Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] через свого представника адвоката Косенчука Сергія Івановича звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його бабусі, [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за заповітом терміном у два місяці з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . Позивач, [PERSON] , не знав про смерть [PERSON] оскільки він на той час перебував за кордоном, у зв`язку з необхідністю проходження лікування через важку хворобу. Лікування вимагало регулярних медичних процедур, що зробило неможливим своєчасне повідомлення про смерть спадкодавця. 03 червня 2025 року перебуваючи в Федеративній Республіці Німеччина, м. Франкфурт-на-Майні, [PERSON] звернувся до нотаріуса Ульріке Шмітд із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив у прийнятті заяви через пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. На момент смерті [PERSON] вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 03 червня 2025 року [PERSON] видав довіреність на свою матір [PERSON] , що дозволило їй діяти від його імені для оформлення спадщини, у тому числі звертатися до нотаріуса та подавати заяви про прийняття спадщини. З 08 червня 2023 року по 19 липня 2025 року [PERSON] перебувала за кордоном, що унеможливило її своєчасне звернення до нотаріуса для оформлення спадкових прав. Після повернення до м. Миколаїв 28.07.2025 року вона одразу звернулася до нотаріуса і записалася на прийом на 07.08.2025 року. Представник позивача зазначив, що пропуск строку для прийняття спадщини стався через об`єктивні причини, тобто через тривале перебування за кордоном та необхідність проходження лікування. Факт родинних зв`язків між позивачем і [PERSON] підтверджується заповітом, а також іншими документами, які долучені до справи. З огляду на поважність причини пропуску строку прийняття спадщини та неможливість в інший спосіб захистити своє порушене право, позивач був змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.10.2025 року по зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження та запропоновано відповідачу подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження і позивачу встановлений п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача - адвокат Косенчук С.І. надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справу у відсутності представника відповідача, рішення просив прийняти на підставі наявних матеріалів справи та у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , про що був складений відповідний актовий запис № 2603 та видане Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2024 р. За життя, 23.07.2007р., [PERSON] клала заповіт яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження та все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, тобто все те, що їй буде належати та на що вона матиме право, в тому числі і належну їй на праві власності цілу квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лудою В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1126. З метою оформлення спадковий прав після смерті бабусі, [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , звернулася до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Проте, 07.08.2025 року, у прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом, їй було відмовлено з посиланням на вимоги ст. 1272 Цивільного кодексу України та п.п.3.15, 3.16 розділу 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, через пропуск шестимісячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини. У роз`ясненнях, наданих нотаріальною конторою, було вказано, що строк для звернення з відповідною заявою попущено та рекомендовано звернутися в суд. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями частини 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з вимогами статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа № 565/1145/17, правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та продовжено до теперішнього часу. Отже, з урахуванням веденого в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану, у позивача виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3 Конституції України). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.80 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Оскільки спадщина за померлою бабусею позивача ніким не прийнята, в матеріалах справи відсутні докази про наявність інших спадкоємців, які претендують на спадщину, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд дійшов висновку, визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved