Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

До Подільського районного суду міста Полтави надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позов вмотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2018 року. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17.04.2024 року у справі №545/497/24 шлюб розірвано. Донька проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] та перебуває на повному її утриманні, навчається у 2-Б класі Щербанівського ліцею. Позивачка створила всі необхідні й достатні умови повноцінного життя дитини, відповідально виконує свої батьківські обов`язки, утримує дитину, піклується про неї, організовує дозвілля та розваги. Позивачка просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Подільського районного суду міста Полтави від 12.11.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.12.2025 року, яке відкладено на 27.01.2026 року. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, але від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, у разі визнання відповідачем позову просить понесені нею витрати на професійну правничу допомогу покласти на неї. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог, не заперечує щодо визначення місця мешкання доньки із матір`ю. Представник третьої особи в судове засідання повторно не з`явився. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001р., зі змінами та доповненнями, встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.08.2018 року, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка має громадянство України, місце мешкання якої зареєстровано разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Батьком дитини є громадянин Туреччини Секні [PERSON] . Умови проживання дитини добрі, для дитини створені належні умови, про що наданий акт обстеження умов проживання, складений службою у справах дітей виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Таким чином, враховуючи визнання батьком позову, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини,а також відсутність перешкод щодо визначення місця проживання дитини саме з матір`ю за вказаною адресою, суд вважає за необхідним визначити місце проживання дитини із матір`ю [PERSON] , оскільки це відповідатиме найкращим інтересам малолітньої дитини, позивачка має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатися її вихованням, навчанням, лікуванням тощо. Водночас, визначення місця проживання дитини із матір`ю по своїй суті не є розлученням батька з дитиною, і жодним чином не втрачає прав, заснованих на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду із позовом про визначенням місця проживання дитини із матір`ю, позивачка сплатила судовий збір в сумі 1211.20 грн., що підтверджується банківською квитанцією, та понесла витрати на професійну правничу допомогу за повний супровід справи в суді першої інстанції у розмірі 16000,00 грн., які позивачка просить залишити за нею. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, понесені позивачем документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та 605,60 грн. підлягають поверненню позивачу із державного бюджету. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Враховуючи, що позивачка просить залишити за нею понесені витрати на правничу допомогу, а отже відмовляється від їх стягнення з відповідача, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за необхідним залишити за позивачкою, понесені нею витрати витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вищевикладеним,

Outcome: approved