Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У грудні 2024 року позивач ТОВ "Діджи Фінанс" звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17.04.2021 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «МІЛОАН» відповідач подав заявку на отримання кредиту №103365286. Відповідачу було направлено електронне повідомлення (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 103365286 від 17.04.2021. Таким чином відповідач уклав Договір про споживчий кредит та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн. Однак, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 29.07.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги №07Т ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за кредитним договором №103365286 від 17.04.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача в сумі 31955 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 23625 грн. заборгованість за відсотками, 1330 грн заборгованість за комісійними винагородами. На виконання вимог ст.516 ЦК УкраїниТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» направило на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, повідомлення про відступлення прав вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання за кредитним договором, та після відступлення права грошової вимоги до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», не здійснював погашення заборгованості. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом своїх прав. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31955 грн та судові витрати, у розмірі 2422 грн,40 судового збору та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотав слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, його представник направив до суду клопотання, у якому просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. У своїх письмових клопотаннях про витребування доказів зазначав, що позивач не надав жодного документального підтвердження укладення відповідачем кредитного договору, немає доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Встановлено, що на підставі Анкети-заяви на кредит №103365286 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] 17 квітня 2021 року було укладено Договір про споживчий кредит №103365286 (а.с. 33,55-60). За умовами кредитного договору ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується надати [PERSON] грошові кошти в розмірі 7000 грн строком на 15 днів, термін повернення яких 02.05.2021 року. Комісія за надання кредиту становить 1330 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом: 2625 грн, які нараховуються за ставкою 250 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок укладення договору. Згідно п. 6.1. Договору цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п. 6.2. Договору розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток або у SМS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SМS-повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. Пунктом 6.З. Договору приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.111-118). На підтвердження факту укладення спірного договору позивач надав суду: Хронологію вчинення дій щодо кредитного договору № 103365286 від 17.04.2021 (а.с.94), Лог застосування коду підписання кредитного договору № 103365286 від 17.04.2021 (а.с.95); Скрін смс для підпису кредитного договору № 103365286 від 17.04.2021 (а.с.96); Скрін оферти-акцепту кредитного договору № 103365286 від 17.04.2021 (а.с.97); Довідку по заяві на кредит № 103365286 від 17.04.2021 (а.с.98). В договорі про споживчий кредит N 103365286 від 17.04.2021 року та в деяких документальних підтвердженнях, які зазначені вище, вказано не вірне прізвище, ім`я та по-батькові відповідача. Як зазначив позивач, всі вище перераховані данні, які містяться в анкеті-заяві та в самому договорі про споживчий кредит № 103365286 від 17.04.2021 вносить сам Позичальник. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, Кредитні кошти надаються TOB «MIЛOAH» шляхом переказу на картковий рахунок. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив,що він ознайомився з наявними схемами кредитування,отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач також підтверджує, що умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує,що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану,а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Згідно розрахунку первісного кредитора відповідач [PERSON] не виконував зобов`язання за договором, внаслідок чого його заборгованість за цим договором складає 31955 грн., з яких: 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23625 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1330 грн заборгованість за комісією (а.с.34). Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст.11цьогоЗакону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Отже, судом встановлено, та ці обставини не спростовані відповідачем,що кредитний договір між відповідачем та Первісним кредитором був укладений відповідно до приписів указаних вище норм закону, в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитору в електронній формі. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом статтей 526,530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Перерахування первісним кредитором грошових коштів на рахунок відповідача підтверджуються інформацією, наданою на запит суду, зокрема випискою по рахунку відповідача [PERSON] , відкритому у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої на рахунок відповідача 17.04.2021 через систему LiqPay здійснено переказ коштів в розмірі 7000 грн (а.с.126-127). Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення позики первісним кредиторам. Суду не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку заборгованості. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 29.07.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги №05Т ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за кредитним договором №103365286 від 17.04.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] (а.с.35-42). Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №05Т від 29.07.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №103365286 від 17.04.2021 року у загальній сумі 31955 грн, з яких: 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 23625 грн. заборгованість за відсотками, 1330 грн заборгованість за комісійними винагородами (а.с.27). З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що з моменту відступлення первісним кредитором права вимоги до відповідача на користь позивача, будь-які додаткові нарахування за кредитним договором позивачем не здійснювалися. За змістом статей 514,516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення заборгованості за кредитним договором, укладеним між ним та ТОВ «МІЛОАН» в установлені договором строки, ТОВ «Діджи Фінанс» отримав право вимоги за договором факторингу, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №103365286 від 17.04.2021 у розмірі 7000 грн. В своєму клопотанні щодо розгляду справи відповідачем було зазначено, що він є військовослужбовцем, про що надано відповідні документи. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на момент укладення кредитного договору 17.04.2021) військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. В редакції на момент зарахування відповідача на військову службу 28.01.2025 ця норма закону була викладена у наступній редакції: військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц. У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» в постанові від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц. У постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». З огляду на зазначене Верховний Суд, забезпечуючи єдність правозастосовної практики, дотримується правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє. Також, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію. Водночас, законодавець чітко передбачив ретроактивну дію ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Як вбачається з наданих відповідачем довідки № 19 від 16.01.2026 року, [PERSON] є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі за контрактом з 28.01.2025 по теперішній час (а.с. 132). Враховуючи, що пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям та членам їх сімей на певний конкретно визначений період виключається нарахування процентів за користування кредитом, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час. Крім того, в прикінцевих положеннях Закону №1275-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" прописано про надання зазначеній нормі дії в часі у межах конкретно визначеного періоду, а саме: військовослужбовцям - з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Таким чином, згідно матеріалів справи встановлено, що [PERSON] з 28.01.2025 та станом на час розгляду справи має статус військовослужбовця Збройних Сил України, а тому на нього поширюються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто, до нього не може застосовуватися відповідальність у виді штрафних санкцій і пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. З огляду на зазначене вище, відповідач як військовослужбовець звільняється під час дії особливого періоду від сплати нарахованих за кредитним договором №103365286 від 17.04.2021 процентів за користування кредитом Щодо стягнення комісії суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також членам їхніх сімей, не нараховуються штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом на весь час особливого періоду. Зазначена норма спрямована на захист соціальних прав військовослужбовців та членів їхніх сімей і має імперативний характер. У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №642/548/21 суд касаційної інстанції роз`яснив, що під поняттям «проценти за користування кредитом» у розумінні пункту 15 статті 14 Закону №2011-XII слід розуміти усі платежі, що мають компенсаційний або платний характер за користування кредитними коштами, незалежно від їх найменування у договорі (проценти, комісії, винагороди тощо). Таким чином, будь-які комісії, що нараховуються банком у зв`язку з користуванням кредитом або його обслуговуванням, за своєю правовою природою є платою за користування грошовими коштами кредитора. Тому на період дії особливого періоду нарахування та стягнення таких комісій із військовослужбовців та членів їхніх сімей є протиправним. Крім того, відповідно до положень статей 509, 525, 526, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. У випадку, коли норма спеціального закону (як Закон №2011-XII) встановлює особливий порядок виконання або звільнення від окремих обов`язків, такий порядок є пріоритетним і має переважну юридичну силу над умовами цивільного договору. Отже, враховуючи, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, на нього поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У зв`язку з цим нарахування процентів та комісій за користування кредитом є неправомірним. З огляду на вище викладене позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України). З огляду на викладене, оскільки позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволені частково, суд стягує з відповідача [PERSON] витрати по сплаті судового збору пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі 530,65 грн з розрахунку: 7000 грн х 2422,40 грн / 31955 грн = 530,65 грн. Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн, що підтверджено документально: копія договору про надання правової допомоги від 01.08.2024 №42649746, додаткова угода №103365286 до договору від 30.09.2024, копія детального опису робіт, копія акту№103365286 від 30.09.2024 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) (а.с.28,44-46,50,51), суд стягує пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі 530,65 грн з розрахунку: 7000 грн х 6000 грн / 31955 грн = 1314,35 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial