Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 30 березня 2023 року Радомишльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено актовий запис № 55. Від спільного проживання сторони мають доньку: [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду спільний побут та господарство сторони не ведуть, останній час разом не проживають. Сім`я фактично розпалась, а тому виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. У зв`язку із чим, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду надала заяву про розгляд вказаної справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у передбачений законом спосіб, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов про розірвання шлюбу з відповідними доказами до нього не подав, заяв та клопотань не надіслав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 березня 2023 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30 березня 2023 року виданого Радомишльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено актовий запис № 55. Після реєстрації шлюбу позивачці надано прізвище [PERSON] . За час спільного проживання сторони мають спільну доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується виданим повторно Радомишльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 травня 2023 року, про що зроблено актовий запис №4. Відповідно довідки №463 від 12.08.2025 року виданої Ставецьким старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області слідує, що до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] входять [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а від так, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Щодо заявленої вимоги про залишення для подальшого проживання дитини разом із позивачем суд зазначає, що у відповідності до ст.. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Стаття 161СК України передбачає, що у разі якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дітей, та з урахуванням положень п. 33 Постанови КМУ від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», дана вимога є передчасною і задоволенню не підлягає. На цьому зокрема наголошує ВС у своїй постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 339/143/20, провадження № 61-6809св21. Судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial