Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

02.07.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси, через систему «Електронний суд», надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] в сумі 6487,79 грн. та витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] є споживачем послуг філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № [NUMBER] та Договором № 17722 від 13.05.2014 р. Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до кількості мешканців та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 16.12.2020р. № 2499, від 22.12.2021р. № 2841, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами. [PERSON] плату за надані Водоканалом послуги не сплачував внаслідок чого, утворилась заборгованість у розмірі 6487,79 грн. за період з 01.03.2024 р. по 31.05.2025 р., що підтверджується обґрунтованим розрахунком суми боргу. Позивач зазначав, що відповідач, отримує вказані послуги, однак свої зобов`язання щодо сплати за надані позивачем послуги не здійснює, внаслідок чого у нього за період з 01.03.2024 року по 31.05.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 6487,79 грн., що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Поліщук І.О.. Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 15.07.2025 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі, призначено дату, час і місце проведення судового засіданні. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 29.07.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзив відповідач зазначив, що він є споживачем послуг з централізованого водопостачання за адресою: [ADDRESS] та на його ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Також відповідач у відзиві не заперечує, що між ним та позивачем укладено договір на послуги водопостачання № 17722 від 13.05.2014 р. Однак відповідач вважає, що позивач незаконно нараховує плату за послуги, які фактично ним не отримуються, оскільки він та його дружина з березня 2022 року відсутні за місцем проживання, оскільки виїхали до Федеративної республіки Німеччина, м.Бремен, тому фактично послуги не отримують. Відповідач також зазначає, що незважаючи на це, 03 квітня 2024 року та 11 лютого 2025 року, він сплатив 5793,02 коп. та 985,0 грн. філії «Інфоксоводоканал» ТОВ «Інфокс» та звертався з цього питання до відповідача для здійснення відповідного перерахунку. Враховуючи вищевикладене просить відмовити у задоволенні позову. 07 листопада 2025 року ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси задоволено клопотання відповідача [PERSON] , витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетинання державного кордону громадянами України [PERSON] та [PERSON] у період з 01 березня 2022 року по теперішній час. На адресу суду надійшла інформація щодо перебування за кордоном громадян України [PERSON] та [PERSON] у період з 01 березня 2022 року по теперішній час. Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «Інфокс» в особі філіїї «Інфоксводоканал» подало до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначено, що на підставі отриманої інформації від Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону громадянами України [PERSON] та [PERSON] у період з 01 березня 2022 року по теперішній час, було проведено перерахунок за особовим рахунком [NUMBER] , який відкритий на [PERSON] станом на 01.01.2026 року. Заборгованість відповідача складає -798,76 гривень. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за особовим рахунком [NUMBER] станом на 01.01.2026 року у сумі -798,76 гривень та суму сплаченого судового збору. Відповідач [PERSON] заперечень щодо позовної заяви про зменшення позовних вимог не надав. Сторони в судове засідання призначене на 21 січня 2026 року не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] є споживачем послуг філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № [NUMBER] та Договором № 17722 від 13.05.2014 р. Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до кількості мешканців та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 16.12.2020р. № 2499, від 22.12.2021р. № 2841, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами. [PERSON] плату за надані Водоканалом послуги не сплачував внаслідок чого, утворилась заборгованість у розмірі 6487,79 грн. за період з 01.03.2024 р. по 31.05.2025 р. 07 листопада 2025 року ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси задоволено клопотання відповідача [PERSON] , витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетинання державного кордону громадянами України [PERSON] та [PERSON] у період з 01 березня 2022 року по теперішній час. На адресу суду надійшла інфомрація щодо перебування за кордоном громадян України [PERSON] та [PERSON] у період з 01 березня 2022 року по теперішній час. Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» подало до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначено, що на підставі отриманої інформації від Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону громадянами України [PERSON] та [PERSON] у період з 01 березня 2022 року по теперішній час, було проведено перерахунок за особовим рахунком [NUMBER] станом на 01.01.2026 року. Заборгованість відповідача складає -798,76 гривень. Представник позивача просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 798,76 гривень. Відповідач [PERSON] не заперечував щодо нарахування заборгованість за особовим рахунком [NUMBER] станом на 01.01.2026 року у сумі 798,76 гривень. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (до п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з нормами ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1)житлова послуга-послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку ,зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги ,за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирногобудинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирногобудинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирногобудинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуг. Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21). Аналогічна позиція міститься у висновках Постанови КЦС ВС від 20.11.2024 № 463/6799/18 (61-4628св24) Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників). До повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема визначення та встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальним договором або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Плата за абонентське обслуговування не є складовою тарифу, така нараховуються на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг». Постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року №690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг. Згідно приписів ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно дост.68Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України). Нормами ст. 322 ЦК України, також передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України, встановлює, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачем не оспорювалось надання з боку позивача послуг з постачання питної води, як і їх споживання, тарифікація нарахувань, за наслідком чого суд вважає здійснені позивачем нарахування за цією послугою належними та обґрунтованими, за наслідком чого у відповідача виник обов`язок зі сплати коштів за даною послугою. За наслідком вищевикладеного в цілому, суд вважає обґрунтованими та доведеними здійснені позивачем нарахування на ім`я відповідача, як абонента за адресою: [ADDRESS] за період до 01.01.2026 року у сумі 798,76 гривень, що в свою чергу не спростовано відповідачем. Відповідно до наданого суду посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є інвалідом 2 групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Відповідно до правової позиції ВСУ від 01.03.2017 у справі № 703/686/15-ц з відповідача який є інвалідом І та ІІ групи, судовий збір не стягується навіть у разі, якщо рішення ухвалено не на його користь. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ч. 6 статті 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved