Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

у вересні 2025 року [PERSON] звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, у зв`язку із невиконанням умов договору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 квітня 2025 року між ним та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого [PERSON] зобов`язується надавати юридичні консультації з питань мобілізації та військового права та представляти інтереси позивача під час ведення переговорів, а саме - вирішити питання щодо видалення відмітки про порушення правил військового обліку та отримання відстрочки за статтею 23 ЗУ "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку". Згідно умов договору, вартість послуг складає 2000 доларів США. 22 квітня 2025 року позивач передав відповідачу авансовий платіж у розмірі 2000 доларів США. Натомість, відповідачем не було виконано умови договору та не надано відповідні послуги. У червні 2025 року позивач направив на адресу відповідача лист-претензію, відповідно до якого зазначив, що має намір розірвати договір з 13 червня 2025 року. 19 червня 2025 року відповідач повідомив, що розриває договір та здійснить повернення коштів у сумі 1600 доларів США. Однак в подальшому відповідач перестав виходити на зв`язок, кошти не повернув. Наразі позивач просить суд стягнути із позивача грошові кошти у зв`язку із невиконанням умов договору у розмірі 66 112,00 грн, що на момент подачі позову до суду еквівалентно 1600 доларів США. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2025 року матеріали справи були передані за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. 20 жовтня 2025 року справа надійшла до вказаного суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суд від 29 жовтня 2025 року було прийнято та відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з проведення судового засідання 19 листопада 2025 року. 18 листопада 2025 року від позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інші дату. 19 листопада 2025 року учасники справи у судове засідання не з`явились. Повістки про виклик у судове засідання відповідача повернулись до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи клопотання позивача та неявку у перше судове засідання відповідача, суд відклав розгляд справи на 14 січня 2026 року. 15 грудня 2025 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. У судове засідання 14 січня 2026 року з`явився позивач, відповідач не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлення належним чином на адресу місця реєстрації та місця знаходження офісу, яка зазначена у договорі про надання юридичних послуг від 16 квітня 2025 року, проте конверти з повістками повернулись до суду із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи повторну неявку відповідача у судове засідання, не надходження від нього будь-яких заяв чи клопотань, зважаючи на думку позивача, суд дійшов висновку проводити розгляд справи за відсутності належно повідомленого відповідача. У судовому засіданні 14 січня 2026 року було залишено без розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог, оскільки така була подана з порушенням строків її подання. Так відповідно до пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Перше судове засідання у цій справі було призначено на 19 листопада 2025 року, а позивач подав заяву про збільшення позовних вимог 15 грудня 2025 року, тобто майже через місяць після першого судового засідання. Відповідно до частини другої статті 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити їх повністю. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов наступного висновку. Судом було встановлено, що між позивачем та відповідачем 16 квітня 2025 року був укладений договір юридичних послуг. Відповідно до пункту 1.1. договору виконавець зобов`язується від імені та за дорученням довірителя виконати наступні дії: надавати юридичні консультації, пов`язані з питань мобілізації та військового права; представляти інтереси виконавця під час ведення переговорів. Пунктом 4.1. договору сторони визначили, що розрахунки між сторонами здійснюються у національній валюті України, відповідно до підписаного акту виконаних робіт. Оплата винагороди може здійснюватися у вигляді авансових платежів (п. 4.2 договору). Пунктом 4.3 договору сторони визначили, що вартість послуг за договором становить 2000 доларів США. Оплата здійснюється попередньо в гривнях в безготівковим шляхом зарахування на розрахунковий рахунок, враховуючи курс долара США. Як зазначив позивач, кошти у розмірі 2000 доларів США у гривневому еквіваленті були ним передані готівкою відповідачу, проте відповідач послуги так і не надав протягом часу, щодо якого домовлялись сторони, а тому позивач надіслав претензію відповідачу на повернення коштів у розмірі 1600 доларів США та повідомив йому, що розриває з ним договір. Враховуючи те, що відповідач протягом 7 днів не повернув йому кошти, позивач просить стягнути їх з відповідача в гривневому еквіваленті в розмірі 66112 грн. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (стаття 640 ЦК України). Як зазначалось вище, відповідачем у справ було виставлено рахунок на оплату, який містив обов`язкові реквізити для оплати коштів, найменування послуг, які надаються за такі кошти та сума, яка підлягає до сплати за отримання вказаних послуг. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений письмовий договір про надання послуг, який містив всі обов`язкові умови та який був виконаний зі сторони позивача шляхом надання відповідачу коштів, у розмірі, визначеному пунктом 4.3 договору. Факт отримання коштів не заперечувався та не спростовувався відповідачем та додатково підтверджується долученими до позовної заяви скріншотами переписки між сторонами у месенджері. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 6 червня 2025 року позивачем на адресу відповідача, яка була зазначена у розділі договору «реквізити», було надіслано претензію, в якій зокрема зазначено про те, що позивач на виконання пунктів 4.2, 4.3 договору передав відповідачу кошти у розмірі 2000 доларів США та наразі позивач просить відповідача зв`язатись з ним протягом семи календарних днів для повернення йому 1600 доларів США та розірвання договору про надання юридичних послуг від 16 квітня 2025 року. Також зазначено, що решту суму позивач залишає відповідачу як транспортні витрати. Факт надсилання вказаної претензії відповідачу підтверджується долученими до позову описом вкладення цінного листа з відбитком пошти 10 червня 2025 року та відповідною квитанції Укрпошти про відправлення такого листа. Крім того, претензія була надіслана позивачем відповідачу у месенджері 7 червня 2025 року, що підтверджується долученою до позову перепискою. Отже, враховуючи те, що між сторонами не було встановлено конкретного строку (відсутня домовленість) повернення коштів відповідачем позивачу, така умова не передбачалась пунктами укладеного між сторонами договору, враховуючи строк, зазначений позивачем у претензії, що надсилалась відповідачу та зважаючи на приписи частини другої статті 530 ЦК України, з огляду на те, що у долученій до позову переписці на прохання позивача повернути йому кошти відповідач не заперечував факту отримання коштів, їх розмір, а також наявність у нього обов`язку з їх повернення, враховуючи, що обумовлені договором послуги зі сторони відповідача позивачу не були надані, зважаючи на повідомлення позивачем відповідача про розірвання укладеного між сторонами договору та відсутність з боку відповідача щодо цього будь-яких заперечень, та зважаючи на те, що станом на день розгляду справи відповідачем так і не були повернуті позивачу кошти (протилежного суду відповідачем доведено не було), суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та достатніми доказами, а тому підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 66112 грн (як еквівалент 1600 доларів США станом на день звернення із позовом до суду -1 вересня 2025 року). Згідно із статтею 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому такі підлягають задоволенню саме у розмірі 66112 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним при поданні позову до суду судовий збір.

Outcome: approved