Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №09704-09/2024 від 08 вересня 2024 року в розмірі 26 160 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 08 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] у формі електронного документу було укладено договір про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» надало відповідачу кредит у сумі 8 000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку та строки, визначені договором. 23 грудня 2024 року права грошової вимоги за вказаними кредитними договором відступлені ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на підставі договору факторингу №23122024. Відповідач умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого допустила заборгованість у загальному розмірі 26 160 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 8 000 грн., заборгованості за відсотками 8 560 грн. та заборгованості за штрафом в розмірі - 9 600 грн. Зазначаючи про те, що відповідач порушила умови договору по поверненню коштів, то представник позивача просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, судовий збір по справі та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 8 000 грн. Відповідно до поданого 03 грудня 2025 року відзиву представником відповідача [PERSON] адвокатом Вакулічем Ю.І. останній вказав, що сторона відповідача визнає позов в сумі тіла кредиту та нарахованих відсотків, а щодо нарахованої суми штрафу, то просить відмовити в її стягненні, так як вона суперечить нормам чинного законодавства та судової практики. В стягненні суми правової допомоги просить відмовити як такої, що не є обгрунтованою належними доказами. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , згідно поданої заяви, просила справу розглянути без її участі, позов задоволити частково, відповідно до поданих заперечень, викладених у відзиві на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, із застосуванням аналізу вимог чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов до наступних висновків. Судом встановленно, що 08 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] у формі електронного документу було укладено договір №09704-09/2024 від 08 вересня 2024 року про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» надало відповідачу кредит у сумі 8 000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку та строки, визначені договором. Кредит надано на 120 днів, тобто до 05 січня 2025 року (п.1.1 Договору). При укладанні вказаного кредитного договору [PERSON] було ідентифіковано ТОВ "Стар Файненс Груп" шляхом відправки на номер мобільного телефону [NUMBER] одноразового ідентифікатора "W2516", що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується листом директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відповідно до якого вони повідомляють ТОВ "Стар Файненс Груп", про те, що 08 вересня 2024 року о 13 год. 20 хв. було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ "Стар Файненс Груп" на суму 8 000 грн. Кошти були зараховані на картку [NUMBER] . Договір №09704-09/2024 від 08 вересня 2024 року укладений в електронній формі та підписаний відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора за номером телефону, що підтверджується довідкою про ідентифікацією, долученою позивачем до матеріалів справи. Укладення вказаного договору та отримання коштів стороною відповідача не заперечується. Відповідач отримала грошові кошти, а тому була обізнана про необхідність повернення кредиту разом з відсотками, які передбачені умовами договору. [PERSON] у повному обсязі взяті на себе зобов`язання не виконала, вчасно кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим за кредитним договором у неї виникла заборгованість, яку у добровільному порядку не повернуто. 23 грудня 2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №23122024, згідно умов якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп». Згідно реєстру боржників до договору відступлення до ТОВ ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №09704-09/2024 від 08 вересня 2024 року укладеного з [PERSON] на загальну суму заборгованості 26 160 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 8 000 грн., заборгованості за відсотками 8 560 грн. та заборгованості за штрафом в розмірі - 9 600 грн. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», як правонаступника ТОВ «Стар Файненс Груп» становить 26 160 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 8 000 грн., заборгованості за відсотками 8 560 грн. та заборгованості за штрафом в розмірі - 9 600 грн. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р. суд дійшов висновку, що «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснені всі дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення кредитного договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливим, а саме: без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між сторонами по справі не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У зв`язку з невиконанням [PERSON] кредитного договору, було здійснено нарахування відсотків у відповідності до умов підписаного нею кредитного договору. Так, згідно п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В результаті не виконання умов кредитного договору, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, що суд вважає доведеним та документально підтвердженим. Доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості суду не надано. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до правової позиції ВС, що міститься у постанові від 31.01.2024 року у справі № 183/7850/22, касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, у зв`язку з введенням в дію в Україні воєнного стану, з 24.02.2022 року неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами та ст. 625 ЦК України (інфляційні втрати та 3% річних), за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за договором позики, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Довідки-розрахунку, за невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за Договором, позивачем нараховано штраф у розмірі 9 600 грн., що є безпідставним. За таких обставин до стягнення з відповідача підлягає сума заборгованості за кредитним договором в сумі 16 560 грн. (8 000 грн. - тіло кредиту та 8 560 грн. - відсотки по кредиту). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору, пропорційно до задоволених вимог. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи складність цієї справи, обсяг виконаних адвокатом робіт,

Outcome: partial