Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яку мотивує тим, що 26.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №103802384, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у сумі 3500,00 грн., а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Стверджує, що Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Однак відповідач не виконала належним чином умов кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову заборгованість відповідача становить 14315 грн., з яких: 3500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10150 грн. заборгованість за процентами; 665 грн. заборгованість за комісією. 30.05.2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т, згідно якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло нового статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги, в тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором №103802384 від 26.01.2023 року. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №103802384 від 26.01.2023 року у розмірі 14315 грн. та судові витрати зі сплати судового збору 2 422,40 грн. і на правничу допомогу 8000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви позивач просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №103802384, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у сумі 3500,00 грн. строком на 100 днів. Комісія за надання кредиту 665,00 грн. Проценти за користування кредитом: 700,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. (п.1 Договору). Відповідач отримала кредитні кошти в сумі 3500 грн., що підтверджується платіжним дорученням 58246746 від 26.01.2023 року. Проте, взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, відповідач не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 14315 грн., з яких: 3500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10150 грн. заборгованість за процентами; 665 грн. заборгованість за комісією. 30.05.2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т, згідно якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло нового статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги, в тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором №103802384 від 26.01.2023 року. Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в неї заборгованості, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Із ст.1050ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконала, що виявилося у неповернення кредитних коштів, що стало наслідком звернення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості за кредитним договором, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заявленої заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Також, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача 8000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу та оглянувши матеріали справи судом встановлено, що позивач надав такі представнику за надані послуги, в тому числі з представлення інтересів по вказаній справі про стягнення заборгованості, а тому суд дійшов до висновку, що позивачем обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу та така вимога підлягає до задоволення. Крім того, як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved