Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2025 року позов [PERSON] , в інтересах якого діє Лук`янець Людмила Олександрівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Лан» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено частково. Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Лан» компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 161 397, 90 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 145 555,41 грн., а всього 306 953, 31 грн, судові витрати у розмірі 10 210,46 грн. 09 грудня 2025 року від представника позивача Лук`янець Л.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про відшкодування (компенсацію) судових витрат зі сплати судового збору, судової експертизи та витрат на професійну правничу допомогу, в якій вона просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №611/1061/24, яким: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ЛАН» на користь [PERSON] судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у даній справі в розмірі 39 000,00 грн. (тридцять дев`ять тисяч); витрати у розмірі 11 938,00 грн на оплату судової почеркознавчої експертизи, згідно Висновку за №СЕ-19/117 25/5625-ПЧ від 04.06.2025 судового експерта Дейнеки Т.М.; витрати на сплату судового збору у розмірі 3936,20 грн. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, отже, враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом невирішено питання про судові витрати. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 ст.141 ЦПК України, встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому зміст позовної вимоги - це вимога позивача, якою є предмет позову. А предмет позову, як один з його елементів, це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити відповідне рішення. Суд враховує, що процесуальний термін «пропорційно задоволені вимоги» передбачає, що якась частина вимог позивача не задоволена і вона ухвалена на користь відповідача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з заяви про ухвалення додаткового рішення, представник позивача просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ЛАН» на користь [PERSON] судові витрати, а саме витрати у розмірі 11 938 грн. на оплату судової почеркознавчої експертизи, згідно Висновку за №СЕ-19/117 25/5625-ПЧ від 04.06.2025 судового експерта Дейнеки Т.М., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 3936,20 грн. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Лан» на користь [PERSON] , у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (70,02 %), стягнуто судові витрати у розмірі 10 210,46 грн. Отже, судом здійснено розподіл судових витрат понесених відповідачем у розмірі 1211, 20 грн. ( квитанція від 12.26.2024 року, а.с.27), а також за проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 13 371( рахунок №74/111 від 11.04.2025, квитанція від 01.05.2025). Частиною першою статті 4 вказаного Закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. При поданні позову позивач сплатив судовий збір за позовну вимогу майнового характеру (стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 52 222, 17 грн.) у розмірі 1211, 20 грн. Разом з тим, судом не враховано, що позивачем 05.09.2025 було збільшено позовні вимоги майнового характеру, [PERSON] просив стягнути з відповідача 272 221, 95 грн. Отже, розмір недоплаченої суми судового збору, який необхідно було сплатити становить 1511, 01 грн. З квитанції № TSSU-RKES-21LE від 18.08.2022 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2200 грн., а отже ним внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Отже, заява представника позивача Лук`янець Л.О. про ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення витрат на оплату судового збору у розмірі 3 936,20 грн. підлягає задоволенню частково, лише в частині нерозподіленого судового збору рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 04.12.2025, а саме: з відповідача ще підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог 1058,01 грн (( 2722,21 грн ( розмір судового збору, якій необхідно було сплатити) х 70,02 % - 848,08 ( розмір судового збору, вже стягнутого на користь позивача рішенням суду від 04.12.2025). Суд відмовляє представнику позивача в частині ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на оплату судової почеркознавчої експертизи, оскільки судом вже здійснено розподіл судових витрат між сторонами в цій частині. Щодо стягнення з ТОВ «Агрофірма «Лан» на користь [PERSON] судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 39000 грн. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд враховує положення ч. 5 ст. 137 ЦПК України, відповідно до якого відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Аналогічні висновки містяться і у Постановах Верховного Суду від 29.03.2018 року № 907/357/16 та від 18.12.2018 року у справі № 910/4881/18). Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. ,Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. [PERSON] адвокатом Лук`янець Л.О., на підставі договору про надання правничої допомоги №60/24 від 23.09.2024, додатку №1 до даного договору від 23.09.2024. була надана професійна правнича допомога. З Акту наданих послуг від 08.12.2025 вбачається, що сторони Договору про надання правничої допомоги №60/24 від 23.09.2024 склали цей акт про те, що адвокат виконав, а клієнт прийняв наступні послуги, що узгоджені сторонами: консультації в межах предмету договору, 2 год. 2000,00 грн; підготовка та направлення адвокатського запиту від 10.10.2024 за №72 2000,00 грн.; вивчення наданих Клієнтом матеріалів справи, визначення правової позиції, здійснення розрахунків позову, підготовка, друк та подання до суду першої інстанції позовної заяви від 18.11.2024 з додатками, в тому числі підготовка клопотань про витребування доказів судом та про призначення судової експертизи 12 000 грн.; підготовка та подання до суду відповіді на відзив від 28.01.2025 5000,00 грн.; підготовка та подання до суду уточненої позовної заяви з додатковими розрахунками від 20.08.2025 6000,00 грн. 3000,00 грн. за участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ в суді першої інстанції, що відбулось 11.02.2025; 3000,00 грн. за участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ в суді першої інстанції, що відбулось 18.02.2025; 3000,00 грн. за участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ в суді першої інстанції, що відбулось 17.09.2025; 09.12.2025 5 3000,00 грн. за участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ в суді першої інстанції, що відбулось 07.10.2025. Таким чином, загальна вартість наданих юридичних послуг адвокатом становить 39000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що у задоволенні вимог задоволено частково, суд стягує з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27307,80 грн. (39 000 грн. х 70,02%).

Outcome: partial