Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, яким просить: -визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що сторони не перебували у шлюбі. [INFO] у них народилася дитина [PERSON] . Батьком дитини є [PERSON] , [INFO] .З народження донька [PERSON] проживає разом з позивачкою, оскільки так батьки дитини домовились в усному порядку і будь-яких заперечень з цього приводу на той час відповідач не висловлював. Спочатку позивачка з донькою проживала у будинку батьків позивачки за адресою реєстрації в [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження від 10.10.2024 складеним депутатом Мереф?янської міської ради Харківського району Харківської області Циганковим С.О. у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] .. На даний час позивачка з донькою переїхала і проживаю за адресою - в [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження від 11.12.2024. який складений депутатом Мереф?янської міської ради Харківського району Харківської області Самаріною В.В. у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . Отже, [PERSON] проживає разом позивачкою та перебуває на її повному утриманні, що змусило її звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу. Позивачка постійно дбає про фізичний та духовний розвиток, піклується про здоров?я та належне харчування дитини. У той же час, місце проживання малолітньої [PERSON] не зареєстровано, оскільки її батько, відповідач у справі, відповідного дозволу не надає. За таких умов, будь-якої домовленості з відповідачем щодо місця проживання малолітньої дитини досягти не вдається. Враховуючи викладене, виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги її малолітній вік, а також те, що дитина проживає з позивачкою у звичних для неї умовах, ставлення позивачки до виконання своїх батьківських обов?язків, відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір?ю, проживання батька окремо від доньки, беручи до уваги той факт, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки та любові обох батьків, найкращим інтересам дитини відповідатиме її проживання з матір?ю. До того ж, визначення місця проживання дитини з матір`ю не позбавить відповідача батьківських прав щодо дитини і не звільнить його від виконання своїх батьківських обов?язків щодо утримання та участі у її вихованні. На теперішній час фактичне проживання малолітньої доньки разом з позивачкою буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так фізичному. При цьому відзив до суду не надходив. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Плетенком О.І. було подано пояснення, в яких зазначено, що з 2020 року по вересень 2024 року [PERSON] та [PERSON] перебували в незареєстрованому шлюбі. Від даних стосунків мають [PERSON] [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження від 06.02.202 1 року № [NUMBER] У зв?язку із різними характерами та поглядами на життя стосунки припинено. За взаємною згодою Позивача та Відповідача, донька [PERSON] [INFO] залишилася проживати разом з матір`ю. Відповідач не претендує на право проживання дитини разом з ним та вважає, що донці [PERSON] більш комфортно та зручно буде проживати разом з матір?ю [PERSON] . Ухвалою суду від 07.02.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.06.2025 підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначеного до судового розгляду. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву в якій просить залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення судових витрат з відповідача, оскільки відповідач визнає позов. Справу просила розглядати за її відсутності. Представником позивача - адвокатом Гетьман О.М. подано заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки. Просить ухвалити судове рішення з урахуванням змінених позовних вимог. Представником відповідача- адвокатом Плетенком О.І. подано заяву, в якій він просить залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення судових витрат, проти позовної вимоги про визначення місця проживання дитини не заперечує. Представником третьої особи надано до суду заяву в якій він просить розглядати справу у його відсутності за наявними у справі матеріалами. Враховуючи неявку сторін у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 05.01.2021 року у [PERSON] (надалі позивачка) та [PERSON] (надалі - відповідач) народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 06.02.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Шлюб між сторонами не був зареєстрований. Позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджує копія акту обстеження умов проживання, який складено10.10.2024 депутатом Мереф?янської міської ради Харківського району Харківської області Циганковим С.О. у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . На даний час позивачка з донькою переїхала і проживаю за адресою - в [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження від 11.12.2024. який складений депутатом Мереф?янської міської ради Харківського району Харківської області Самаріною В.В. у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . Представник відповідача неодноразово звертався до суду з заявами у яких було зазначено, що відповідач не претендує на право проживання дитини разом з ним та вважає, що донці [PERSON] більш комфортно та зручно буде проживати разом з матір?ю [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями частини третьої статті 9 Конвенції про права дитини гарантоване право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Положеннями ч.1 ст.161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч.2 ст.171 СК України). Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.3 ст.171 СК України). Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Суд з цього робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Оцінивши усі надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що дитина має проживати з матір`ю. Відповідач у справі жодного разу при цьому не висловив свою думку, яка б суперечила цьому. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про відмову від позову у частині стягнення судових витрат, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивачки не стягуючи при цьому з відповідача судові витрати, оскільки подані заяви стороною позивачки про відмову від позовних вимог у частині стягнення судових витрат та стороною відповідача про те, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог у частині визначення проживання дитини свідчить про те, що сторони дійшли певної згоди у вирішенні питання про місце проживання їх спільної дитини - [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved