Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі Позивач, ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося з позовом до [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №611830674 від 24,08,2019 у розмірі 31479,20 грн та судових витрат, а саме судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В якості правових підстав звернення до суду Позивач зазначає, зокрема, норми статей 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Ухвалою від 16.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням Сторін. Представник Позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить здійснювати розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, із заявами про відкладення розгляду справи, продовження строку подання відзиву не звертався. 27.01.2026 суд ухвали провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив, що 24.08.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 611830674 без конкретної споживчої мети на суму 12410,00 грн строком на 30 днів. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчився 28.11.2019. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. 31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022. 31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2023. 31.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, якою продовжили строк договору до 31.12.2024. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №56 від 03.12.2018 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на суму заборгованості 34196,96 грн за кредитним договором № 611830674. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 предметом якого є відступлення прав вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору. Надалі ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткові угоди: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до реєстру прав вимоги №11 від 31.06.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 611830674 від 24.08.2019. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №56 від 03.12.2018 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на суму заборгованості 34196,96 грн за кредитним договором № 611830674. 08.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №08/07/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 611830674 від 24.08.2019. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 41816,70 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частин шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). На важливість дотримання судами вимоги щодо мотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ (наприклад, «Богатова проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» та ін.). Суд встановив, що відповідно до алгоритму дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання кредитних договорів, перевірка дійсності платіжної картки та верифікація держателя банківської карти, вказаної позичальником в заявці, банк перевіряє належність відповідної картки держателю. У наданому Позивачем кредитному договорі №611830674 від 24.08.2019 відсутні відомості щодо відкритого (наявного) карткового рахунку, на який мають бути зараховані кредитні кошти. З платіжного доручення №93547аеа-049d-4990-а83а-b86a03a4320c від 24.08.2019 вбачається, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило переказ коштів згідно кредитного договору № 611830674 від 24.08.2019 у розмірі 12410,00 грн на рахунок № [NUMBER] хх-хххх-8822, де отримувачем зазначений « [PERSON] ». Відомостей про те, що рахунок № [NUMBER] хх-хххх-8822, на яку здійснено переказ, належить Відповідачу, матеріали справи не містять. Зокрема, на виконання вимог ухвали від 16.10.2025 надійшла інформація з АТ «Райффайзен Банк» з відомостями про те, що платіжна картка № 4149-51XX-XXXX-8822 на ім`я [PERSON] не знайдена, а також зазначено, що для надання інформації про власника картки банківської картки необхідно надати повний номер картки. Ухвалою суду від 01.12.2025 за клопотанням представника Позивача витребувано у АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» повний номер рахунку маска-картки № [NUMBER] , що використовувався при укладенні кредитного договору №611830674 від 24.08.2019 та інформацію про факт зарахування коштів на картковий рахунок маска картки 4149-51XX-XXXX-8822, в період 24.08.2019 у сумі 12410,00 грн, у разі підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти [NUMBER] , в період 24.08.2019 у сумі 12410,00 грн, надання інформації у вигляді первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять таку інформацію. На виконання вимог ухвали суду від 01.12.2025 надійшла інформація з АТ «Райффайзен Банк» про відсутність технічної можливості для надання номеру маски картки та відповідних виписок про рух коштів, для надання інформації про рух коштів. З урахуванням викладеного, суд встановив відсутність доказів, які підтверджують перерахування суми кредиту на картковий рахунок, що належить Відповідачу. Оскільки Позивачем не доведено належності карткового рахунку, на який здійснено переказ коштів саме Відповідачу, а укладений кредитний договір не містить реквізитів такого рахунку, суд дійшов висновку про недоведеність Позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності були б достатніми для задоволення позовних вимог та захисту порушеного права Позивача в судовому порядку, що має наслідком відмову у позові повністю. Витрати зі сплати судового збору, у відповідності до частин першої статті 141 ЦПК України, покладаються на Позивача.

Outcome: dismissed