Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

І. Суть спору Представник заявниці звернулася до суду із заявою, та з урахуванням зменшених вимог, просила про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] (дошлюбне прізвище Місько) є онучкою [PERSON] . Відповідно до інформації зазначеної у паспорті бабусі заявниці вказано [PERSON] , також ідентично зазначено у картці фізичної особи-платника податків: [PERSON] . Із свідоцва про народження заявниці [PERSON] слідує, що батьками її вказано: батько [PERSON] , матір [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження батька заявниці [PERSON] , батьками його вказано: батько [PERSON] , матір [PERSON] . Як слідує із вказаних документів, що підтверджують родинні зв`язки другого ступеня спорідненості заявниці із бабусею по прямій низхідній лінії (мати-син-онука), частина документів в різні періоди часу в різних державах складені російською мовою, а інша - українською, внаслідок чого прізвища бабусі заявниці вказані із розбіжностями: МИСЬКО та МІСЬКО. Встановлення факту родинних відносин заявниці необхідно для того, щоб оформити спадкове майно за заповітом, посвідченим 22 грудня 2006 року Луковичівською сільською радою Іваничівського р-ну Волинської області за № 56. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті вікрилася спадщина на все її рухоме та нерухоме майно. 21 серпня 2025 року [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Завіши Любові Ярославівни із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , однак приватним нотаріусом було встановлено, що у Державному акті на право приватної власності на землю, серія ВЛ №284 є невідповідність в прізвищі та імені власника, а саме вказано, що власник [PERSON] , а не [PERSON] , саме тому неможливо встановити, що це є одна і та ж особа, якій належить право власності на вищевказану земельну ділянку. Через розбіжності у документах, приватним нотаріусом Завішою Л. Я. було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За таких обставин заявниця позбавлена можливості оформити свої спадкові права та змушена звернутися до суду з відповідною заявою. ІІ. Позиція учасників справи У судовому засіданні представник заявниці [PERSON] - адвокат Колодійчук Н.В. підтримала заяву і просила задовольнити з мотивів, наведених у заяві та встановити той факт, що [PERSON] є онучкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. У матеріалах справи міститься його заява, у якій просить судовий розгляд проводити без його участі, щодо задоволення заявлених вимог не заперечує. Представник заінтересованої особи Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області у судове засідання не з`явився. У матеріалах справи міститься сільського голови Сапожника А. про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 09.09.2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження. 07.10.2025 року замінено первісну заінтересовану особу - Іваничівську селищну раду Володимирського району Волинської області на належну заінтересовану особу Павлівську сільську раду Володимирського району Волинської області та зобов`язано заявника надати/надіслати Павлівській сільській раді Володимирського району Волинської області заяву з додатками. Ухвалою суду від 29.10.2025 клопотання представника заявниці адвоката Колодійчук Наталії Володимирівни про відкладення розгляду справи задоволено та відкладено розгляд цивільної справи № 156/1043/25. 24.11.2025 клопотання представника заявниці адвоката Колодійчук Наталії Володимирівни про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд цивільної справи № 156/1043/25 відкладено та продовжено строк розгляду справи № 156/1043/25 до 24 грудня 2025 року. Ухвалою суду від 09.12.2025 клопотання представника заявниці адвоката Колодійчук Наталії Володимирівни про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд цивільної справи № 156/1043/25 відкладено та продовжено строк розгляду справи № 156/1043/25 до 24 січня 2026 року. 20.01.2026 заяву представника [PERSON] - адвоката Колодійчук Н. В. про зменшення вимог судом прийнято до розгляду та залишено без розгляду заяву [PERSON] в частині вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на землю зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 452 від 24 лютого 2003 року виданого на підставі Розпорядження № 43 від 11 лютого 2003 року Іваничівської районної державної адміністрації. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Заінтересовані особи скористалася наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. ІV. Обставини справи, встановлені судом Відповідно до свідоцтва про народження заявниці [PERSON] [NUMBER] виданого 12.04.1983 батьками її вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.11). Згідно із свідоцтвом про народження батька заявниці - [PERSON] серії [NUMBER] виданим 16.09.1988, батьками його вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.12). Отже, відповідно до вказаних документів прізвище бабусі заяниці [PERSON] [PERSON] вказано Місько. Разом з тим паспорт громадянина України серії [NUMBER] , видано Іваничівським РВ УМВС України у Волинській області 01.10.1996 року на ім`я [PERSON] (а.с.13). Таке ж прізвище [PERSON] вказано і в картці фізичної особи-платника податків, виданої 17.01.2008 року Іваничівським відділенням Нововолинської ОДПІ (а.с.14). Отже, ім`я та прізвище бабусі заявниці [PERSON] у паспорті громадянина України та картці фізичної особи-платника податків різниться з ім`ям прізвищем, вказаним у свідоцтві про народження батька заявниці - [PERSON] та в державному акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 284 виданого 24.02.2003 року. [INFO] [PERSON] померла (а.с.16). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі з права на земельну частку (пай) згідно з державним актом серії ВЛ № 284. З постанови приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Завіши Л.Я. від 21.08.2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] слідує, що під час звернення [PERSON] щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,26 гектара, яка розташована на території Павлівської (колишньої Луковичівської) сільської ради Волинської області та при огляді документів, долучених до спадкової справи, в тому числі при огляді Державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ № 284, встановлено, що у Державному акті є невідповідність в прізвищі та імені власника, а саме вказано, що власник [PERSON] , а не [PERSON] , і тому неможливо встановити, що це є одна і та ж особа, якій належить право власнеє гі на вищевказану земельну ділянку. Крім того, не можливо встановити факт родинних стосунків, оскільки у свідоцтві про народження прізвище батька заявниці [PERSON] вказано Місько, а прізвища його батьків: батько [PERSON] , мати- [PERSON] (а.с.18). Разом з тим, відповідно до експертного висновку № 056/258-п/2 від 26.02.2025 року, який був підготовлений Українським бюро лінгвістичних експертиз на запит заінтересованої сооби [PERSON] , розходження в українських прізвищах [PERSON] /Місько викликане графічним впливом російської форми цього прізвища ( [PERSON] ) та/або фонетичними коливаннями в вимові голосного (і / и) в ареалі документальної фіксації української форми прізвища. Лінгвістична ідентифікація аналогічних записів базується на їхньому співвіднесенні з типовими девіаціями в практиці документуванням власних назв. З урахуванням зазначеного українські прізвища [PERSON] і МІСЬКО в документах, наданих для експертизи є ідентичними (а.с. 15). Встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу необхідне заявниці для прийняття спадщини, оскільки [PERSON] є онучкою та спадкоємцем після смерті бабусі [PERSON] . У зв`язку із розходженням у прізвищі та імені бабусі [PERSON] , [PERSON] змушена звернутися до суду із вимогами про встановлення факту родинних відносин. У судовому засіданні також були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] , яка є дружиною рідного брата заявниці [PERSON] , тобто дружиною заінтересованої особи - [PERSON] , в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] є онучкою [PERSON] . Ім`я бабусі за паспортом [PERSON] , однак люди її називали [PERSON] , тому наявні розбіжності у документах. Із показань свідка [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] , слідує, що вона знає заявницю з дитинства. Розповіла, що вона часто їздила до бабусі [PERSON] в с. Орищі, а по документах ім`я бабусі було [PERSON] . Свідок підтвердила, що [PERSON] є бабусею для [PERSON] . V. Застосоване судом законодавство Встатті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77). Згідно із ст.78 ЦПК Українисуд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК Українидостовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). В силу вимог п. 1, п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року № 15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. VI. Висновки суду Зважаючи на обставини справи, встановлені судом, з наданих заявницею доказів у їх сукупності відслідковується, що [PERSON] , яка померла [INFO] була бабусею [PERSON] . Відтак, оскільки встановлення факту родинних відносин, про який просить [PERSON] має значення для належного оформлення спадкових прав заявниці, враховуючи те, що останньою надано належні та допустимі докази на підтвердження даного факту, суд дійшов висновку, що заява є підставною та обґрунтованою, а заявлена вимоги про встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що понесені заявницею судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Outcome: approved