Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №705413531 від 24.08.2021 року у розмірі 22789,10 грн та судові витрати в справі, з яких 2422,40 грн судовий збір та 7000,00 грн витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позову посилався на те, що 24 серпня 2021 року відповідач уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 705413531 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно з умовами якого кредитодавець перерахував грошові кошти в сумі 5500,00 грн на банківську карту № [NUMBER] хх-хххх-7574, яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого продовжувався укладенням додаткових угод. Відповідно до умов вказаного договору до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. У подальшому, 27 травня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило вказане право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», уклавши з ним договір факторингу №27/0524-01. 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в сумі 22789,10 грн. Посилався на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 22789,10 грн. Вказану суму просив стягнути з відповідача та понесені судові витрати. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.210). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.10.2025 витребувано від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» інформацію щодо підтвердження факту належності [PERSON] платіжної картки, а також підтвердження факту зарахування грошових коштів у розмірі 5500,00 грн від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.130-131). У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов не надав. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Ухвалою суду від 21.01.2026 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 24 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір № 705413531 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. На підтвердження укладення договору позивачем надано довідку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі, в якій зазначено, що [PERSON] підписав акцепт одноразовим ідентифікатором: MNV9367MF, який було відправленого позичальнику 24.08.2021 о 8:40:10 год на номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с.12). Згідно з п.1.1 Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 5500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п. 1.3 Договору, кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 5500,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено 23.09.2021. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Виконання первісним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 5500,00 грн відповідачу підтверджується платіжним дорученням від 24.08.2021, зі змісту якого вбачається, що платником ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" здійснено переказ коштів згідно з договором № 705413531 від 24.08.2021 [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну карту № [NUMBER] (а.с. 9). Крім того, згідно з повідомленням АТ КБ "Приват Банк" № 20.1.0.0.0/7-251104/67906-БТ від 11.11.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку 24.08.2021 був зарахований платіж у сумі 5500,00 грн, що відповідає даті укладання кредитного договору та сумі наданого кредиту (а.с.222). Відповідно до виписки з особового рахунку, а також розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором № 705413531 від 24.08.2021 станом на 25.06.2025 - 22789,10 грн, яка складається з: 5500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17289,10 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 43, 123-125). Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Кредитний договір №705413531 від 24.08.2021 підписаний з використанням одноразового ідентифікатора. Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Згідно зі ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 705413531 від 24.08.2021 року та [PERSON] був підписаний шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника. Отже, між сторонами був укладений кредитний договір, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису, факт укладання, підписання якого та отримання кредитних коштів за яким, відповідачем не спростовано. Враховуючи вищевикладене, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо набуття ТОВ «Юніт Капітал» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Згідно з частиною першою статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За змістом ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) було укладено Договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.70-73). Відповідно до п. 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Згідно з п.1.3 вказаного договору право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.5 договору встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Згідно з п. 2.1 розділу 2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. А згідно з п. 4.1. цього договору право вимоги переходить до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. 26.10.2021 на виконання п. 2.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 складено та підписано Реєстр прав вимоги №166, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за кредитним договором, фінансування , належне до сплати за цим договором факторингу становить 9 391 130, 77 грн (а.с. 68-69). Згідно з актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимог № 157 від 26.10.2021 за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» сплатило грошові кошти на рахунок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у загальному розмірі 9 391 130,77 грн (а.с.67). Крім того, 28.11.2019 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою п. 8.2 договору викладено в новій редакції, за яким строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.75 на звороті). 31.12.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, в якому також наведені такі пункти та умови (а.с. 76-79): Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3 договору під правом вимоги розуміються права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.5 договору встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Згідно з п. 2.1 розділу 2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 8.2. строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому випадку до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 31.12.2021 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 27, згідно з якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року (а.с.81). 31.12.2022 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №31, згідно з якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2023 року (а.с.81 на звороті). 31.12.2023 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 32, згідно з якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року (а.с.82). Умови зазначеного договору факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договору не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договору факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстр про передачу права вимоги, наявний у матеріалах справи, та є належним доказом щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.62-65). Відповідно до п. 1.3 вказаного договору під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.5 договору факторингу №27/0524 від 27.05.2024 встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору. А згідно з п. 4.1. цього договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги по формі встановленій у відповідному додатку. 27.05.2024 на виконання п. 2.1 договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024 складено та підписано Реєстр прав вимоги №1 від 27.05.2024, за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №705413531 від 24.08.2021 року в сумі 22789,10 грн; фінансування, належне до сплати за цим договором факторингу становить 5 602 405,52 грн (а.с.139-140). Згідно з платіжною інструкцією № 6617 від 30.05.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило грошові кошти на рахунок ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 у загальному розмірі 5 602 405,52 грн (а.с.29). 04.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю (а.с. 56-59). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 22789,10 грн, з яких 5500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 17289,10 грн сума заборгованості за відсотками за Кредитним договором №705413531 від 24.08.2021, ціна продажу, належна до сплати за цим реєстром складає 6 810 635,54 грн (а.с.54-55). Згідно з платіжними інструкціями № 483 від 25.06.2025, № 467 від 10.06.2025, № 468 від 10.06.2025, № 469 від 11.06.2025, № 470 від 11.06.2025, № 478 від 19.06.2025 та № 479 від 19.06.2025 ТОВ «Юніт Капітал» сплатило грошові кошти на рахунок ТОВ «Універсал Банк» за договором факторингу № 04/06/25 від 04.06.2025 у загальному розмірі 6 810 635,54 грн (а.с. 47-50). Отже, наявними в матеріалах справи доказами, підтверджується перехід права вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 24.08.2021 року №705413531. Щодо виконання взятих зобов`язань за кредитним договором відповідачем. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач зазначав що у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідач має заборгованість в сумі 22789,10 грн, з яких: 5500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17289,10 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). Так в цьому випадку відповідач за договором кредитної лінії № 705413531 від 24 серпня 2021 року з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» отримав кредитні кошти в сумі 5500,00 грн. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення [PERSON] отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом. Таким чином, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернув, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) по вищевказаному договору, підлягають задоволенню. При цьому, вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. Як вбачається з п. 1.3. договору кредитної лінії № 705413531 від 24 серпня 2021 року, кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 5500,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 23 вересня 2021 року. Згідно з п. 1.5. договору загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (траншів), отриманих протягом всього строку дії договору. Відповідно до п. 1.7. договору кредитної лінії № 705413531 від 24 серпня 2021 року кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі дисконтний період), а саме до 23 вересня 2021 року. Як вбачається з укладеного договору, позичальник має сплачувати визначені у Договору кредитодавцю відсотки за користування кредитом. Відповідно до п. 1.9.1. Договору на період строку, визначеного п. 1.7. Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 642,40 процентів річних, що становить 1,76 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно з п. 1.9.2, за умови продовження Дисконтного періоду на умовах п. 1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною ставкою в розмірі 642,23 % річних, що становить 1,76 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. Відповідно до п. 1.9.3, у випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 % річних що становить 1,98% в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,98 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору. Пунктом 1.12., визначено, що сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових траншів за Договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитного договору (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: 1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переноситься на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак про не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; 1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожен день користування ним. Таким чином, сторони визначили, що кредитними коштами [PERSON] користується з огляду на наступні процентні стаки, які є встановленими для кожного періоду строку кредитування: дисконтна процентна ставка 642,40 % річних ( 1,76% за кожний день), з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Індивідуальна процентна ставка 642,23 % річних (1,76 % за кожний день), а також в разі після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної плати оплати процентів, Базова процентна ставка 766,50 % річних (2,10% за кожний день). Та на підставі п.1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожен день користування ним. Отже, судом встановлено, що умовами договору строк кредиту було визначено 30 днів з 24.08.2021 до 23.09.2021, який є Дисконтним періодом, проте у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, строк кредитування продовжено ще на 89 днів та протягом вказаного строку позивачем нараховано проценти, які відповідають умовам укладеного кредитного договору. Згідно з розрахунками заборгованості, здійснених ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість визначена за період з 24.08.2021 по 21.12.2021 за відповідними процентними ставками, а саме: за період 24.08.2021 по 23.09.2021, який є Дисконтним періодом, відсотки нараховувались за відсотковою ставкою 1,76% відповідно до п.1.9.1 договору, та становили 96,80 грн на день; а з 24.09.2021 відсотки нараховувались за відсотковою ставкою 2,98% відповідно до п.1.12.2 договору, та становили 163,90 грн, що відповідає умовам укладеного договору, оскільки таке нарахування мало місце у строк визначений п.1.12.1 та за відповідними процентними ставками (а.с. 44-46). Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено розмір нарахованих процентів у сумі 17289,10 грн, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру визначених умовами договору відсоткових ставок за кожен день прострочення та періоду кредитування, а також продовження строку дії кредитної лінії, відповідно до п.п. 1.12. договору. Відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором № 705413531 не погасив. Таким чином, оскільки відповідач не виконує умов кредитного договору, добровільно та в визначені строки не сплачує визначені договором платежі, а позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, позовні вимоги підлягають задоволенню та з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 22789,10 грн, яка складається з: 5500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17289,10 грн - заборгованість за відсотками. Отже, позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з приписів ст.141 ЦПК України, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, згідно з квитанцією № 25564 від 22.08.2025, які зараховані до спеціального фонду державного бюджету України згідно з випискою (а.с. 101,103). Зважаючи на повне задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2422,40 грн. Крім судового збору позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничну допомогу у розмірі 7000,00 грн. Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» під час судового розгляду справи здійснювало адвокатське бюро «Тараненко та партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 та додаткової угоди № 25770539260 до договору (а.с. 40, 41-42). Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг на виконання доручення договору № 05/06/25-01 від 05.06.2025 адвокатським бюро «Тараненко та партнери» надано юридичні послуги ТОВ «Юніт Капітал», а саме: складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал»» до [PERSON] , вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок [PERSON] , підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 705413531 від 24.08.2021 на рахунок [PERSON] (а.с. 39). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, що здійснив позивач, суд виходить з вимог ст. 133, 137, 141 ЦПК України, згідно з якими судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову суд покладає на відповідача. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послугта виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно з яким ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved