. Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо завищеності штрафних санкцій та їх надмірного нарахування, оскільки останньою не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, які саме санкції чи нарахування вона вважає безпідставними або надмірними. Крім того, відповідачем не подано доказів належного виконання умов укладеного та підписаного нею в електронному вигляді з використанням одноразового ідентифікатора MNV574FX договору №870006540 від 16.06.2021. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами, а також на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Більше того, відповідачем не надано суду контррозрахунок суми заборгованості, який суд міг би належним чином оцінити про невірність наданого позивачем розрахунку, клопотань про призначення судової економічної експертизи для перевірки правильності розрахунку умовам кредитного договору не заявлялось. Відтак, у суду відсутні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами. Оскільки судом встановлено, що відповідач уклала кредитний договір, та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, право вимоги на які набув позивач за укладеним між ним та кредитодавцем відповідача договором факторингу, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 42684,00грн. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Так, відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача стосовно застосування строків позовної давності, з наступних підстав. Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що строк позовної давності не сплив та був зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, суд висновує, що позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. Відтак, у задоволенні клопотання відповідача про застосування строку позовної належить відмовити. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги від 29.05.2025, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додаткову угоду № 25770713501 до договору про надання правової допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 7000,00грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 24.04.2012. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з положеннями ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну п Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 910/12876/19. Суд враховує той факт, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли з приводу стягнення заборгованості з оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та розумності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про співмірність розміру витрат на правничу допомогу, визначену заявником. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню в розмірі 7000,00грн. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40грн та витрати на професійну допомогу правничу допомогу в розмірі 7000,00грн.

Outcome: approved