Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, свої вимоги мотивує тим, що 19.10.2020 відбулась ДТП за участю транспортного засобу, яким керував відповідач та з його вини. Внаслідок ДТП транспортний засіб потерпілої особи отримав механічні пошкодження. На момент ДТП транспортний засіб потерпілої сторони був застрахований за договором добровільного страхування. Позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілому за договором в сумі 7+00 грн. Посилаючись на положення ст.ст. 993,1166 ЦК України, ст. 108 Закону України «Про страхування», вказує, що обов`язок відшкодування завданих позивачу у зв`язку з виплатою страхового відшкодування збитків покладається на відповідача 2 як страховика за виключенням франшизи в розмірі 1000 грн., передбаченої полісом відповідача.1 Просить стягнути з відповідачів на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 7900 грн. та судові витрати. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] із позовом не погодився, вказуючи, що факту ДТП за його участю не було . Позивач не надав доказів його вини. Відсутні підтвердження виплати страхового відшкодування. У відзиві на позовну заяву відповідач ПрАТ "СК «Еталон" заперечував проти позову, вказуючи що за наявності правової колізії щодо порядку відшкодування шкоди страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застосовуються саме норми спеціального закону. Страхова компанія не може нести солідарну відповідальність разом з іншими відповідачами. Позивач посилається на норми закону, які не застосовуються для врегулювання спору між страховими компаніями. Заявлені вимоги не можуть бути кваліфіковані як регрес. Позивач втратив право на отримання страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не подавши заяву про страхове відшкодування впродовж року з заподіяння шкоди майну потерпілого. Полісом встановлено франшизу 1000 грн., розмір страхового відшкодування має бути зменшений на розмір франшизи. Просить відмовити у задоволенні позову. Також подав заяву про застосування строків позовної давності. У відповіді на відзив позивач зазначив, що після виплати за договором добровільного страхування коштів потерпілій особі до позивача перейшло в порядку суброгації право вимоги до винної у заподіянні шкоди особи, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача страхової компанії. Право позивача на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинено чи обмежено. Пропуск річного строку звернення із заявою до страховика не зазначений у законодавстві як підстава для припинення матеріального права. Щодо солідарного обов`язку страхувальника та страховика зазначив, що встановлення належності відповідачів та обгрунтованості вимог є обов`язком суду. Вказане стосується і визначення розміру коштів, що мають бути стягнуті з кожного зі співвідповідачів. Щодо застосування строків позовної давності зазначив, що у зв`язку із запровадженим воєнним станом цей строк зупинявся. У запереченнях представник ПрАТ «СК «Еталон» вказував, що позивач неправильно трактує норми та сам собі суперечить. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з одного боку та ст. 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, регулюють різні правовідносини. Позивач, посилаючись у позові на положення п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визнає, що тратив право на отримання страхової виплати. Позивачем пропущено строк позовної давності та не зазначено підстав, пов`язаних із розв`язаною рф війною, що перешкоджали йому реалізувати свої права. Ухвалою суду від 02.09.2025 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 19.10.2020 о 23:00 год. в м. Суми водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21093, д/н [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Renault Logan [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічні пошкодження. Постановою Зарічного районного суду м.Суми від 29.10.2020 року, справа № 591/6605/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 420,00 грн. (а.с.6). Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21093, д/н [NUMBER] була застрахована в СК «Еталон» , договором передбачено розмір ліміту за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн., розмір франшизи 1 000 грн.(а.с. 7). На момент ДТП транспортний засіб Renault Logan [NUMBER] , власником якого є ТОВ «НВП Новація» був застрахований за договором страхування [PERSON] у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», договором встановлено розмір франшизи 0% від страхової суми (а.с. 12,17). 22.10.2020 ТОВ «НВП «Новація» звернулося до позивача із заявою про настання страхового випадку по договору страхування «Авто Каско» (а.с. 8-10) 30.01.2021 страхувальник звернувся із повідомленням про подію, у повідомленні вказано перелік пошкоджень транспортного засобу потерпілого: задній бампер, заднє ліве крило, фара (а.с. 7-9). 19.10.2020 складено ремонтну калькуляцію, відповідно до якої вартість ремонту становить 9557066 грн. (без ПДВ 8601,89 грн.) (а.с. 26-27) 09.01.2020 пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб був оглянутий представником позивача та складено акт огляду, яким не зафіксовано пошкоджень (а.с. 18) 15.12.2020 уповноваженою особою позивача складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), яким встановлено, що пошкодження транспортного засобу усунуто, ТЗ відремонтовано. До акту додано фотографії пошкодженого транспортного засобу потерпілої особи (23-25). Відповідно до наряду замовлення ФОП [PERSON] (замовник ТОВ НВП «Новація» ) вартість здійсненого ремонту становить 7900 грн(а.с. 28). 17.11.2020 складено страховий акт, яким визначено загальний розмір страхового відшкодування 7900 грн. (а.с. 29) Платіжним дорученням від 18.11.2020 підтверджується виплата страхового відшкодування ТОВ «НВП «Новація» в сумі 7900 грн. (а.с. 30) Предметом спору у даній справі є стягнення з винної особи та страхової компанії в порядку суброгації страхового відшкодування, виплаченого страховиком за договором добровільного страхування. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України ( редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» (тут і далі в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин), до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування вигодонабувачу у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). У Законі України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36), тут і далі в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Отже, страховик ПрАТ «Еталон» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором обов`язкового страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час спірних правовідносин, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Відповідно до ст. 36.3 вказаного закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Суд відхиляє аргументи ПрАТ «СК «Еталон» щодо втрати позивачем права на відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону № 1961-IV через неподання заяви протягом року. Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди; Разом з тим, невиконання обов`язку подати заяву про страхове виплату в установлений строк не є підставою для відмови у стягненні страхового відшкодування в судовому порядку. Зі змісту Закону випливає, що встановлений ст. 37.1.4 річний строк є припинювальним для досудового порядку врегулювання, але не позбавляє особу права на судовий захист у межах загального строку позовної давності. Враховуючи викладене, ПрАТ «СК «Еталон» як страховик винної особи зобов`язаний відшкодувати шкоду в межах ліміту та за вирахуванням франшизи. Оскільки розмір шкоди становить 7900 грн, а полісом винної особи передбачена франшиза у розмірі 1000 грн, з ПрАТ «СК «Еталон» на користь позивача підлягає стягненню сума 6900 грн (7900 грн.- 1000 грн.). Щодо відповідальності [PERSON] (винуватця ДТП) Відповідно до ст. 1194 ЦК України Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Статтею 36 пунктом 36.3 статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Враховуючи положення наведених норм зі [PERSON] підлягає стягненню сума франшизи в розмірі 1000 грн. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Встановлено, що ДТП відбулась 19.10.2020. Позов подано у липні 2025 року, тобто поза межами загального трирічного строку (ст. 257 ЦК України). Разом з тим, законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції, яка була чинна на час звернення до суду з позовом, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, що з 12.03.2020 по 01.07.2023 на території України було установлено карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються, а з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан, на період дії якого перебіг позовної давності зупинявся, суд дійшов висновку, що позивачем строк давності не пропущений. Відтак відсутні підстави для відмови у позові з підстав пропуску такого строку позивачем. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: з ПрАТ «СК «Еталон» підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 6900 грн, а з [PERSON] сума франшизи у розмірі 1000 грн. Солідарне стягнення з відповідачів вказаних сум не передбачено. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ПрАТ «СК «Еталон» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2107,48 грн. (пропорційно до задоволених вимог до цього відповідача 87%), з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 314,91 грн. (пропорційно до задоволених вимог до цього відповідача 13%)

Outcome: partial