Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заява мотивована тим, що сторони зареєстрували шлюб 26 травня 2022 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №963. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідач вказує, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного побуту сторони не ведуть. Сім`я остаточно розпалася через непорозуміння, відсутність згоди по важливим питанням сім`ї, постійні претензії один до одного, які переростали у сварки та існування сім`ї лише формально. Вказує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. 05.01.2026 представником відповідача [PERSON] адвокатом Семенюк О.Г. на адресу суду подано відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідачка не заперечує проти припинення шлюбу як юридичного факту та усвідомлює, що подальше спільне подружнє життя сторін є неможливим. Просили задовольнити позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу. Крім того, разом з відзивом подано клопотання про виклик свідків, які були дружні з їх сім`єю та спостерігали їхні взаємини і якім відомі обставини спільного проживання сторін, їхнього побуту, бюджету, взаємовідносин та інші аспекти їх спільного життя. 05.01.2026 позивачем надано на адресу суду відповідь на відзив, в якому зверну увагу суду на те, що не зважаючи на великий обсяг відзиву та додатків до нього, відповідач фактично визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення. Окремо вказав, що фактичні взаємовідносини сторін під час шлюбу та причини розпаду сім`ї це суб`єктивне усвідомлення подій, стосунків кожного подружжя, тому просив залишити без задоволення клопотання відповідача про виклик і допит свідків, оскільки їх свідчення не мають значення для розгляду даної справи та встановлення обставин, які входять до предмету доказування у межах позовних вимог. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте надав суду заяву від 20.01.206, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, але за участі його представника адвоката Наполової Т.А. Вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник позивача адвокат Наполова Т.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Просила їх задовольнити. Також просила відмовити в задоволенні клопотання про виклик свідків. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Також підтримала позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд протокольною ухвалою відмовив задоволенні клопотання сторони відповідача про виклик свідків та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засідання встановлено, що сторони 26 травня 2022 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про що зроблений актовий запис №963. Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви NN 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів... Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення..., держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява N 44647/98). З урахуванням викладеного, а також враховуючи позицію сторін про неможливість збереження шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. В той же час, суд вважає за необхідне наголосити, що він не надає оцінку доводам, що наведені сторонами у поданих ними письмових заявах щодо спільного проживання та ведення спільного господарства до реєстрації шлюбу, а саме 26 травня 2022 року, а також не посилається на вказані доводи у мотивувальній частині судового рішення, оскільки вказані обставини не є предметом доказування у даній справі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що від позивача не надходило будь-яких клопотань про відшкодування понесених ним судових витрат, а тому суд не розглядає дане питання.

Outcome: approved