Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

В жовтні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди в сумі 90 000 000грн., завданої бездіяльністю та невиконанням Постанови Хмельницького апеляційного суду в справі №686/5130/22. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що рішення суду в справі № 686/5130/22 не виконано до сьогоднішнього дня. Моральна шкода, завдана йому, полягає у порушенні його права на справедливий суд внаслідок бездіяльності Міністерства юстиції України. Невиконання рішення суду це бездіяльність Міністерства Юстиції України, яка полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Бездіяльність Міністерства Юстиції України є явно очевидною, свавільною і такою, що не відповідає нормам міжнародного права та діючій Конституції України. Національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду держави Україна (за принципом генерального делікту). Моральна шкода за порушене право розрахована ним за його вільним волевиявленням з врахуванням рішень ЄСПЛ без будь-якої методики, оскільки така відсутня як в державі Україна, так і в інших тимчасових державах, та буде справедливою сатисфакцією і ефективним юридичним захистом. Факт, з яким закон пов`язує наявність підстави для відшкодування моральної шкоди, є тривала бездіяльність Міністерства юстиції України та порушення його права на справедливий суд внаслідок тривалого невиконання рішення суду. У цій справі він прагне грошової компенсації за порушене право на справедливий суд в конкретний вимір часу (проміжок, строк) внаслідок тривалої бездіяльності Міністерства юстиції України. Його право на відшкодування моральної шкоди гарантоване ч. 1 ст. 23, ст. 1173, 1174 ЦК України та ст. 56 Конституції України. Відповідно до статті 129-1 Конституції судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава Україна несе відповідальність за виконання остаточних рішень суду. Положеннями ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Також позивач зазначив, що правопорушник - Міністерство юстиції України, не збирається виконувати Постанову Хмельницького апеляційного суду, оскільки всі арештовані кошти і майно держави Російська Федерація та її підконтрольних осіб він передає, без виконання рішення суду, або до Фонду державного майна України або Міністерству фінансів України та зумисно не звертається з заявам про допомогу у виконанні рішення суду до інших держав-учасниць Гаазької Конвенції. З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з держави Україна на його користь дев`яносто мільйонів гривень моральної шкоди, завданої йому тривалою бездіяльністю Міністерства юстиції України шляхом зумисного невиконання Постанови Хмельницького апеляційного суду в справі № 686/5130/22 та порушенням його права на справедливий суд внаслідок цієї тривалої бездіяльності в порядку ч. 1 ст. 23 та ст. 1167, 1173,1174 ЦК України та ст. 56, ч. 9 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України; судові витрати та видатки і можливі податки, платежі та збори покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню з підстав зазначених у відзиві. Позивач не надав доказів на підтвердження протиправності дій чи бездіяльності Міністерства юстиції України в частині виконання рішення суду у справі № 686/5130/22, та наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями та заявленою шкодою. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено такі обставини. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2022 року у цивільній справі №686/5130/22 в задоволенні позову [PERSON] до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави Росія (Російська Федерація) в особі посольства російської федерації в Україні, третя особа без самостійних вимог: Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.11.2022 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2022 року в частині відмови в позові до держави Росія (Російська Федерація) скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позов задоволено частково. Стягнуто з держави Російська Федерація на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України, грошові кошти в сумі 500 000 гривень. У решті рішення суду залишити без змін. Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2023 року закрито касаційне провадження у справі № 686/5130/22 за позовом [PERSON] на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22.11.2022 року у справі за позовом [PERSON] до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави Росія (Російська Федерація) в особі посольства держави Росія (Російська Федерація) в Україні, третя особа - Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області, про відшкодування моральної шкоди. Заслухавши пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з таких мотивів. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно доч.ч.1, 3, 5 та п.2 ч.2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього. Саме на позивача покладається обов`язок у деліктних правовідносинах довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу). Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб. Сам лише факт невиконання рішення суду не є безумовною підставою для висновку про заподіяння моральної шкоди, про наявність причинного зв`язку між невиконанням/несвоєчасним виконанням рішення суду та завданою шкодою. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження: заподіяння йому моральної шкоди державою Україна в особі Міністерства юстиції України внаслідок невиконання судового рішення у справі №686/5130/22, та розміру моральної шкоди-дев`яносто мільйонів гривень. При цьому слід зазначити, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.11.2022 року стягнуто з держави Російська Федерація на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України, грошові кошти в сумі 500 000 грн. Отже, боржником за вказаним рішенням суду є держава - Російська Федерація, а не Держава Україна. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю та невиконанням рішення суду в справі №686/5130/22, слід відмовити.

Outcome: dismissed