Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

27.10.2025 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з 2000 року по 2024 рік працював у шкідливих умовах на наступних підприємствах: ПАТ «БМУ ЗАПОРІЖСТАЛЬБУД-1», стаж 12 років 05 місяців; ПРАТ ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ, стаж 04 роки 10 місяців. Загальний стаж роботи на вказаних вище підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів - 17 років 03 місяці. 28.06.2024 року позивач звільнився з ПрАТ ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ за п. 2 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку із виявленої невідповідності виконуваній роботі через стан здоров`я, який перешкоджає виконуваної роботи). Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26.06.2025 року, №4/29, виданим ДУ «ІНСТИТУТ МЕДИЦИНИ ПРАЦІ ІМЕНІ Ю.І. КУНДІЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ» Клініка професійних захворювань (м. Київ) позивачу встановлено професійні захворювання: - хронічна радикулопатія L5,S1 праворуч з помірними статико-динамічними порушеннями, больовим та м`язово-тонічним синдромами; -хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (2 ст.); -хронічне обструктивне захворювання легень, фаза затихаючого загострення, група Е, прикореневий пневмофіброз, ЛН 2 (другого) ст. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.07.2025 р. визнано, що виявлені у нього професійні захворювання виникли внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПрАТ «Запоріжвогнетрив», ПАТ «БМУ ЗАПОРІЖСТАЛЬБУД-1». Причиною виникнення отриманих Позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на вказаних вище підприємствах шкідливих виробничих факторів, перелік яких визначено в пункті 18 цього Акту: важкість праці, шум, хімічні фактори, тощо, фактичні показники яких значно перевищують нормативні». Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за № 52/25/5095/В (рішення від 08.09.2025 р. № 52/25/5095/Р, складеному КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ ЕКСТРЕНОЇ ТА ШВИДКОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ) ступінь втрати професійної працездатності Позивача внаслідок професійних захворювань складає 60 (шістдесят) %, Позивачу встановлено 1 групу інвалідності. Окрім цього, позивач має постійні фізичні страждання, внаслідок вказаних вище професійних захворювань, що спричиняє йому душевні страждання, призводить до хвилювань, депресивного стану. Позивач оцінює спричинену йому моральну шкоду через отримання професійних захворювань, отриманих внаслідок роботи у ПАТ «БМУ ЗАПОРІЖСТАЛЬБУД-1» та ПРАТ ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ, в грошовому вимірі в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. Ціна позову (розмір вимоги до відповідача) вирахувана як окрема частка від вказаної вище суми (120 тис. грн.), пропорційно часу який позивач працював на підприємстві відповідача, від його загального стажу роботи на підприємствах відповідача (ПРАТ ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ) та ПАТ «БМУ ЗАПОРІЖСТАЛЬБУД-1» (яке, станом на теперішній час, ліквідовано), а саме: позивач працював на двох підприємствах в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, що призвело до отримання професійних захворювань: 1) ПАТ «БМУ ЗАПОРІЖСТАЛЬБУД-1», код ЄДРПОУ 04851255, стаж 12 років 05 місяців (державну реєстрацію юридичної особи припинено в зв`язку з визнанням її банкрутом, Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення: дата запису: 08.04.2016 Номер запису: 1 103 117 0028 004903 Стан суб`єкта: ДР припинення ЮО у зв`язку з визнанням її банкрутом) 2) ПРАТ ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ (Відповідач), стаж 04 роки, 10 місяці (тобто 58 місяців). Загальний стаж роботи на вказаних вище підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів складає 17 років 03 місяці (тобто 207 місяців). Процентна складова стажу роботи позивача на підприємстві відповідача (ПРАТ ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ) від загального стажу роботи на обох вказаних вище підприємствах визначається по формулі: 59 міс. (стаж на підприємстві Відповідача) х 100 % : 207 міс. (загальний стаж), що дорівнює: 28,5 %. Таким чином, процентна складова вимоги до відповідача в грошовому еквіваленті складає: 34 200 грн. (28,5 % від 120 000 тис. грн.) На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача одноразову грошову суму в розмірі 34200 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені судові витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. 13.11.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив представника відповідача ПрАТ «Запоріжвогнетрив» - адвоката Ніколенка М.М. на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що позивач перебував у трудових відносинах з ПРАТ «Запоріжвогнетрив» у період з 19.08.2019р. по 28.06.2024р. Наказом № 174 від 28.06.2024р. Позивача було звільнено з ПРАТ «Запоріжвогнетрив» на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров`я. При прийомі на роботу позивач був ознайомлений з умовами праці, що умови праці є шкідливими. Позивач погодився з даними умовами праці. Відповідач повідомляв позивача при прийомі на роботу та переведенні про наявність в нього права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Позивач, працюючи у відповідача, кожен рік проходив періодичний медичний огляд. Згідно з наведеними довідками позивач був визнаний придатним для роботи за своєю професією. Жодної інформації, щодо виявлення початкових стадій професійних захворювань, довідки не містять, відсутні рекомендації відносно позивача про необхідність проходження додаткових обстежень або лікування. ПРАТ «Запоріжвогнетрив» отримувало відповідні медичні висновки про придатність позивача для виконання дорученої йому роботи і, відповідно, не мало правових підстав для відсторонення позивача від роботи у зв`язку з невідповідністю його виконуваній роботі за станом здоров`я. За результатами розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 28.07.2025 року. Також, зазначає, що позивач протягом тривалого працював за професією електрогазозварювальник із шкідливими умовами праці не на підприємстві відповідача. Таким чином, вважають необхідним враховувати наявність впливу шкідливих факторів на здоров`я позивача під час його довготривалої роботи на іншому підприємстві, як на підставу виникнення у позивача професійного захворювання. Вважають, що стан здоров`я позивача обумовлений всією його трудовою діяльністю, а не лише роботою на ПРАТ «Запоріжвогнетрив», а також його власними діями/бездіяльністю. Також, з позовної заяви не вбачається, що позивач колись заперечував результати періодичних медичних оглядів та повідомляв роботодавця про невідповідність їх результатів дійсному стану його здоров`я. Отже, вказані обставини свідчать, що позивач не дбав про особисту безпеку і здоров`я, не повідомляв роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, про необхідність проведення позачергового медичного огляду, тому однією з суттєвих причин втрати працездатності позивача вбачаємо його власні дії /бездіяльність. Позивачем в позовній заяві про наявність моральних страждань зазначено лише загальними фразами та не визначено, які саме дії/бездіяльність з боку ПРАТ «Запоріжвогнетрив» призвели до моральних страждань позивача та не визначено причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. У позовній заяві позивач посилається на Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 52/25/5095/В від 08.09.2025р., згідно якого позивачу встановлено ступінь втрати працездатності 60 % та першу групу інвалідності, при цьому, даний витяг не доданий до позовної заяви та відсутній в матеріалах справи. Позивачем також не зазначено з чого саме він виходив оцінюючи спричинену йому моральну шкоду у розмірі 120 000,00 грн., при встановленому ступені втрати працездатності на рівні 60 %. З урахуванням вищезазначеного, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 17.11.2025 до суду від представника позивача адвоката Біліченка О.О. надійшла відповідь на відзив ПрАТ «Запоріжвогнетрив», в якій він зазначив, що судження відповідача про те, що, позивач був обізнаний про шкідливі фактори, що присутні на робочому місці та добровільно без примусу погодився виконувати доручену йому роботу - слід зазначити, що припинити роботу внаслідок наявності шкідливих факторів не є обов`язком, а правом робітника, в той час, як створення безпечних умов праці є беззаперечним обов`язком роботодавця. Можлива обізнаність працівника із шкідливими умовами не нівелює обов`язки роботодавця щодо створення для працівників безпечних умов праці та нести відповідальність за відсутність таких умов. Інші посилання відповідача з приводу того, що позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці, зазначає, що позивач не є спеціалістом з охорони праці та не володіє фаховими знаннями саме для того, щоб визначити, що порушуються умови праці, вказану функцію на підприємстві повинні виконувати окремі фахівці, до яких позивач не відноситься. Порушенням умов праці на підприємстві відповідача є саме перевищення норм ГДК шкідливих факторів, зокрема, зафіксованих на робочому місці позивача (що і вплинуло на виникнення професійного захворювання). Цей факт встановлено та підтверджується доданими до позову документами (Медичний висновок ЛЕК, Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (Форма П-4)), а отже - спростовує всі судження Відповідача «про відсутність його вини» та «відсутність порушень відповідачем законодавства про працю». Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що позивач протягом тривалого часу працював за професією електрогазозварювальником із шкідливими умовами праці не на підприємстві відповідача, то зазначає, що позивачем при поданні позову вже враховане та визначено розмір вимоги до відповідача (34200 грн.), пропорційно часу, який позивач працював цьому підприємстві. Також вказує на те, що «результати проходження обов`язкових медичних оглядів у вигляді довідок" - жодним чином не спростовують юридичну силу Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання і його висновку. Будь-якого юридично значимого документу, який можливо було б зіставити по юридичній силі, принаймні, як рівний, із вказаним вище Медичним висновком ЛЕК та Актом (Форма П-4) немає. Відсутність визначених в Акті винними фізичних осіб (посадових) не може саме по собі виключати відповідальності саме юридичної особи (Відповідача), до якого, зокрема, і пред`явлено позов. Щодо судження відповідача про те, що на його думку «наявність моральної шкоди не доведено» - те що фізичне захворювання людини змінює її душевний стан та призводить до моральних страждань є загальновідомою обставиною та не потребує доведення. Таким чином, уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності та наявності інвалідності, внаслідок виконання ним трудових обов`язків вважається що йому спричинена моральна шкода. Заявлена ціна позову - 34 200 грн. цілком співвідноситься із глибиною страждань позивача внаслідок отриманої моральної шкоди через втрату здоров`я, професійної працездатності та отримання ним інвалідності. Окремо просить звернути увагу на Постанова КЦС у складі Верховного суду від 21.05.2025 року по справі №235/3143/24, в частині розміру стягнутої моральної шкоди в аналогічні справі (170 000. грн. при втраті працездатності 65%, тобто сума взагалі більше аніж вдвічі, у порівняні зі справами де розмір моральної шкоди співвідносився з відсотком втрати працездатності). Тому вважає, що загальний розмір моральної шкоди, визначеної позивачем за змістом позову в розмірі 120 000 грн., та зокрема, розмір вимоги заявлений до відповідача (34 200 грн.) не є завищеним, він досить зважений, розумний та справедливий. Додатково зазначив, що до відповіді на відзив додає докази витрат позивача на правову допомогу у зв`язку із розглядом справи на загальну суму 10 000 грн. (станом на 07.11.2025 року). Адвокат та позивач домовились, що порядок сплати гонорару адвоката відбуваються у такому порядку і строки - безготівковий переказ або готівкою, протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі. Тобто, позивач отримує послуги адвоката протягом розгляду цієї справи у суді першої інстанції, що підтверджується відповідними доказами, у т.ч. актами наданих послуг, а зобов`язаний їх оплатити лише після набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 17.11.2025 року представник відповідача Ніколенко М.М. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з запереченням на відповідь на відзив, де зазначив що визначена позивачем сума витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. є завищеною та неспівмірною з ціною позову 34 200,00 грн. та з обсягом виконаних адвокатом робіт беручи до уваги типовість даної справи, оскільки дана справа не належить до категорії складних, сума майнових вимог є незначною, не впливає на репутацію сторони та не має публічного інтересу. Представником позивача не вчинялися дії щодо направлення адвокатських запитів, дії щодо витребування та долучення яких-небудь доказів. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Отже, зазначена Позивачем вартість витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. за надання правничої допомоги не є співмірною з критеріями, визначеними ч. 4 ст. 137 ЦПК України та підлягає зменшенню у разі задоволення судом позову. Враховуючи викладене, просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» про стягнення моральної шкоди у розмірі 34 200,00 грн. та про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. відмовити. Представник позивача адвокат Біліченко О.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Ніколенко М.М. у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Також представник зазначив, що у стягненні витрат на правову допомогу слід відмовити з підстав їх неспівмірності зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та документально підтверджено, що [PERSON] період з 2000 року по 2013 рік працював у ПАТ «БМУ Запоріжстальбуд 1» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на посаді електрогазозварника 5 розряду. 25.01.2013 він звільнився з підприємства за ст. 28 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 14). У період з 2019 року по 2024 рік [PERSON] працював у ПрАТ «Запоріжвогнетрив» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на посаді електрогазозварника 5 розряду. 28.06.2024 він звільнився з підприємства за п.2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленої невідповідності виконуваній роботі через стан здоров`я, який перешкоджає продовженню виконуваної роботи (а.с. 15). Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26.06.2025 № 4/29, виданого ДУ «Інститут медицини праці ім.. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» Клініка професійних захворювань (м. Київ), [PERSON] встановлено професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5,S1 праворуч з помірними статико-динамічними порушеннями, больовим та м`язово-тонічним синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (2 ст.); хронічне обструктивне захворювання легень, фаза затихаючого загострення, група Е, прикореневий пневмофіброз, ЛН 2 (другого) ст. (а.с. 16). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 28.07.2025 (форма П-4) професійне захворювання позивача виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (04 роки 10 місяців). Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є: наявність на робочому місці електрогазозварника, деннабригада, механослужба, дільниця з ремонту та утримання устаткування. Сервісний центр м. Запоріжжя) ПРАТ «ЗАПОР1ЖВОГНЕТРИВ» (стаж роботи - 04 роки 10 місяців) шкідливих виробничих факторів: важкість праці: величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу однією рукою для чоловіків - 66384 - 90732 кг/с при нормі до 36000 кг/с; робоча поза - періодичне перебування в незручній та/або фіксованій позі - 29,4% при нормі до 25% часу зміни; шум: еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 7,0-9,2 дБ (87,0-89,2 дБА, при ГДР 80 дБА) згідно з ДСП 3.3.6.037-99 «Санітарні норми шуму, ультразвуку та інфразвуку»; хімічні фактори: концентрації кремнію діоксиду аморфного у суміші з оксидами марганцю у вигляді аерозолю конденсації з вмістом кожного із них не більше ніж 10 % - 0,9 мг/ м 3 при ГДК 1,0 мг/ м 3 , заліза (III) оксиду - 11,9 мг/ м 3 при ГДК - 6,0 мг/м3 (перевищення ГДК в 1,98 рази), з урахуваннямефекту сумації речовин односпрямованої дії, їх концентрації перевищують ГДК у 2,88 рази, згідно з «Державні медико-санітарні нормативи допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони)), затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я від 09.07-2024 №1192. Дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 26.06.2025 року. Наявність на робочому місці електрогазозварника ПАТ БМУ «Запоріжстальбуд 1» (стаж роботи 12 років 05 місяців) шкідливих виробничих факторів: важкість праці: робоча поза періодичне перебування в незручній та /або фіксованій позі 30,6-48,0% при нормі до 25%; шум: еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 6-18 дБА (86-98 дБА, при ГДР - 80 дБА) згідно з ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми шуму, ультразвуку та інфразвуку»; хімічні фактори: концентрації кремнію діоксиду аморфного у суміші з оксидами марганцю у вигляді аерозолю конденсації з вмістом кожного із них не більше ніж 10 % - 1,2-1,6 мг/м3 при ГДК - 1,0 мг/м3 (перевищення ГДК в 1,2-1,6 рази), заліза (III) оксиду - 6,7-6,9 мг/м'' при ГДК - 6,0 мг/м3 (перевищення ГДК в 1,1-1,15 рази), з урахуванням ефекту сумації речовин односпрямованої дії, їх концентрації перевищують ГДК у 2,4- 2,7 рази, згідно з Державними медико-санітарними нормативами № 1192 (а.с. 19,20). Згідно з п. 16, 17.1.6, 17.2.3, 17.2.4 витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 52/25/5095/В від 08.09.2025 наявна нефрологічна патологія призводить до порушення трудової діяльності ІІІ ст., пересування та самообслуговування ІІ ст. Згідно постанови КМУ 1338 від 15.11.24 р., хворий визнаний особою з інвалідністю І Б групи, загальне захворювання, безстрокове. Згідно медичного висновку центральної ЛЕК №4/29 від 26.06.25 р. хворому встановлено 60% втрати професійної працездатності. 11.08.2025 встановлена група інвалідності - І група, підгрупи Б, з 26.06.2025 встановлено професійне захворювання 60% (а.с. 112-115). Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, затверджується КМУ. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до норм ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного суду України від 27.01.2004 по справі № 1-9/2004, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В ході розгляду справи встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає в тому, що [PERSON] втратив професійну працездатність у загальному розмірі 60%. Після втрати працездатності у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, повинен докладати додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, наявності на робочому місці відповідача шкідливих виробничих факторів, тих обставин, що професійне захворювання у [PERSON] пов`язано із роботою в небезпечних і шкідливих умовах на підприємстві відповідача, і що таке захворювання завдало потерпілому моральної шкоди, фізичних і моральних страждань, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування. Посилання відповідача на те, що позивач був обізнаний про можливість впливу шкідливих факторів, самостійно та за власним бажанням прийняв рішення про необхідність працювати саме на такому робочому місці, на думку суду, не знімають відповідальності з відповідача за незабезпечення максимально безпечних умов праці та не позбавляють позивача права на отримання відшкодування спричиненої моральної шкоди. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за доцільне задовольнити позов, стягнувши з відповідача моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання, у розмірі 34200,00 грн. Щодо оподаткування моральної шкоди. Відповідно п.п. 164.2.14 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім, зокрема, сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння шкоди його життю та здоров`ю. За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав. Тому в рамках даної справи є вірним стягнення суми моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів і зборів. Подібний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 в рамках справи № 599/645/21. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить стягнути витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 10 000,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.. На підтвердження понесених позивачем витрат надані такі докази: копія ордера на надання правничої допомоги адвокатом Біліченком О.О., копія акта приймання виконаних робіт/послуг № 1 від 15.11.2025, копія договору про надання правової допомоги від 24.10.2025. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 №10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), ціну позову, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. не є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Суд враховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження та є типовою. Отже, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Ураховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. Щодо судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з відповідною позовною заявою, адже приписами вказаної норми визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Ціна позову в даній справі складає 34200,00 грн., відповідно 1 відсоток ціни позову становить 341,00 грн., що є меншим, ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, позивачеві необхідно б було сплатити судовий збір в розмірі 1 331,20 грн. Позовні вимоги [PERSON] задоволені на 100% у розмірі 34200,00 грн. Отже, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1331,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved