Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. В Рівненський міський суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] звернулася представник Алієва Н. про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 63 844 грн. 93 коп. (шістдесят три тисячі вісімсот сорок чотири гривні дев`яносто три копійки), з яких: за Договором про надання споживчого кредиту № 8769294 від 21.11.2024 р. у розмірі 17 100 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч сто гривень нуль копійок), за Договором позики № 73628681 від 10.12.2024 р. у розмірі 7 848 грн. 00 коп. (сім тисяч вісімсот сорок вісім гривень нуль копійок), за Договором про надання споживчого кредиту № 460154626 від 05.11.2024 р. у розмірі 38 896 грн. 93 коп. (тридцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень дев`яносто три копійки) та понесені судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.11.2024 р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 8769294. Відповідно до умов договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало відповідачу кредит в розмірі 9 500 грн. 00 коп. (дев`ять тисяч п`ятсот гривень нуль копійок), а відповідач зобов`язувався повернути кредит, у термін, встановлений договором. Тому утворилася заборгованість у розмірі 17 100 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч сто гривень нуль копійок), з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 9 500 грн. 00 коп. (дев`ять тисяч п`ятсот гривень нуль копійок), сума заборгованості за відсотками у розмірі 27 грн. 55 коп. (двадцять сім гривень п`ятдесят п`ять копійок), сума заборгованості за комісією 2 822 грн. 45 коп. (дві тисячі вісімсот двадцять дві гривні сорок п`ять копійок), сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування Кредитом у розмірі 4 750 грн. 00 коп. (чотири тисячі сімсот п`ятдесят гривень нуль копійок), яку просить стягнути з відповідача. 10.12.2024 р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та [PERSON] був укладений Договором позики № 73628681. Відповідно до умов договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало відповідачу кредит в розмірі 3 000 грн. 00 коп. (три тисячі гривень нуль копійок), а відповідач зобов`язувався повернути кредит, у термін, встановлений договором. Тому утворилася заборгованість у розмірі 7 848 грн. 00 коп. (сім тисяч вісімсот сорок вісім гривень нуль копійок), з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3 000 грн. 00 коп. (три тисячі гривень нуль копійок), сума заборгованості за відсотками у розмірі 348 грн. 00 коп. (триста сорок вісім гривень нуль копійок), комісія за надання кредиту (триста гривень нуль копійок), сума заборгованості за пенею у розмірі 4 200 грн. 00 коп. (чотири тисячі двісті гривень нуль копійок), яку просить стягнути з відповідача. 05.11.2024 р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та [PERSON] був укладений Договором позики № 460154626. Відповідно до умов договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало відповідачу кредит в розмірі 11 099 грн. 25 коп. (одинадцять тисяч дев`яносто дев`ять гривень двадцять п`ять копійок), а відповідач зобов`язувався повернути кредит, у термін, встановлений договором. Тому утворилася заборгованість у розмірі 38 896 грн. 93 коп. (тридцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень дев`яносто три копійки), з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 11 099 грн. 25 коп. (одинадцять тисяч дев`яносто дев`ять гривень двадцять п`ять копійок), сума заборгованості за відсотками у розмірі 22 248 грн. 05 коп. (двадцять дві тисячі двісті сорок вісім гривень п`ять копійок), сума неустойки у розмірі 5 549 грн. 63 коп. (п`ять тисяч п`ятсот сорок дев`ять гривень шістдесят три копійки), яку просить стягнути з відповідача. 27.03.2025 р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилась заборгованість в сумі 63 844 грн. 93 коп. (шістдесят три тисячі вісімсот сорок чотири гривні дев`яносто три копійки), з яких: за Договором про надання споживчого кредиту № 8769294 від 21.11.2024 р. у розмірі 17 100 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч сто гривень нуль копійок), за Договором позики № 73628681 від 10.12.2024 р. у розмірі 7 848 грн. 00 коп. (сім тисяч вісімсот сорок вісім гривень нуль копійок), за Договором про надання споживчого кредиту № 460154626 від 05.11.2024 р. у розмірі 38 896 грн. 93 коп. (тридцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень дев`яносто три копійки) та понесені судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок). ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2025 року справу передано судді Балацькій О.Р На виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України 06 листопада 2025 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла відповідь № 5688/12345 з ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області щодо реєстрації місця проживання відповідача. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 92-93) Представник позивача Алієва Н. у позові просила здійснювати розгляд без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». (а.с. 135, 136-137, 142-143) У відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Відзиву із запереченнями на позовну заяву відповідач не надавав. Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило. Відтак суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. За таких обставин у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. ІІІ. Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин і докази. Суд встановив, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Між відповідачем [PERSON] та первісними кредиторами були укладені кредитні договори (договори позики) в електронній формі шляхом приєднання відповідача до умов договорів, розміщених на вебсайтах кредитодавців, що відповідає вимогам статей 205, 207, 634, 639 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». 21 листопада 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 8769294, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 9 500 грн. 00 коп. Строки та порядок повернення кредиту, а також розмір процентів, комісій і відповідальність за порушення зобов`язань були визначені умовами договору. 10 грудня 2024 року між тими ж сторонами був укладений Договір позики № 73628681, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 3 000 грн 00 коп. та зобов`язався повернути позику і сплатити проценти, комісію та інші передбачені договором платежі у визначений строк. Крім того, 05 листопада 2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] був укладений Договір позики № 460154626, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 11 099 грн. 25 коп., з обов`язком їх своєчасного повернення та сплати процентів і неустойки у разі прострочення виконання зобов`язань. Факт надання грошових коштів відповідачу підтверджується матеріалами справи, зокрема копіями кредитних договорів, розрахунками заборгованості та іншими письмовими доказами, які суд визнає належними та допустимими. Взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами відповідач належним чином не виконав, у встановлені договорами строки кредитні кошти не повернув, проценти, комісії та інші платежі не сплатив, унаслідок чого утворилась заборгованість. 27 березня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено Договір факторингу № 27/03/25, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] , що підтверджується договором факторингу та реєстром боржників, наданими суду. Таким чином, позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право вимагати від відповідача виконання грошових зобов`язань у повному обсязі. Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості, який відповідачем не спростований та судом перевірений, загальний розмір заборгованості [PERSON] за вказаними договорами станом на день звернення до суду становить 63 844 грн. 93 коп. Відповідач доказів погашення заборгованості або заперечень щодо її розміру суду не надав. ІV. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд при прийнятті рішення. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що передбачено пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Проаналізувавши вищевказані положення законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як стверджується з матеріалами справи, відповідачем було укладено три кредитні договори : № 8769294 від 21.11.2024, № 73628681 від 10.12.2024, № 460154626 від 05.11.2024 за умовами яких відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок. Вказані договори було укладено в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані відповідачу. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі. Матеріалами справи стверджується, що між сторонами укладені кредитні договори, відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». При цьому, суд зазначає, що враховуючи умови надання кредитних коштів, саме боржник має доступ до своїх рахунків, і він мав можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надав. Отже, з урахуванням умов кредитних договорів загальна заборгованість становить 63 844 грн. 93 коп. (шістдесят три тисячі вісімсот сорок чотири гривні дев`яносто три копійки), з яких: за Договором про надання споживчого кредиту № 8769294 від 21.11.2024 р. у розмірі 17 100 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч сто гривень нуль копійок), за Договором позики № 73628681 від 10.12.2024 р. у розмірі 7 848 грн. 00 коп. (сім тисяч вісімсот сорок вісім гривень нуль копійок), за Договором про надання споживчого кредиту № 460154626 від 05.11.2024 р. у розмірі 38 896 грн. 93 коп. (тридцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень дев`яносто три копійки) За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», «так і строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 8769294 від 21.11.2024, № 73628681 від 10.12.2024, № 460154626 від 05.11.2024 є обґрунтованими, а відтак позов підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved