Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Стислий виклад обставин справи ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 384506-КС-001 від 19.04.2024 у розмірі 14 219,36 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 5 000,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 8 912,96 грн, прострочені платежі за комісією 306,40 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 19.04.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 384506-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем 19.04.2024 направлено відповідачу пропозицію (Оферту) укласти Договір № 384506-КС-001 про надання кредиту, а відповідач того ж дня прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення даного договору, на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону, що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 19.04.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем було укладено договір № 384506-КС-001 про надання кредиту, підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов?язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , який відповідач вказав при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Додатково звертає увагу суду на той факт, що [PERSON] 07.05.2024 здійснив часткову оплату в сумі 1 310,00 грн, вчинивши таким чином конклюдентні дії щодо визнання договору й відповідно правомірності вимог позивача. Оскільки [PERSON] не виконав свої зобов?язання добровільно в повному обсязі, товариство звернулося до суду за захистом своїх прав та просило стягнути заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 01.12.2025 в розмірі 14 219,36 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 5 000,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 8 912,96 грн, прострочені платежі за комісією 306,40 грн. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі 18.12.2025 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області відкрито спрощене позовне провадження й запропоновано відповідачу у п?ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову та витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо емітування на ім?я [PERSON] платіжної картки, інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок, а також інформацію про фінансовий номер телефону [PERSON] 31.12.2025 судом отримано інформацію від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», на виконання ухвали суду від 18.12.2025, з підтверджуючими документами, а саме: лист №БТ/Е-23120 від 30.12.2025 про те, що в банку емітовано карту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та рух коштів по картці від 28.12.2025 за період з 19.04.2024 по 09.08.2024 по рахунку [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з?явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з?явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Рекомендовані повідомлення на 08.01.2026 та 21.01.2026 повернуто суду в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Крім того, відповідач повідомлявся про судовий розгляд на сайті Яремчанського міського суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. Відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Відтак, суд, згідно з ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі документів та доказів, які є в матеріалах справи. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 19.04.2024, відповідно до Договору про надання кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило відповідачу пропозицію (Оферту) укласти Договір № 384506-КС-001 про надання кредиту, а останній того ж дня прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення даного договору, на умовах, визначених офертою (а.с. 25-34). Позивачем було направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3108 на номер телефону, який зазначений Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. 19.04.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 384506-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 20-24). Відповідно до розділу 2 Договору позивач надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн, на умовах визначених в договорі, а саме: строк кредитування становить 16 тижнів, термін дії договору до 09.08.2024, стандартна процентна ставка 2,0% за кожен день користування кредитом, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору, комісія за надання кредиту становить 750,00 гривень, комісія нараховується одноразово при видачі кредиту. Відповідач, уклавши кредитний договір погодився сплатити комісію, яка встановлена саме за надання кредиту в п. 2.5 договору № 384506-КС-001 від 19.04.2024, яка є разовою та розмір якої є незмінним. Згідно з п. 4.2.3 Договору відповідач зобов`язувався повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та інші платежі, передбачені Договором до закінчення строку (терміну) дії Договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов?язання за кредитним договором, передбачені п. 3.1, виконало 19.04.2024 та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000,00 гривень шляхом їх перерахування на його банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід» про підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с. 37) та рухом коштів по картці АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 28.12.2025 за період з 19.04.2024 по 09.08.2024 по рахунку [PERSON] (а.с. 90-93). Як видно з розрахунку заборгованості за кредитом відповідач 07.05.2024 здійснив платіж в сумі 1 310,00 грн, чим частково оплатив кредит, зокрема: 866,40 грн - відсотки за користування та 443,60 грн комісія (а.с. 11-15) та своїми конклюдентними діями визнав укладення ним договору № 384506-КС-001 про надання кредиту від 19.04.2024 та визнання боргу. Ця обставина підтверджується рухом коштів по картці від 28.12.2025 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» згідно якої [PERSON] , було здійснено платіж 07.05.2024 о 13:39:44 на суму 1 310,00 грн з його банківської карти на рахунок позивача (а.с. 92 на звороті). Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконав свої зобов?язання за кредитним договором, станом на 27.11.2025, згідно довідки про стан заборгованості [PERSON] (а.с. 16) утворилась заборгованість за Договором № 384506-КС-001 про надання кредиту в розмірі 14 219,36 грн, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 8 912,96 грн, прострочені платежі за комісією 306,40 грн. Вказані обставини підтверджуються іншими письмовими доказами: копією пропозиції (оферти) укласти договір № 384506-КС-001 про надання кредиту (а.с. 25-29); підписаною відповідачем, з використанням одноразового ідентифікатора, анкетою клієнта (а.с.36), візуальною формою послідовності дій клієнта, складеною ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с. 35), копією паспорту споживчого кредиту (а.с. 17-19) та іншими матеріалами справи. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов?язаний виконати свій обов?язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов?язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов?язання не допускається. У частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, враховуючи достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов?язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов?язань перед позивачем за кредитним договором з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що 19.04.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 384506-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, з введенням відповідачем коду підтвердження UA-3108, який є одноразовим ідентифікатором, на підставі якого кредитор перерахував йому грошові кошти в сумі 5 000,00 грн на його банківську карту № [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи відповідач зазначив адресу проживання, свої паспортні дані, РНОКПП, номер банківської картки для перерахунку коштів № [NUMBER] . Отже, відповідач був належним чином ознайомлений з умовами даного договору та погодилася з ними. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, що номер мобільного телефону та банківської карти, на які надсилалися одноразовий ідентифікатор та кредитні кошти, належать відповідачу. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт укладення [PERSON] кредитного договору № 384506-КС-001 від 19.04.2024, виконання кредитодавцем свого зобов?язання з надання грошових коштів (кредиту) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених відповідним договором, і його неналежне виконання відповідачем. Щодо комісії, таке нарахування передбачено п. 2.5 договору, на що погодився відповідач підписуючи цей Договір, та відповідає нормам Закону України «Про споживче кредитування» й принципу свободи договору, отже є правомірним. Що стосується вимоги про стягнення 8 912,96 грн заборгованості за процентами, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2.3 договору № 384506-КС-001 про надання кредиту від 19.04.2024 строк надання кредиту становить 16 тижнів, тобто до 09.08.2024. Як вбачається з розрахунку заборгованості проценти за користування кредитними коштами нараховувались в період з 19.04.2024 до 09.08.2024, що відповідає строку кредитування та умовам договору № 384506-КС-001 від 19.04.2024. Однак, відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023, були встановлені максимальні розміри денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, в розмірі 1%. Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Водночас пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір, який є споживчим було укладено 19 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування». Відтак доводи представника позивача про те, що такі зміни не стосуються укладеного з відповідачем у цій справі Кредитного договору, так як не вносилися до нього зміни, на переконання суду, є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними, адже умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту. Зокрема, нікчемною є умова договору № 384506-КС-001 від 19.04.2024, передбачена п. 2.4 Договору щодо встановлення денної процентної ставки 2% від суми кредиту. Кредитний договір № 384506-КС-001 укладено сторонами 19.04.2024, із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що проценти за весь період кредитування, крім пільгового періоду, нараховані за процентною ставкою 2%, тобто з 25.05.2024 у розмірах більших, ніж встановлені законом, оскільки з 23.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1,5%. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. З огляду на викладене відсотки за користування кредитом становлять: з 19.04.2024 по 24.05.2024, знижена відсоткова ставка 1,155% складає 57,76 грн (в день) х 36 днів = 2 079,36 грн; з 25.05.2024 по 09.08.2024 слід використовувати відсоткову ставку 1,5%: 5 000,00 грн (тіло кредиту) х 1,5% х 77 (кількість днів у періоді) = 5 775,00 грн. Враховуючи часткову оплату відсотків, загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку договору № 384506-КС-001 від 19.04.2024 станом на 27.11.2025 становить 2 079,36+ 5 775,00 грн = 7854,36- 866,40 грн = 6 987,96 грн. За наведених обставин, враховуючи, що строк виконання [PERSON] зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи ним не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості, суд дійшов висновку, що даний позов слід задовольнити частково, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 384506-КС-001 від 19.04.2024 в сумі 12 294,36 грн, з яких: 5000,00 грн - тіло кредиту, 6 987,96 грн - відсотки за користування, прострочені платежі за комісією 306,40 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. Згідно з платіжною інструкцією № 20392 від 10.12.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 10). За правилами з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 094,40 грн судового збору.

Outcome: partial