Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

12 грудня 2025 року, АТ «Ацент-Банк» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № ABH0CT155101712596161542 від 08.04.2024 року у розмірі 66639.61 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову зазначають, що 08.04.2024 року [PERSON] уклав з АТ «А-Банк» кредитний договір ABH0CT155101712596161542, щодо надання кредиту в розмірі 31900.00 грн., строком на 36 місяців (тобто до 07.04.2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 85.00% щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. Кредитний договір укладено шляхом підписання відповідачем заяви клієнта та графіку погашення кредиту з використанням електронного підпису, який відповідно до чинного законодавства України прирівнюється до власноручного підпису. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у визначеному договором розмірі, що підтверджується матеріалами справи. Водночас відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у встановлені договором строки щомісячні платежі не здійснював, унаслідок чого допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Станом на 13 листопада 2025 року, за розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 66 639,61 грн, яка включає: 31 899,75 грн заборгованість за тілом кредиту; 26 047,74 грн заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом; 8 692,12 грн заборгованість за пенею. В зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору та наявністю простроченої заборгованості Банк набув право вимагати повернення всієї суми заборгованості, у тому числі основної суми кредиту, нарахованих процентів та пені. З огляду на викладене Акціонерне товариство «Акцент Банк» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 66 639,61 грн, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 19.12.2025 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою ним було подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо заявлених вимог в такому розмірі заперечив. Пояснив, що він визнає тіло кредиту, оскільки дійсно такий договір ним укладався. Проте, заперечив щодо нарахування відсотків, оскільки він є військовослужбовцем, учасником бойових дій. Крім того, банківська установа йому повідомила про те, що у разі сплати боргу одноразово в розмірі 30 000 грн, його боргові зобов`язання будуть виконані. Проте, сплатити борг в такому розмірі він не має змоги, так як у нього є велика заборгованість по інших кредитах та кошти з його пенсії стягуються державним виконавцем щомісяця. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 08 квітня 2024 року між Акціонерним товариством «Акцент Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № ABH0CT155101712596161542, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 31 900,00 грн строком на 36 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному умовами договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладено шляхом приєднання відповідача до запропонованих Банком умов, з використанням електронного підпису, що відповідно до вимог чинного законодавства України прирівнюється до власноручного підпису та свідчить про волевиявлення сторін на укладення договору. АТ «Акцент Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у визначеному договором розмірі, що підтверджується матеріалами справи. Водночас відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного та повного погашення кредиту і сплати передбачених договором платежів належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 13 листопада 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 66 639,61 грн, що складається з: 31 899,75 грн заборгованість за тілом кредиту; 26 047,74 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 8 692,12 грн пеня. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України та учасником бойових дій, що підтверджується наданими до суду доказами, зокрема посвідченням учасника бойових дій № [NUMBER] від 10.12.2015 року. Оцінюючи правові наслідки зазначених обставин, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а також військовозобов`язаним та резервістам з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, не нараховуються та не сплачуються штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом. Зазначена норма є спеціальною нормою матеріального права, спрямованою на забезпечення соціального та правового захисту осіб, які проходять військову службу в умовах особливого періоду та виконують конституційний обов`язок із захисту незалежності та територіальної цілісності України. Така норма має імперативний характер та підлягає обов`язковому застосуванню судами незалежно від умов кредитного договору. Суд звертає увагу, що дія вказаної норми не ставиться в залежність від волевиявлення кредитора, а також не потребує внесення змін до договору або укладення додаткових угод. Нарахування процентів та пені у період проходження військової служби суперечить прямій забороні, встановленій законом, і не може вважатися правомірним. При цьому суд зазначає, що звільнення від нарахування процентів та штрафних санкцій не означає звільнення від обов`язку повернення основної суми боргу (тіла кредиту). Обов`язок повернути отримані кредитні кошти зберігається за відповідачем як за позичальником, що узгоджується з положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України. Таким чином, суд приходить до висновку, що проценти за користування кредитом та пеня, нараховані відповідачу у період проходження ним військової служби, є такими, що нараховані з порушенням вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому не підлягають стягненню. Крім того, суд враховує, що спірні правовідносини є правовідносинами у сфері споживчого кредитування, а отже до них підлягають застосуванню також положення Закону України «Про споживче кредитування», зокрема щодо обмеження відповідальності споживача та недопущення надмірного фінансового навантаження. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент Банк» підлягають частковому задоволенню: у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту як обґрунтовані та підтверджені належними доказами; у частині стягнення процентів за користування кредитом та пені у задоволенні слід відмовити в тій частині, в якій вони нараховані за період проходження відповідачем військової служби. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України та учасником бойових дій, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також учасники бойових дій. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач як військовослужбовець та учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору у даній справі. Водночас, відповідно до частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі звільнення сторони від сплати судового збору судовий збір стягується з іншої сторони або компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки у даній справі відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі закону, а позовні вимоги задоволені частково, суд приходить до висновку, що судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає компенсації за рахунок коштів Державного бюджету України.

Outcome: partial