Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимог позивачів, заперечень відповідача. Позов. До Калинівського районного суду Вінницької області 18.02.2025 надійшла позовна [PERSON] та [PERSON] , в інтересах та від імені якого діє [PERSON] , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертон Логістик» (далі ТОВ «Овертон Логістик») про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовними вимогами цього позову зазначено: 1.Стягнути з ТОВ «Овертон Логістик» на користь [PERSON] , сина загиблої, 800000,00 грн. моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. 2.Стягнути з ТОВ «Овертон Логістик» на користь [PERSON] , чоловіка загиблої, 800000,00 грн. моральної шкоди завданої смертю [PERSON] внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. 3.Стягнути з ТОВ «Овертон Логістик» на користь [PERSON] , чоловіка загиблої 20575,45 грн. витрат на лікування [PERSON] , в результаті ДТП. 4.Стягнути з ТОВ «Овертон Логістик» на користь [PERSON] , чоловіка загиблої, 11607,00 грн. витрат на поховання [PERSON] . 5.Стягнути з ТОВ «Овертон Логістик» на користь [PERSON] , чоловіка загиблої, 106510,00 грн. витрат на придбання пам`ятника загиблій [PERSON] . В рамках кримінального провадження № 12023020000000165 від 08.02.2023 в Калинівському районному суді розглядалась справа по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб. Так, [PERSON] , 08.02.2023 року орієнтовно о 17.00 годині керуючи транспортним засобом у складі автомобіля «Renault T 440», державний номерний знак [NUMBER] , із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», державний номерний знак [NUMBER] , рухався в напрямку м. Житомир. На об`їзній дорозі м. Калинівки Вінницької області, не врахував швидкості руху транспортного засобу та дорожню обстановку та допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER] . В автомобілі Daewoo Lanos перебувало дві особи: водій [PERSON] та інструктор [PERSON] . В результаті ДТП [PERSON] , отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких померла в лікарні Вінницької міської клінічної лікарні ШМД. Ухвалою Калинівського районного суду від 15.07.2024 кримінальне провадження №12023020000000165 від 08.02.2023 по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб-закрите на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України , у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Цивільний позов [PERSON] та [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертон Логістик» про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, необхідно залишити без розгляду. Докази, які наявні в матеріалах кримінального провадження є належні, допустимі, достовірні та свідчать про те, що [PERSON] , маючи об`єктивну можливість виявити автомобіль «Daewoo Lanos» під керуванням [PERSON] , не врахував швидкості руху транспортного засобу, дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в момент виникнення небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, а відтак є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст. 286 КК України. Його дії є порушенням вимог «Правил дорожнього руху» України, і перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті [PERSON] . Автомобіль «Renault T 440», реєстраційний номер [NUMBER] , із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», державний номерний знак [NUMBER] , перебуває на балансі ТОВ «Овертон Логістик», тому, ця юридична особа несе цивільно-правову відповідальність за заподіяну шкоду відповідно до ст. 1187 ЦК України. Внаслідок ДТП та у зав`язку зі смертю [PERSON] , її сину, [PERSON] , та чоловіку, [PERSON] , спричинено непомірні душевні страждання. Втрата матері, найближчої людини для дитини, назавжди лишає травму. [PERSON] постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про смерть мами не залишають його і до теперішнього часу. Емоційний стан сина дуже нестійкий. Він відчуває глибокі моральні страждання у вигляді відчуття горя та непоправної втрати. Чоловік загиблої, потребує моральної підтримки сам, разом з тим, займається дитиною. Психічний стан [PERSON] , у зв`язку із втратою дружини, є тяжким, час та зусилля, необхідні для відновлення повноцінного життя є довгим та складним. Таким чином, наслідки кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, постали для чоловіка та сина [PERSON] , є суттєво психотравмуючі, обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфери існування, досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликають появу негативних психологічних переживань. Загибла [PERSON] з моменту ДТП і до моменту смерті перебувала на лікуванні в лікарні КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги з 08.02.2023 по 11.02.2023. Витрати на придбання ліків становлять 20575, 45 грн. Витрати на поховання: 11607 грн. (з яких 9630 грн. - ритуальні послуги та 1977 грн. копка могили) - копії додаються. Витрати на придбання пам`ятника - 106 510 грн. Загальна сума майнової шкоди становить 138692, 45 грн. Відзив. До суду 08.04.2025 надійшов відзив представника відповідача за довіреністю [PERSON] , у якому він просив відмовити [PERSON] та [PERSON] , в інтересах та від імені якого діє [PERSON] , у задоволені позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертон Логістик» у справі №132/521/25 у повному обсязі з таких підстав. Позовні вимоги позивача ґрунтуються на заподіянні [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 08.02.2023 (далі «ДТП»). Ця ДТП сталась в результаті зіткнення двох транспортних засобів: 1) тягача марки Renault модель Т400, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки Shmitz модель SKO 24L, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; 2) автомобіля марки Daewoo модель Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У вказаному випадку ДТП трапилося внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, що не заперечується самим позивачем у позовній заяві. Через такі обставини, врегулювання цього цивільно-правого спору повинно бути реалізовано на підставі положень статті 1188 ЦК України, де встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Аналіз положень частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що вказана норма застосовується у випадку заподіяння шкоди особою, яка володіє джерелом підвищеної небезпеки. Разом з цим, вказана норма не може застосовуватися у випадку, якщо шкода завдана декількома об`єктами, діяльність з якими пов`язана з підвищеною небезпекою, оскільки у таких правовідносинах застосуванню підлягає норма статті 1188 ЦК України. Якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки самими їх володільцям, відшкодування шкоди відбувається за правилами частини першої статті 1188 ЦК України. Отже, встановлення факту наявності або відсутності вини, а також ступеню такої вини водіїв, є обов`язковою умовою задоволення або відмови у задоволенні позовних вимог у цій Справі. У свою чергу, Позивачем не надано жодного належного доказу наявності вини [PERSON] у спричиненні ДТП. Варто звернути увагу Суду, що ДТП сталося на автомобільній дорозі М-21 «Виступовичі Могилів-Подільський» під час навчальної їзди на автомобілі марки Daewoo модель Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , що використовувався автошколою ТОВ «Автоплюс К», код ЄДРПОУ 35662386, як автомобіль для проведення практичних занять з водіння на підставі тимчасового реєстраційного талону [NUMBER] . Так, під час ДТП [PERSON] навчалася водінню та перебувала на водійському сидінні автомобіля Daewoo, а водій автомобіля Daewoo [PERSON] працювала інструктором з підготовки водіїв у автошколі ТОВ «Автоплюс К» на підставі цивільно-правового договору № 4 від 13 січня 2023 року, атестату спеціаліста серії [NUMBER] та перебувала на передньому правому пасажирському сидінні. В порушення положень ПДР, водій-інструктор [PERSON] та стажер-початківець [PERSON] здійснювали початкове навчання водінню на заміській дорозі, де дозволена швидкість 90 км/год, а не на закритих майданчиках, автодромах або у місцях, де відсутні інші учасники дорожнього руху. ДТП сталося внаслідок недотримання водіємінструктором [PERSON] та стажером-початківцем [PERSON] вимог п.п. 1.5, пп. «в» п. 12.9, п. 24.4, пп. «д» п. 27.2 ПДР, чим створили небезпечну аварійну дорожню ситуацію, що призвело до ДТП. У наданій позивачем ухвалі від 15.07.2024 відсутні будь-які посилання на факт порушення [PERSON] ПДР та вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Крім того, в силу вимог ЦПК України ухвала від 15.07.2024 не має для цієї справи преюдиціального значення, оскільки у ній відсутні висновки про вчинення [PERSON] будь-якого правопорушення, тому посилання Позивача на цю ухвалу є протиправним. Визначаючи розмір моральної шкоди суду, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням вказаних цивільним позивачем і встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, тривалості моральних страждань цивільних позивачів у зв`язку з необхідністю докладення додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду її звернення, глибини та ступеню моральних страждань, яких вони зазнали, враховуючи ступінь вини потерпілої, з тим, щоб розмір відшкодування моральної шкоди не був надто мізерним та надто надмірним, таким що не призведе до порушення балансу прав та інтересів конкретного громадянина і суспільного інтересу. Проте, розрахунок розміру моральної шкоди, вказаний позивачем у позові, не відповідає вказаним вимогам. Крім того, позовні вимоги вказані без врахування того, що 19.05.2023 позивач отримав від ПрАТ «СК «Арсенал страхування» страхове відшкодування у розмірі 233200,00 грн, на підтвердження чого надаємо платіжну інструкцію №24712936 від 19.05.2023. Відповідь на відзив. До суду 15.04.2025 надійшла відповідь на відзив представника позивачів адвоката Чепіжака М.В., у якій він, серед іншого, зазначив про зміну позовних вимог. Позовними вимогами визначено: 1.Стягнути з ТОВ «Овертон Логістик» на користь [PERSON] , сина загиблої, 750000,00 грн. моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. 2.Стягнути з ТОВ «Овертон Логістик» на користь [PERSON] , чоловіка загиблої, 750000,00 грн. моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Правом подати заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористався. Водночас після поновлення провадження у справі на підставі ухвали суду від 12.09.2025 до суду 17.12.2025 надійшли додаткові пояснення у справі представника відповідача [PERSON] , згідно із якими у матеріалах витребуваної судом кримінальної справи №132/1213/23 відсутні належні і достатні докази наявності протиправних дій та вини водія [PERSON] у спричиненні ДТП, оскільки у цій справі відсутній обвинувальний вирок суду. В порушення положень ПДР водій-інструктор [PERSON] та стажер-початківець [PERSON] здійснювали початкове навчання водінню на заміській дорозі, де дозволена швидкість 90 км/год, а не на закритих майданчиках, автодромах або у місцях, де відсутні інші учасники дорожнього руху. ДТП сталося внаслідок недотримання водієм-інструктором [PERSON] та стажером-початківцем [PERSON] вимог п.п. 1.5, пп. «в» п. 12.9, п. 24.4, пп. «д» п. 27.2 ПДР, чим створили небезпечну аварійну дорожню ситуацію, що призвело до ДТП. ІІ. Процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до суду 18.02.2025. До суду 20.02.2025 надійшли витребувані відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) позивача та інформація щодо юридичної адреси відповідача. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 20.02.2025 відкрито провадження за вказаним позовом, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, направити відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї документами та надати строк до 13.03.2025 для подання відзиву проти неї із посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Підготовче засідання у справі призначено на 10:00 год. 14.03.2025. Цю ухвалу надіслано сторонам для відома. Після цього до Калинівського районного суду Вінницької області 10.03.2025 надійшло клопотання представника відповідача ТОВ «Овертон Логістик» - Карнакова Олексія Володимировича про відкладення підготовчого засідання на іншу дату у зв`язку з тим, що станом на 10.03.2025 відповідач не отримав копію позовної заяви та додані до неї документи, та із проханням повторно направити копію позовної заяви відповідачу, продовживши строк для подання відзиву. Також до Калинівського районного суду Вінницької області 12.03.2025 надійшла заява [PERSON] з проханням проводити судові засідання у справі без його та [PERSON] участі, за участі їх представника адвоката Чепіжака Миколи Васильовича. В підготовче засідання 14.03.2025 представник відповідача не з`явився, відомостей про причини його неявки не надходило. В це засідання з`явився представник позивачів адвокат Чепіжак М.В., який не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання. Розглянувши заявлене клопотання представника відповідача, суд 14.03.2025 ухвалив його задоволити, проведення підготовчого засідання відкладено на 13:00 год. 09.04.2025, постановлено поновити строк відповідачу для подання відзиву до 08.04.2025. До суду 08.04.2025 надійшов відзив представника відповідача. У підготовче засідання 09.04.2025 з`явилися: представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Чепіжак М.В. та представник відповідача ТОВ «Овертон Логістик» - Карнаков О.В., який взяв в ньому участь в режимі відеоконференції. У цьому підготовчому засіданні адвокат Чепіжак М.В. заявив клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання йому можливості підготувати відповідь на відзив. Представник відповідача щодо відкладення підготовчого засідання не заперечував. У зв`язку з наведеним судом ухвалено відкласти підготовче засідання на 10:00 год. 18.04.2025. До суду 15.04.2025 надійшла відповідь на відзив представника позивачів. До суду 17.04.2025 надійшло клопотання представника відповідача ТОВ «Овертон Логістик» - Карнакова О.В. про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з проходженням ним 18.04.2025 військово-лікарської комісії. У зв`язку з надходженням вказаного клопотання судом 18.04.2025 ухвалено відкласти підготовче засідання на 10:00 год. 12.05.2025, строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів. До суду 12.05.2025 надійшло клопотання представника позивачів [PERSON] та [PERSON] адвоката Чепіжака М.В. про призначення у справі судово-психологічної експертизи. У зв`язку з неявкою учасників процесу в підготовче засідання, призначене на 12.05.2025, його проведення відкладено на 11:30 год. 20.05.2025. У зв`язку з неявкою учасників процесу в підготовче засідання, призначене на 20.05.2025, його проведення відкладено на 14:00 год. 02.06.2025. У підготовче засідання 02.06.2025 з`явилися: представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Чепіжак М.В. та представник відповідача ТОВ «Овертон Логістик» - Карнаков О.В., який взяв в ньому участь в режимі відеоконференції. У цьому підготовчому засіданні адвокат Чепіжак М.В. підтримав заявлене клопотання про призначення експертизи та просив його задоволити, поклавши витрати за її проведення на відповідача. Представник відповідача щодо призначення експертизи заперечував, вказавши, що проведення експертизи повинна оплачувати сторона, яка ініціює її проведення. Після цього адвокат Чепіжак М.В. заявив клопотання щодо відкладення підготовчого засідання для надання йому можливості погодити із позивачами позицію щодо оплати експертизи. Представник відповідача щодо відкладення підготовчого засідання не заперечував. У зв`язку з наведеним судом ухвалено відкласти підготовче засідання на 15:30 год. 17.06.2025. У підготовче засідання 17.06.2025 з`явилися: представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Чепіжак М.В. та представник відповідача ТОВ «Овертон Логістик» - Карнаков О.В., який взяв в ньому участь в режимі відеоконференції. У цьому підготовчому засіданні адвокат Чепіжак М.В. заявив клопотання про залишення його клопотання про призначення у справі судово-психологічної експертизи. Представник відповідача щодо залишення без розгляду клопотання про призначення експертизи не заперечував. Правом подати заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористався. Ухвалою суду від 17.06.2025 клопотання представника позивачів [PERSON] та [PERSON] адвоката Чепіжака М.В. про призначення у справі судово-психологічної експертизи залишено без розгляду. Постановлено закрити підготовче провадження у цій справі, призначити справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 10:00 год. 10.07.2025. Встановлено такий порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень: дослідити письмові докази, заслухати пояснення сторін та їх представників. В подальшому розгляд справи відкладено на 09:30 год. 06.08.2025 за клопотанням представника позивачів адвоката Чепіжака М.В. у зв`язку з його хворобою. В судовому засіданні 06.08.2025 із занесенням до протоколу судового засідання ухвалено визнати явку позивачів обов`язковою, у зв`язку з чим судове засідання у справі відкласти на 15:30 год. 03.09.2025. У судове засідання 03.09.2025 з`явилися позивачі [PERSON] , [PERSON] , їх представник адвокат Чепіжак М.В. Представник відповідача ТОВ «Овертон Логістик» - Карнаков О.В. взяв участь в цьому судовому засіданні в режимі відеоконференції. У цьому судовому засіданні позивачами [PERSON] та [PERSON] підтверджено зміну позовних вимог та зміну їх розміру згідно із заявою, поданою до суду їх представником адвокатом Чепіжком М.В. У зв`язку з чим судом із занесенням до протоколу судового засідання ухвалено прийняти зміну та зменшення позовних вимог. У судовому засіданні 03.09.2025 судом досліджено письмові докази у справі, заслухано пояснення сторін у справі та їх представників, покази позивачів. Після закінчення з`ясування обставин справи та судових дебатів відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, ухвалено, що судове рішення буде проголошене о 14:00 год. 12.09.2025. Водночас під час ухвалення судового рішення суд дійшов висновку про необхідність з`ясування додаткових обставин - можливого впливу рішення суду у цій справі на права та обов`язки власника (володільця) автомобіля марки (моделі) «Renault T 440», номерний знак « [NUMBER] », а також враховуючи те, що позивач у справі [PERSON] , [INFO] , є неповнолітнім, з метою належного дослідження обставин у справі, які стосуються прав та інтересів неповнолітньої особи, та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, витребувати з канцелярії (архіву) Калинівського районного суду Вінницької області матеріали судової справи №132/1213/23 з метою їх дослідження в судовому засіданні. У зв`язку з цим, ухвалою суду від 12.09.2025 постановлено поновити судовий розгляд у справі, судове засідання у справі призначити на 15:00 год. 02.10.2025, витребувати з канцелярії (архіву) Калинівського районного суду Вінницької області матеріали судової справи №132/1213/23. Водночас проведення судового засідання у справі неодноразово було відкладено за клопотанням представників позивачів та відповідача для надання їм можливості ознайомитись з витребуваними судом матеріалами кримінального провадження, зайнятість у інших судових процесах тощо. До суду 17.12.2025 надійшли додаткові пояснення у справі представника відповідача Карнакова О.В. В судовому засіданні 14.01.2026 було досліджено витребувані судом матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023020000000165 від 08.02.2023, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України (судова справа №132/1213/23). Заслухано додаткові пояснення представника позивачів [PERSON] та [PERSON] адвоката Чепіжака М.В. та представника відповідача ТОВ «Овертон Логістик» - Карнакова О.В. Після закінчення з`ясування обставин справи та судових дебатів відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, ухвалено, що судове рішення буде проголошене о 15:00 год. 23.01.2026. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 27.10.2009 зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27.10.2009 відділом РАЦС Калинівського РУЮ у Вінницькій області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 6). У подружжя [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданим 19.03.2010 відділом РАЦС Калинівського РУЮ у Вінницькій області (а.с. 7). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.02.2023 Калинівським відділом ДРАЦС у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). Відповідно до довідки від 13.02.2023 Вінницького обласного бюро СМЕ причиною смерті [PERSON] стала відкрита черепно-мозкова травма, набряк, набухання головного мозку (а.с. 10). Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 15.07.2024 у справі 132/1213/23 закрито кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023020000000165 від 08.02.2023, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Вказане судове рішення 22.07.2023 набрало законної сили. Згідно із обвинувальним актом у цьому кримінальному провадженні [PERSON] , 08.02.2023 о 16:50 год., керуючи технічно справним автопоїздом у складі автомобіля «Renault T 440», державний номерний знак [NUMBER] , із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись 279 км автодороги М21, в напрямку м. Житомир, на об`їзній дорозі м. Калинівки Вінницької області, маючи об`єктивну можливість виявити автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка під час навчання із практичного керування разом з інструктором [PERSON] , рухалася у попутному напрямку по переду, не врахував швидкості руху транспортного засобу, дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в момент виникнення небезпеки для руху, та допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER] . В автомобілі «Daewoo Lanos» на час вказаного зіткнення перебувало дві особи: водій [PERSON] та інструктор [PERSON] . В результаті ДТП [PERSON] , отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла у Вінницькій міській клінічній лікарні ШМД. ІV. Оцінка суду. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, їх представників, дослідивши наявні у справі докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Частинами 3, 4 ст. 1166 ЦК України встановлено, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Водночас, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом встановлено, що в момент дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] керував автомобілем «Renault T 440», реєстраційний номер [NUMBER] , із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», державний номерний знак [NUMBER] . При цьому сідельний тягач «Renault T 440», реєстраційний номер [NUMBER] , перебував у користуванні ТОВ «Овертон Логістик», а напівпричіп «Schmitz SKO 24L», державний номерний знак [NUMBER] , належав відповідачу. Представник відповідача вказані фактичні обставини щодо перебування у володінні відповідача вказаних транспортних засобів у відзиві на позов та у судових засіданнях не заперечував, на запитання головуючого судді під час судового засідання 14.01.2026 представник відповідача ТОВ «Овертон Логістик» - Карнаков О.В. повідомив, що на час дорожньо-транспортної пригоди 08.02.2023 за участі [PERSON] останній перебував в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Овертон Логістик» та керував транспортними засобами, які використовувались відповідачем у його господарській діяльності: автомобілем «Renault T 440», державний номерний знак [NUMBER] , із напівпричепом «Schmitz SKO 24L», державний номерний знак [NUMBER] . Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Вирішуючи даний спір, суд не встановив, що шкода здоров`ю [PERSON] , яка спричинила її смерть, була завдана відповідним джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дії непереборної сили. Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів того, що відповідні несумісні із життям ушкодження здоров`ю були спричинені внаслідок умислу потерпілої [PERSON] . Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Верховний Суд України 03 грудня 2014 року при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Так, згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті. Згідно із ч.ч. 1, 4, 5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 , п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Водночас згідно із ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Поряд з цим, суд не погоджуються з позицією представника відповідача про те, що судом не встановлено винуватості працівника відповідача - водія [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за його участі 08.02.2023, з огляду на відсутність обвинувального вироку суду. Так, кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023020000000165 від 08.02.2023, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 15.07.2024 (судова справа№132/1213/23) закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Водночас передбачена п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України підстава для закриття кримінального провадження не є реабілітуючою. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак, у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. Близькі родичі померлого обвинуваченого відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 284 КПК України мають право висловити незгоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із його смертю. У цьому випадку кримінальне провадження продовжується в загальному порядку. При цьому, відповідачем не надано будь-яких доказів того, що близькі родичі померлого обвинуваченого заперечували щодо закриття судом кримінального провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України. Під час дослідження в судовому засіданні матеріалів судової справи №132/1213/23 таких даних не виявлено. Водночас відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Судове рішення, з огляду на положення ч. 6 ст. 81 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, щошкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, згаданою вище ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 15.07.2024 (судова справа№132/1213/23) про закриття кримінального провадження підтверджується вина водія відповідача [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок чого 08.02.2023 сталась дорожньо-транспортна пригода, у якій [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла в лікарні. Крім того, відповідач у відзиві зазначив, що у позовних вимогах не враховано здійснену страхову виплату. Однак, відповідачем не надано суду доказів того, що у виплаті страховика позивачам здійснено також відшкодування моральної шкоди згідно із положеннями ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»від 01.07.2004 № 1961-IV, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин. У зв`язку з цим, суд позбавлений можливості врахувати здійснену страховиком виплату при вирішенні цього спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 49 Постанови від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. З огляду на наведені положення законодавства, вимога позивачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення із відповідача ТОВ «Овертон Логістик» моральної шкоди у зв`язку із загибеллю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди дружини та матері [PERSON] ґрунтується на вимогах закону. Щодо розміру моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів, суд дійшов такого висновку. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Згідно із положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 86, 88 постанови від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). Велика Палата Верховного Суду від 29.06.2022 у постанові у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) дійшла висновку про те, що абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2022 року у справі № 748/359/20 (провадження № 61-8641св21) зроблено висновок, що «будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом». В судовому засіданні 03.09.2025 позивач [PERSON] в обґрунтування розміру завданої йому відповідачем моральної шкоди додатково зазначив, що загиблу дружину він її дуже любив і цінував, жив заради неї, їх сім`я через це переїхала у Вінницьку область, на Батьківщину дружини. Після смерті [PERSON] він почав погано спати, втратив значну частину своєї ваги, погано себе почуває. Неповнолітній [PERSON] суду повідомив, що весь час думає про смерть матері, найдорожчої йому людини. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачі зазнали душевних страждань у зв`язку зі смертю дружини та матері. І втрата рідної людини для них є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню. Неповнолітній [PERSON] позбавлений можливості отримати матеріальну та моральну підтримку матері у подальшому своєму житті. Відновити попередній стан життя позивачів неможливо. На переконання суду, з урахуванням засад розумності і справедливості, обставин справи, розмір грошової компенсації моральної шкоди позивачам складає по 400000 грн кожному. Згідно із п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачів моральну шкоду, завдану смертю дружини та матері, в розмірі 400000 грн кожному. У іншій частині позовних вимог слід відмовити. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Враховуючи те, що у відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачів звільнено від сплати судового збору, то згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути суму судового збору в дохід держави в розмірі 12 000 грн, виходячи із розрахунку 800000 грн (400000 грн + 400000 грн) - розмір задоволених позовних вимог х 22 500 грн (750000 грн х 2 : 100 х 1,5%) - розмір судового збору за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди відповідно підпункту 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» : 1500000 грн (750000 грн + 750000 грн) - ціна пред`явленого позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved