Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

06 червня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10 000 грн. 00 коп. щомісячно до закінчення навчання. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 28.08.2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбу, у період якого у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . 14 грудня 2016 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина до жовтня 2024 року, тобто до його повноліття. На даний час [PERSON] вже повнолітній, з 2022 року навчається у відокремленому структурному підрозділі Хмельницького політехнічного фахового коледжу Національного університету «Львівська політехніка», у зв`язку з чим не має змоги сам себе забезпечувати. Оскільки позивачка не може самостійно в повній мірі матеріально забезпечувати сина, який потребує коштів на утримання, відповідач у добровільному порядку відмовляється таку допомогу надавати, а тому вважає за необхідне звернутись до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді від 10 червня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24 вересня 2025 року судом було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] було задоволено повністю. 08 жовтня 2025 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення суду від 24 вересня 2025 року. Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року заочне рішення суду від 24 вересня 2025 року було скасовано, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02 грудня 2025 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що під час визначення розміру аліментів на повнолітнього сина мають враховуватися обставини передбачені у статті 182 Сімейного Кодексу України. Наголошує, що із матеріалів справи № 686/16339/25 не вбачається, що позивачка проживає разом із повнолітнім сином, що відповідно дає саме їй право для звернення до суду із вказаним позовом, а вказане прямо суперечить частині 3 статті 199 СК України. Стверджує, що у відповідача на утриманні перебуває непрацездатна матір [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонером та хворіє. Батько відповідача помер [INFO] , тому інших осіб, які можуть утримувати непрацездатну матір відповідача, немає. Вказує, що згідно довідки ВСП Хмельницький політехнічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» від 01.10.2025 року № 1/94 [PERSON] дійсно навчається у вказаному навчальному закладі, форма навчання денна, з 27.12.2024 року на безоплатній основі. Також, представник відповідача зазначає, що відповідач не заперечує проти обов`язку та необхідності матеріально допомагати своєму повнолітньому сину, який навчається, проте вважає, що розмір аліментів, зазначений позивачкою у позовній заяві не відповідає приписам СК України, встановлений без врахування обставин визначених статтею 182 СК України та визнає розмір аліментів 2 000 грн. 00 коп. щомісячно з дня пред`явлення позову до закінчення сином навчання, але не довше, аніж до досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнав частково з мотивів, вкладених у відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до копії заочного рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2016 року у справі № 678/2441/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який укладено 28.08.2005 року, було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 09 січня 2017 року. Згідно з довідкою від 14 березня 2025 року № 25843 [PERSON] з 01.09.2022 року є студентом денного відділення Відокремленого структурного підрозділу Хмельницький політехнічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка». Передбачений термін закінчення навчання 30.06.2026 року. Згідно довідки ВСП Хмельницький політехнічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» від 01.10.2025 року № 1/94 вбачається, що [PERSON] дійсно навчається у вказаному навчальному закладі, форма навчання денна, з 27.12.2024 року на безоплатній основі. Відповідно до витягу із наказу «Про рух студентів» від 27.12.2024 року № 3555 [PERSON] студенту ІІІ курсу денної форми навчання, спеціальність «Комп`ютерна інженерія», група КІ-223, з 01.01.2025 року змінено джерело фінансування навчання на навчання за кошти державного бюджету. Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання повнолітнього сина. Позивачка зазначає, що у зв`язку із навчанням сина потребує матеріальної допомоги, оскільки потрібно оплачувати кошти за навчання, одяг, харчування, підручники, канцелярські товари тощо. Крім цього, у зв`язку з тим, що навчається на денній формі, син позбавлений можливості працевлаштуватись. На даний час, його утриманням займається лише мати, відповідач матеріальну допомогу не надає, хоча працює за кордоном та має змогу таку допомогу надавати. Отже, між сторонами по справі встановлені сімейні правовідносини щодо обов`язків батьків утримувати повнолітніх доньку (сина) до закінчення навчання. Дані обов`язки регулюються главою 16 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також дочка, син, які продовжують навчання. Згідно роз`яснень, даних у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. ст. 200, 201 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що син сторін є повнолітнім, навчається на денному відділенні коледжу, а тому не має можливості працювати, проте несе витрати на підручники, посібники, канцелярські товари, проїзд, харчування, одяг, потребує матеріальної допомоги, а відповідач у добровільному порядку такої допомоги не надає (доказів надання такої допомоги відповідачем до суду не надано), також і не надано відповідачем доказів неможливості надавати сину таку допомогу, тому суд доходить висновку, що вимоги позивачки про стягнення аліментів у зв`язку з навчанням повнолітнього сина є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Разом з тим, позивач не надала суду доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 10 000 грн. 00 коп. щомісячно для забезпечення базових потреб сина, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в його матеріальному утриманні, та й дослідженими під час судового розгляду матеріалами справи не доведено матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. При визначенні розміру аліментів на утримання сина слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивачки, але й відповідача. Проте, суд не бере до уваги покликання відповідача щодо перебування на його утриманні непрацездатної матері [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонером, оскільки стороною відповідача не надано доказів розміру її доходів, необхідності утримання з боку сина та фактичного надання такого утримання. Отже, з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин суд визначає розмір аліментів на утримання [PERSON] 4 000 грн. 00 коп. щомісячно. При визначені часу, з якого присуджуються дані аліменти, суд враховує, що відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 06 червня 2025 року та відповідно до ст. 199 СК України до закінчення ним навчання, проте не довше, ніж до досягнення сином 23 років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи те, що позивачку звільнено від сплати судового збору, а її позовні вимоги було задоволено частково, а саме, на 40 %, то суд висновує, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 484 грн. 48 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial