Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Представник позивача адвокат Бельдій Н.В., звернулася із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ягеллон Технікс», у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами про безпроцентну позику в розмірі 502586 грн. 70 коп., судові витрати в розмірі 5025 грн. 87 коп. Позов поданий з тих підстав, що 15.03.2019 між сторонами укладено договір безпроцентної позики № 1303/19-1, за яким [PERSON] надав відповідачу поворотну фінансову допомогу в сумі 150000 грн. з зобов`язанням повернути таку до 15.04.2019 року. Однак станом на 06.11.2025 року борг не повернуто. 03.03.2020 року [PERSON] та відповідач уклали договір безпроцентної позики № 03/03/20-1, за яким позивач надав відповідачу поворотну фінансову допомогу в сумі 100000 грн. з зобов`язанням повернути таку до 25.04.2020 року. Однак станом на 06.11.2025 року борг не повернуто. З урахуванням обчислених інфляційних втрат та основної суми заборгованості просить суд стягнути з відповідача в користь позивача 305680 грн. 63 коп. заборгованості за договором безпроцентної позики № 1303/19-1 від 15.03.2019 року, 196906 грн. 07 коп. заборгованості за договором безпроцентної позики № 03/03/20-1 від 03.03.2020 року та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та справу розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, повідомлявся належно. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позов, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, з огляду на положення ст. 280 ЦПК України, приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяву представника позивача, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.03.2019 між [PERSON] і ТзОВ «Ягеллон Технікс» укладено Договір безпроцентної позики № 1303/19-1, за умовами якого позивач передав відповідачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 150 000 грн., а останній зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу не пізніше 15.04.2019 року (а.с.17-18). Квитанцією від 15.03.2019 року підтверджується перерахування Мормілем ТОВ «Ягеллон Технікс» 150000 грн. на виконання умов вищевказаного Договору (а.с.22). 03.03.2020 між [PERSON] і ТзОВ «Ягеллон Технікс» укладено Договір безпроцентної позики № 03/03/20-1, за умовами якого позивач передав відповідачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 100 000 грн., а останній зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу не пізніше 25.04.2020 року (а.с.30-31). Актом прийому-передачі від 03.03.2020 року підтверджується, що [PERSON] передав, в представник ТОВ «Ягеллон Технікс» [PERSON] отримав 100000 грн. на виконання умов вищевказаного Договору (а.с.32). Як передбачено п. 1.3. Договору безпроцентної позики № 1303/19-1 від 15.03.2019 та Договору безпроцентної позики № 03/03/20-1 від 03.03.2020 року (з посиланням на п. 14.1.257 Податкового кодексу України) поворотна фінансова допомога сума коштів, що надійшла платникові податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Отже, за своєю правовою природою договір поворотної фінансової допомоги є договором позики. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У п. 5.1 укладених між сторонами Договорів визначено, що після закінчення строку, встановленого п.4.1 Договору, отримувач зобов`язується не пізніше одного календарного дня повернути надавачеві поворотну фінансову допомогу. Пунктом 5.2 Договорів визначено, що поворотна фінансова допомога повертається у безготівковому порядку шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок надавача та вважається поверненою з часу зарахування коштів на поточний рахунок надавача у банківській установі, що його обслуговує. Із змісту позову вбачається, що станом на день подання позову до суду та на день розгляду справи кошти позивачу не повернуто. Разом з тим, оскільки відповідач у визначений Договорами строк до 15.04.2019 року та 25.04.2020 року відповідно коштів позивачу не повернув, то у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України представник позивача просить також про стягнення інфляційних втрат за період прострочення оплати основного боргу. З огляду на те, що ТзОВ «Ягеллон Технікс» умов Договорів належним чином не виконало, безпроцентної позики [PERSON] у визначені Договорами строки не повернуло, суд приходить до висновку, що із відповідача в користь позивача слід стягнути 150000 грн. боргу за Договором безпроцентної позики № 1303/19-1 від 15.03.2019 року та 100000 грн. боргу за Договором безпроцентної позики № 03/03/20-1 від 03.03.2020 року. Під час вирішення спору про стягнення інфляційних втрат на період прострочення виконання зобов`язання суд виходить із наступного. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Між тим, стороною позивача не було враховано пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавия) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В період воєнного стану заборонено нараховувати такі суми. Також у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» N 2120-1Х від 15 березня 2022 року у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Як вбачається із розрахунку інфляційних втрат за Договором безпроцентної позики № 1303/19-1 від 15.03.2019 року, такі розраховані за період з травня 2019 року до вересня 2025 року, між тим з урахуванням вищенаведених положень ЦК України стягненню підлягають інфляційні втрати за період з травня 2019 року до лютого 2022 року включно в сумі 3418 грн. Із розрахунку інфляційних втрат за Договором безпроцентної позики № 03/03/20-1 від 03.03.2020 року, такі розраховані за період з травня 2020 року до вересня 2025 року, між тим з урахуванням вищенаведених положень ЦК України стягненню підлягають інфляційні втрати за період з травня 2020 року до лютого 2022 року включно в сумі 2215 грн. 90 коп. З приводу вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання суд зазначає наступне. Як вбачається із розрахунку 3 % річних за договором безпроцентної позики № 1303/19-1 від 15.03.2019 року, такі розраховані за період з квітня 2019 року до листопада 2025 року, за Договором безпроцентної позики № 03/03/20-1 від 03.03.2020 такі розраховані за період з 26.04.2020 до 06.11.2025 року, однак представником позивача не враховано Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України, зокрема п.15, згідно з яким у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки, штрафу, пені за таке прострочення. На підставі постанов Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із змінами), «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року №392 (із змінами), «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 року №641 (із змінами) та «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року №1236 (із змінами) з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України діяв карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ), у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на всій території України введено воєнний стан, який на даний час не закінчено. Таким чином, враховуючи пункти 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені за порушення умов договорів безпроцентної позики в період часу з березня 2020 року до сьогодні. З огляду на наведене в цій частині задоволенню підлягають лише вимоги про стягнення 3 % річних за Договором безпроцентної позики № 1303/19-1 від 15.03.2019 року за період з квітня 2019 року до 12 березня 2020 року в сумі 885 грн. 25 коп. В іншій частині заявлених позовних вимог до ТОВ «Ягеллон Технік» слід відмовити. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог слід стягнути з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial