Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 2003 року. 07 березня 2006 року його місце проживання було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Весною 2025 року, маючи намір продати квартиру [ADDRESS] , позивач звернувся до нотаріуса. Під час підготовки і збору документів для оформлення правочину (договору купівлі-продажу) з`ясувалося, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 424187508 від 25 квітня 2025 року 13:08:25), а саме: «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Тип обтяження: арешт (архівний запис), Реєстраційний номер обтяження: 1459517, Зареєстровано: 11.11.2004 10:51:42 за № 1459517 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99-96, 235-30-35, vaku@meta.ua. Підстава обтяження: ухвала, б/н, 11.04.2003, Районний суд, Оболонський, Об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис, м. Київ Архівний номер: 5396415КІЕУ1, архівна дата: 11.04.2003, Дата виникнення: 11.04.2003, № реєстру: 3-624, внутр. № 7801522С25Р4242Р4149, коментарій: вх.1955». Для нього ознайомлення з інформаційною довідкою стало справжнім шоком з наступних підстав: 1) 03 березня 2003 року [PERSON] , придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу квартири від 03 березня 2003 року було посвідчено Тетерською Оксаною Юріївною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу і зареєстровано в реєстрі за № 1409; 2) 17 березня 2003 року квартира [ADDRESS] була зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на праві приватної власності за ним, [PERSON] , Власник: Додаткові дані: і записана у реєстрову книгу № д 548-228 за реєстраційним номером 2704. Виходячи з вищевикладеного вбачається, що вже станом на 17 березня 2003 року повноправним власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] . [PERSON] , який на початку березня 2003 року (03.03.2003) продав свою квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , саме в березні 2003 року втратив на неї право власності. Тому вважає, що квартира [ADDRESS] , яка належить йому на праві приватної власності, не може забезпечувати виконання боргових зобов`язань [PERSON] . Йому не зрозуміло, на якій правовій підставі, Оболонський районний суд м. Києва наклав арешт на його власність. Намагаючись з`ясувати, яким чином його майно опинилося під арештом, позивач звертався до Першої київської державної нотаріальної контори, Оболонського районного суду м. Києва, Нацбанку України тощо. З`ясував наступне: 1) в 2003 році в Оболонському районному суді м. Києва розглядалася цивільна справа № 2-1150, 2003 за позовом Акціонерного комерційного банку «Форум» до [PERSON] про стягнення боргу; 2) 08 квітня 2003 року Оболонський районний суд м. Києва своїм рішенням задовольнив позов АКБ «Форум» і стягнув з [PERSON] на користь АКБ «Форум» «як заборгованість за кредитом, 382000,00 гривень, як заборгованість по несплачених відсотках за період користування кредитом в передбачений договором та додатковими угодами строк, 42394,53 гривень, як заборгованість по несплачених відсотках за період після закінчення строку кредитування, 16466,44 гривень, а всього 440860 (чотириста сорок тисяч вісімсот шістдесят) гривень 97 копійок»; 3) 11 квітня 2003 року в межах цивільної справи № 2-1150, 2003 Оболонський районний суд м. Києва з метою забезпечення позову ухвалив накласти арешт на дві квартири відповідача у справі, [PERSON] , в тому числі і квартиру [ADDRESS] ; 4) 31 жовтня 2008 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва було знято арешт з однієї з квартир, а саме: з квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Підставою зняття арешту стало виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2003 року - погашення [PERSON] заборгованості перед Акціонерним комерційним банком «Форум» в повному обсязі; 5) відповідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01 травня 2025 року: станом на 01 травня 2025 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» «стан: припинено». 6) відповідно відповіді Національного Банку України від 03 липня 2025 року: «Станом на 03.07.2025 року Державний реєстр банків містить відомості про те, що 22.07.2019 ПАТ «Банк Форум» виключено з Державного реєстру банків на підставі рішення №319. Також повідомляємо, що станом на 03.07.2025 Державний реєстр банків не містить відомостей щодо реєстрації Національним банком України банку, що став правонаступником ПАТ «Банк Форум». «Принагідно зазначаємо, що документи (кредитна справа, кредитний договір, судова справа) на ім`я [PERSON] в описах архівних справ Банку не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися». Позивач вважає, що його права грубо порушуються тим, що нерухоме майно (квартира [ADDRESS] ), яке належить йому на праві приватної власності, безпідставно перебуває під арештом. Це унеможливлює здійснення права володіння, користування і розпорядження його майном. Тому з метою захисту своїх законних прав та інтересів останній звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з цим позовом. З врахуванням наведеного просив зняти арешт з квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 2003 року, посвідченого Тетерською Оксаною Юріївною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу і зареєстровано в реєстрі за № 1409, 17 березня 2003 року зареєстрованої в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на праві приватної власності за [PERSON] і записаної в реєстрову книгу № д 548-228 за реєстраційним номером 2704, накладений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2003 року в межах цивільної справи № 2-1150, 2003. 25 липня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справи 31 липня 2025 року. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на запит надійшла до суду 26 серпня 2025 року. В період з 25 серпня 2025 року по 09 вересня 2025 року суддя перебувала у відпустці, тому питання про відкриття провадження суддею не вирішувалось. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2025 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Представник позивача в судове засідання з`явився, вказував що позовні вимоги позивача мають бути задоволені в повному обсязі. Зазначав що на момент накладення арешту на майно власником майна був позивач. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 424187508 від 25.04.2025 року за запитом « [ADDRESS] » наявний запис: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 1459517, зареєстровано: 11.11.2004 10:51:42 за №1459517 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: ухвала б/н, 11.04.2003, районний суд, Оболонський; об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер 5396415KIEV1, Архівна дата: 11.04.2003, Дата виникнення: 11.04.2003, № реєстра: 3-624, внутр. №7801522C25F4242F4149, коментарій: вх. 1955 (а.с. 8). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською Оксаною Юріївною, зареєстрованого в реєстрі за №1409, [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно інформаційної довідки Вих. КВ-2024 №17389 від 17 травня 2024 року, згідно з даних реєстрових [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Тетерською О.Ю., приватним нотаріусом Київського міського нотокругу 03.03.2003, №1409, зареєстрованого в бюро 17.03.2003, за реєстровим №2704 (а.с. 13). Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 квітня 2003 року, позов Акціонерного комерційного банку «Форум», - задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного комерційного банку «Форум», як заборгованість за кредитом 382 000,00 гривень, як заборгованість по несплаченим відсоткам за період користування кредитом в передбачений договором та додатковими угодами строк, 42 394,53 гривень, як заборгованість по несплачених відсотках за період після закінчення строку кредитування, 16 466,44 гривень, а всього 440 860 гривень 97 копійок (а.с. 16). Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 квітня 2003 року (справа №2-1150 2003), накладено арешт на квартиру в будинку по [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS] (а.с. 15). Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2008 року (справа №2-1150 2003) встановлено, що в судовому засіданні представником було надано докази, що підтверджують погашення заборгованості перед позивачем в повному обсязі, заяву [PERSON] про скасування арешту, - задоволено; скасовано арешт, який було накладено Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 квітня 2003 року на квартиру [ADDRESS] (а.с. 17). Судом також було досліджено копію паспорта громадянина України та РНОКПП (а.с. 9 - 11), лист Першої київської державної нотаріальної контори №2134/01-16 від 29 квітня 2025 року (а.с. 14), лист Національного банку України №14-0005/51578 від 03 липня 2025 року (а.с. 18 - 20), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 21 - 22). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Зі змісту ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2008 року у справі № 2-1150 2003 вбачається, що судом було скасовано арешт, накладений ухвалою від 11 квітня 2003 року, виключно щодо квартири [ADDRESS] . Питання ж про скасування арешту з квартири [ADDRESS] судом у межах зазначеної ухвали не розглядалося та не вирішувалося. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 2003 року зареєстровано в реєстрі за №1409, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, наведені позивачем обставини не спростував. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. При цьому суд враховує, що скасувати арешт у позасудовому порядку неможливо, оскільки арешт накладений ухвалою суду від 11 квітня 2003 року в межах цивільної справи № 2-1150 2003, а відомості про його скасування щодо квартири [ADDRESS] відсутні. Разом з тим, ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2008 року було скасовано арешт лише з іншого об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , тоді як питання скасування арешту з квартири [ADDRESS] судом у зазначеній ухвалі не вирішувалося. Таким чином, арешт, накладений ухвалою суду від 11 квітня 2003 року на квартиру [ADDRESS] , формально залишається чинним, незважаючи на повне погашення заборгованості, що була підставою для його застосування, та відсутність будь-яких виконавчих проваджень або майнових вимог щодо вказаного об`єкта нерухомості. За таких обставин, відсутність судового рішення про скасування арешту саме з цього об`єкта нерухомого майна унеможливлює його зняття органами державної реєстрації прав або нотаріусом, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства державний реєстратор не наділений повноваженнями самостійно оцінювати обґрунтованість чи актуальність арешту, накладеного судом, та може діяти виключно на підставі відповідного судового рішення. У зв`язку з наведеним, звернення до суду з вимогою про скасування арешту є єдиним ефективним способом захисту порушеного права власника нерухомого майна. Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача на належне користування, володіння та розпорядження своїм майном, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12 - 19, 141, 265 - 268, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved