Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 27 421,81 грн. та судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.09.2022 року о 20-50 годин в м. Запоріжжя, по вулиці Ладозька, 17А Дніпровського району, Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «GEELY» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2022 року по справі про адміністративне правопорушення №334/4531/22 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси Страхувальника [PERSON] , пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] , були застраховані згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» Оферта № 01854а2е від 16.02.2022 року. Власник пошкодженого автомобіля «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] , звернувся до АТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 19.09.2022 року. Дана заява була розглянута. Пошкодження застрахованого автомобіля було визнано страховим випадком. У зв`язку з чим, на підставі: Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість); Рахунок - фактура №АС-0422 від 18.10.2022 року Страхового акту: № АRХ3399846 від 24.10.2022 року; Розрахунок страхового відшкодування. АТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі: 67 258 грн. 02 коп., що підтверджується платіжним дорученням №924271 від 26.10.2022 року. Позивач просить згідно ст.ст. 993, 1166 ЦК України, стягнути з [PERSON] на свою користь сплачену потерпілому суму страхового відшкодування у розмірі 27 421,81 грн. та судовий збір в сумі 3 028,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував, а також просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв`язку з чим суд визнає її неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у її відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною 1статті 15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі частини 1статті 16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 17.09.2022 року о 20-50 годин в м. Запоріжжя, по вулиці Ладозька, 17А Дніпровського району, Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «GEELY» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2022 року по справі про адміністративне правопорушення №334/4531/22 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси Страхувальника [PERSON] , пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] , були застраховані згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» Оферта № 01854а2е від 16.02.2022 року. Власник пошкодженого автомобіля «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] , звернувся до АТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 19.09.2022 року. Дана заява була розглянута. Пошкодження застрахованого автомобіля було визнано страховим випадком. У зв`язку з чим, на підставі: Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість); Рахунок - фактура №АС-0422 від 18.10.2022 року Страхового акту: № АRХ3399846 від 24.10.2022 року; Розрахунок страхового відшкодування. АТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі: 67 258 грн. 02 коп., що підтверджується платіжним дорученням №924271 від 26.10.2022 року. Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, зобов`язання із заподіяння шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Згідно з роз`ясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди та її розмір. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір. В той же час, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач свої зобов`язання по сплаті коштів за заподіяну шкоду не виконав, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного, суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтованим, та таким, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин, а отже позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved