Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач АТ "Сенс Банк" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 липня 2020 року між АТ "Сенс Банк" та [PERSON] укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501257314, відповідно до умов якої відповідачці було надано кредит у сумі 100196,85 грн строком на 60 місяців. Процентна ставка - 13,99 % річних. Кінцевий термін повернення кредиту - 23 липня 2025 року. Комісія за обслуговування кредиту - 2,1 % від суми кредиту. Відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання, взяті на себе за угодою про надання споживчого кредиту від 23 липня 2020 року № 501257314, допустила заборгованість у сумі 124200,65 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 76658,10 грн, проценти за користування кредитом у сумі 13806,33 грн, комісія у сумі 33736,22 грн. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за угодою про надання споживчого кредиту від 23 липня 2020 року № 501257314 у сумі 124200,65 грн, а також присудити з неї судовий збір у сумі 2422,40 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року прийнято до провадження позовну заяву АТ "Сенс Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Зазначена ухвала була надіслана відповідачці за адресою, за якою зареєстроване її місце проживання, проте поштове відправлення з ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повернуто відправнику з проставленням 14 листопада 2025 року у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи у місці проживання. Отже, за положеннями п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачці 14 листопада 2025 року (зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 752/5040/19, від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18). У відзиві на позовну заяву відповідачка зазначила, що у рахунок погашення заборгованості за угодою про надання споживчого кредиту від 23 липня 2020 року № 501257314 вона 29 серпня 2025 року сплатила АТ "Сенс Банк" 1000,00 грн, які не були враховані позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості. Також вона звернулася до банку з заявою про розстрочення виконання зобов`язань за угодою про надання споживчого кредиту від 23 липня 2020 року № 501257314, яка банком не розглянута. У відзиві [PERSON] просила суд відкласти вирішення справи для врегулювання спору між сторонами у позасудовому порядку та відмовити у задоволенні позовних вимог АТ "Сенс Банк" у заявленому розмірі. Відповідь на відзив позивач АТ "Сенс Банк" до суду не подав. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). 23 липня 2020 року [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту, Оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501257314,, які разом з Акцептом пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501257314, додатком № 1 Графіком платежів та розрахунком сукупної вартості кредиту та орієнтовної реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг становлять договір про споживчий кредит (угоду про надання споживчого кредиту від 23 липня 2020 року № 501257314). За умовами угоди про надання споживчого кредиту від 23 липня 2020 року № 501257314 АТ "Сенс Банк" зобов`язалось надати позичальниці [PERSON] кредит у сумі у сумі 100196,85 грн строком на 60 місяців. Процентна ставка за користування кредитом становила 13,99 % річних, комісія за обслуговування кредиту - 2,1 % від суми кредиту. Повернення кредиту, сплата процентів та інших платежів повинна була здійснюватись відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). На виконання умов угоди про надання споживчого кредиту від 23 липня 2020 року № 501257314 банком надано [PERSON] кредит у сумі 100196,85 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 23 липня 2020 року № 1129319 року (а. с. 17). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позичальниця [PERSON] у встановлений в угоді про надання споживчого кредиту від 23 липня 2020 року № 501257314 термін не повному обсязі повернула кредит. За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Проценти за користування кредитом за угодою про надання споживчого кредиту від 23 липня 2020 року № 501257314 нараховані у межах погодженого сторонами договору строку кредитування у сумі 13806,33 грн. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку чи іншій кредитній установі встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання та комісія за обслуговування кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (кредитною установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості кредитодавця як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо сплати комісії, так і в подальшому нараховувати її та вимагати її сплати позичальником (у тому числі і в судовому порядку). Угодою про надання споживчого кредиту від 23 липня 2020 року № 501257314 сторони перебачили, що розмір комісії за обслуговування кредиту становить 2,1 % від суми кредиту. Комісія не була прихованою, позичальниця [PERSON] ознайомилася і погодилася з її розміром підписуючи кредитний договір, та в подальшому не оспорювала її в судовому порядку. Розмір комісії за обслуговування кредиту, нарахованої позивачем, становить 33736,22 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Після пред`явлення позову відповідачка на погашення заборгованості сплатила грошові кошти у розмірі 3000,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 29 серпня 2025 року № 888849, від 28 листопада 2025 року № 22169374, від 19 грудня 2025 року № 22204903. Відповідно до положень ст. 534 ЦК України суд ураховує ці суми як сплачені на погашення заборгованості за процентами за користування кредитом. З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідачки [PERSON] на користь АТ "Сенс Банк" заборгованість за угодою про надання споживчого кредиту від 23 липня 2020 року № 501257314 у сумі 121200,65 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 76658,10 грн, проценти за користування кредитом у сумі 10806,33 грн (13806,33 грн - 3000,00 грн = 10806,33 грн), комісія у сумі 33736,22 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, суд присуджує з відповідачки [PERSON] на користь АТ "Сенс Банк" судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 2363,89 грн (121200,65 грн/ 124200,65 х 2422,40 грн = 2363,89 грн).

Outcome: partial