Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона народилась [INFO] та її батьками є: [PERSON] (далі - відповідач) та [PERSON] . Її батьки спільно не проживають з 2014 року. На підставі рішення суду № 126/3587/14 батько на її утримання сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.10.2014 і до її повноліття. Підтвердженням факту того, що відповідач являється її батьком, є її свідоцтво про народження, де у графі "батько" записано [PERSON] . Вона на теперішній час навчається в КЗ "Уманський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г. Шевченка", що підтверджується довідкою № 435 від 02.09.2025, з якої видно, що вона є студенткою 4 курсу і навчається на денній формі навчання. На сьогодні її матеріально повністю забезпечує її мати [PERSON] . Своїх доходів, у зв`язку з навчанням, вона не має, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та отриманих податків станом на 26.08.2025. Відповідач по справі не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для її навчання, не зважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. Її мати не в змозі самостійно її утримувати, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів та звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на її утримання. Просить стягувати з [PERSON] щомісячно на її користь аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), з дати подачі позовної заяви і до закінчення нею навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 річного віку. Позивачка [PERSON] надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відзиву на позов не подав. З врахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується її копією паспорта громадянина України № [NUMBER] . Батьками позивачки [PERSON] являються [PERSON] (відповідач) та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] . Позивачка [PERSON] є здобувачем освіти 4 курсу 401-Д групи освітньо-професійного ступеня фаховий молодший бакалавр КЗ "Уманський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради". Денна форма здобуття освіти. Термін навчання в коледжі з 01.04.2022 по 30.06.2026, що підтверджується довідкою даного навчального закладу № 435 від 02.09.2025. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] досягла повноліття, однак не досягла 23 років, навчається стаціонарно, потребує утримання не лише від матері, а також від батька. Ст. 200 СК України визначає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе мати позивачки, з огляду на те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання. Відповідач є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу, а тому суд прийшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини його заробітку. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 1211,20 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. На підставі ст. 182, 198-200 СК України,

Outcome: approved