Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

28.04.2025 на адресу Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , представник позивача адвокат Огризков Андрій Анатолійович, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON] . Після смерті брата відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частина квартири [ADDRESS] . Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. Під час оформлення спадщини з`ясувалося, що у 2010 році на усе нерухоме майно [PERSON] був накладений арешт Відділом ДВС Великобагачанського РУЮ. Арешт був накладений у ВП №830387, на виконання виконавчого листа №1-55 від 05.05.2005 виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, про стягнення заборгованості у розмірі 713,30 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] . Указане виконавче провадження було закінчено 16.09.2013 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та знищене за закінченням строку зберігання. [PERSON] помер, його спадкоємцем є [PERSON] . Станом на 03.04.2025 інформація про [PERSON] у Єдиному реєстрі боржників відсутня. Оскільки Миргородський відділ ДВС у Миргородському районі не має можливості зняти арешт, а наявність вказаної заборони перешкоджає позивачу в оформленні своїх спадкових прав, останній вимушений звертатися до суду з даним позовом. 08.05.2025 судом відкрито загальне позовне провадження у справі, учасникам судового розгляду роз`яснено порядок та строки подання заяв по суті справи, підготовче засідання у справі призначено на 04.06.2025. 04.06.2025 та 16.12.2025 судом були витребувані додаткові докази по справі ( а.с. 62, 176). 09.06.2025, 19.06.2025, 02.01.2026 на адресу суду надійшли витребувані документи (а.с. 70-81, 91, 191-194, 195-199). 19.06.2025 судом закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 13.08.2025. Надалі розгляд справи неодноразово відкладався, з поважних причин. 10.09.2025 судом постановлено ухвалу про визнання явки позивача у судове засідання обов`язковою для надання особистих пояснень (а.с. 122). У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позові, просив їх задовольнити. Пояснив суду, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON] . Він, як спадкоємець за законом прийняв спадщину після смерті останнього у встановленому порядку, але позбавлений можливості оформити свої спадкові права, оскільки на майно брата накладений арешт. Арешт накладено по кримінальному провадженню, [PERSON] мав сплатити кошти на користь [PERSON] , але не сплатив. У виконавчій службі йому повідомили, що вони не можуть зняти арешт, тому він змушений звертатися до суду. Він є власником 3/4 частин квартири [ADDRESS] , інша 1/4 частина належала його брату. У зв`язку з помилкою у паспортному відділі прізвище його брата та батьків було записано невірно, вони вимушені були змінювати документи. Докази того, що правовстановлюючий документ дійсно належить його брату у позивача відсутні. Про стан виконавчого провадження, у якому було накладено арешт, йому не відомо. У судове засідання 20.01.2026 усі учасники судового розгляду не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Огризкова А.А. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити ( а.с. 54-56, 83-84, 103-104, 116-117, 165-167). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначає, що проти задоволення позову не заперечує ( а.с. 89). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки усі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що [INFO] в селищі Велика Багачка Миргородського району Полтавської області помер [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). [PERSON] та [PERSON] є рідними братами, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.03.1977 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00050845286 від 25.04.2025 (а.с. 12, 13-14). Спадкоємцем після померлого [INFO] [PERSON] є його брат [PERSON] , що підтверджується інформацією наданою приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Сахаровою Л.І. №530/01-16 від 06.06.2025 (а.с. 70-74). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1/4 частина квартири [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності [NUMBER] виданого 27.03.2009 Виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради, на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] ( а.с. 20-21, 22-23). У Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, міститься інформація про те, що постановою старшого державного виконавця Шепель Н.І. відділу ДВС Великобагачанського РУЮ від 03.11.2010 було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження на невизначене майно, все нерухоме майно [PERSON] у виконавчому провадженні №830387 ( а.с. 22-23). Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників, станом на 03.04.2025 інформація щодо [PERSON] в ньому відсутня (а.с. 24). Згідно інформації наданої Миргородським відділом ДВС у Миргородському районі, станом на 09.04.2025 у відділі не перебувають виконавчі документи про стягнення заборгованості з [PERSON] , [INFO] . Виконавче провадження №830387, за яким був накладений арешт, по виконанню виконавчого листа №1-55 від 05.05.2005, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, про стягнення заборгованості у розмірі 713,30 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] , перебувало на примусовому виконанні у Великобагачанському ВДВС ГТУЮ в Полтавській області. Вказане виконавче провадження було закінчено 16.09.2013 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (у зв`язку із смертю стягувача або боржника). Установлений у три роки строк зберігання виконавчого провадження №830387 закінчився, у зв`язку з чим воно знищене. Інші відомості що даного виконавчого провадження та його сторін у Миргородському ВДВС у Миргородському районі відсутні (а.с. 25, 191-194). Згідно вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області у справі №1-55 від 18.04.2005, крім іншого, було розглянуто цивільні позови потерпілих та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином 513 грн. 30 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 200 грн., вирок набрав законної сили 05.05.2005 (а.с. 196-199). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується інформацією Відділу ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області №103/30.13-27 від 18.06.2025 ( а.с. 91). Спадкоємцем після померлого [INFO] [PERSON] є його дружина [PERSON] , [INFO] (а.с. 70, 75-81). Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. ч. 1, 2 ст. 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена статтями 1258, 1261-1255 ЦК України. У силу положень ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. При цьому, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. При зверненні до суду [PERSON] посилався на порушення своїх прав, оскільки не має можливості успадкувати майно, після смерті [PERSON] через накладений на нього арешт. Суд звертає увагу на розбіжність у написанні прізвища спадкодавця у документах, що посвідчують особу ( [PERSON] ) та у правовстановлюючих документах (Приц), що не дозволяє однозначно установити належність спірного майна спадкодавцю. У цій частині позивачем жодних вимог не заявлялося, належність правовстановлюючих документів спадкодавцю позивачем не доводилася. Також стороною позивача не надано суду доказів, у частині неможливості оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року в справі №712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (Постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18). Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна, однак відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» не заявив вимоги про визнання за ним права власності на спадкове майно. Тобто обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є неефективним та призведе до необхідності повторного звернення до суду. Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Верхового Суду від 06.05.2024 у справі №725/3352/23. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed