Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

10 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» (далі позивач, ТОВ «Українські Фінансові Операції») через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 4404375 від 20 лютого 2024 року в загальному розмірі 20 000 грн. 00 коп., а також судові витрати в розмірі 2 422 грн. 40 коп. і 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 лютого 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено в електронній формі договір № 4404375 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір). За умовами Кредитного договору сума кредиту складає 2 000 грн. 00 коп., строк кредиту 360 днів: з 20 лютого 2024 року по 14 лютого 2025 року, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит у сумі 2 000 грн. 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту [NUMBER] , яку відповідач вказав особисто під час укладення договору. 23 вересня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до позивача відповідач не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські Фінансові Операції», ані на рахунки первісного кредитора. На підтвердження позовних вимог представник позивача адвокат Дідух Є.О. просив витребувати у АТ КБ « Приват Банк » ( місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д ) наступну інформацію: - щодо підтвердження належності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] платіжної картки № [NUMBER] ; - щодо підтвердження або спростування зарахування ( надходження ) на платіжну картку № [NUMBER] , банком - емітентом є АТ КБ « Приват Банк » за період часу з 20 лютого 2024 включно та протягом наступних п`яти календарних днів у розмірі 2 000 грн. 00 коп. за ініціативою ТОВ « Лінеура Україна » ( код ЄДРПОУ 42753492 ) через платіжного провайдера ( платіжну систему ) ТОВ « Пейтек Україна ». Таким чином, відповідачка має заборгованість перед позивачем за договором № 4404375 від 20 лютого 2024 року в загальному розмірі 20 000 грн. 00 коп. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2114946 від 10 грудня 2025 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 126 ). Ухвалою суду від 11 грудня 2025 року позовну заяву ТОВ «Українські фінансові операції » до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відому яких доведено, що розгляд справи відбудеться у порядку письмового провадження о 09 год. 00 хв. 09 січня 2026 року. Клопотання представника позивача адвоката Дідуха Є.О. про витребування доказів задоволено ( а.с. 127 128 ). 06 січня 2026 року на адресу суду з АТ КБ « ПриватБанк » надійшла витребувана судом інформація ( а.с. 135 136 ). Ухвалою суду від 09 січня 2026 року розгляд справи відкладено до 09 січня 2026 року ( а.с. 137 ) Сторони належним чином повідомленні про місце, дату та час розгляду справи ( 132 134, 141 ). Від відповідача на адресу суду не надходило будь яких заяв ( клопотань ). Не скористалася відповідач і правом подати відзив на позов. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 20 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідачки шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 19718 ( а.с. 23 33 ). За умовами Кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» надає [PERSON] кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. (п. 1.2 Кредитного договору), строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 20 днів (п. 1.3 Кредитного договору). За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ «Лінеура Україна» проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 2,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту (п. 1.4.1 Кредитного договору). Знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується, якщо клієнт до 10 березня 2024 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п. 1.4.2 Кредитного договору). ТОВ «Лінеура Україна» на виконання умов кредитного договору 20 лютого 2024 року надало відповідачу кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп., перерахувавши на платіжну картку № 4149-49915688-3322, указаною відповідачем при укладенні кредитного договору, що підтверджується інформації АТ КБ « ПриватБанк», яка надійшла на вимогу суду 06 січня 2026 року ( а.с. 135 136 ). Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 23 вересня 2024 року у відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна» виникла заборгованість у розмірі 20 000 грн. 00 коп., з яких сума заборгованості за основним боргом ( сумою кредиту ) 2 000 грн. 00 коп., сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором - 10 850 грн. 00 коп., сума заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ « Українські фінансові операції » - 7 150 грн. 00 коп. ( а.с. 37 43 ). Між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» 23 вересня 2024 року укладено договір факторингу № 23/09/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило за грошові кошти ТОВ «Українські фінансові операції» право грошової вимоги, строк зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Лінеура Україна». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору ( а.с. 61 71 ). Згідно з витягом із реєстру боржників до договору факторингу № 23/09/2024 від 23 вересня 2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 13 850 грн. 00 коп., з яких 2 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 850 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками; 1 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за штрафами ( а.с. 72 73 ). ТОВ «Українські фінансові операції» після відступлення права вимоги за Кредитним договором до відповідача у межах строку дії договору нараховано відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 2,5% у сумі 7 150 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором № 4404375 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року за 143 календарних днів ( 24.09.2024-13.02.2025) ( а.с. 37 38 ). Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача остання не здійснювала платежів для погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин 1, 2 сті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Судом встановлено, що кредитний договір, про який йдеться у справі, за формою відповідає вимогам законодавства, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. [PERSON] при укладенні договору пройшла ідентифікацію за паспортними даними, ідентифікаційним кодом, номером мобільного телефону, погодилася на запропоновані умови кредитування і скористалася кредитом, який був перерахований на зазначений нею картковий рахунок. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість загальний розмір кредитної заборгованості відповідача перед позивачем становить 20 000 грн. 00 коп. Відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми кредитної заборгованості, що нарахована згідно умов укладеного договору. Таким чином, зважаючи, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором не виконала, а позивач отримав право грошової вимоги за кредитом, то позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення інфляційних витрат і 3% річних: Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Згідно з ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. При ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Тобто це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 20 лютого 2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення, інфляційних втрат та 3% річних, не передбачено нормами ч. 10 та 11 ст. 265 ЦПК України, в яких передбачено нарахування відсотків або пені. Крім того вимоги про нарахування інфляційних втрат та 3% річних у воєнний час суперечить чинному законодавству, тому не підлягають задоволенню. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., сплачений за ставкою 0,8 за подання позову за допомогою підсистеми «Електронний суд» ( а.с. 1 ). До судових витрат також відносяться витрати на правничу допомогу (ст.133 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок довести неспівмірність заявлених витрат покладається на відповідача. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: довіреність у порядку передоручення від 01 серпня 2024 року, яка дійсна до 31 грудня 2025 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5972/10, видане на ім`я Дідуха Є.О., договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01серпня 2025 року, заявка № 4404375 на виконання доручення до договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року, детальний опис робіт ( наданих послуг ) № 4404375 від 25 листопада 2025 року, акт № 4404375 прийому - передачі виконаних робіт ( наданих послуг ) згідно договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року, рахунок на оплату № 4404375-2025 від 25 листопада 2025 року на суму 10 000 грн. 00 коп. ( а.с. 111 119 ). Відповідач не скористалася своїм правом подати заперечення щодо зазначеного розміру судових витрат, відтак суд не вбачає підстав для їх зменшення. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial