Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

ТОВ "ФК "Кредит-капітал" через свого представника - адвоката Усенка М. І. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 923,15 грн. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 12.11.2020 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 96975657000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 30 347,00 грн на придбання товару зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. Відповідно до визначеного графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту і процентів відповідачем не були здійснені. АТ «Укрсиббанк» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач не виконав умови кредитного договору. 23.01.2023 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» був укладений договір факторингу № 235. Згідно умов укладеного договору, ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно осіб, які являлися боржниками АТ «Укрсиббанк» включно і до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 96975657000 від 12.11.2020. Сума заборгованості відповідача становить 12 923,15 грн. Станом на дату звернення до суду із позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 12 923,15 грн та складається із заборгованості зі сплати тіла кредиту в сумі 2 729,46 грн та заборгованості за комісією у сумі 10 193,69 грн. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено письмову претензію, яка залишилась поза увагою останнього. Наведені обставини стали підставою звернення до суду, тому позивач просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 96975657000 від 12.11.2020 в сумі 12 923,15 грн та відшкодувати понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000, 00 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 01.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачеві встановлений строк для подання відзиву. Під час підготовки справи до судового розгляду встановлено, що відповідач не скористався правом подання відзиву у встановлений строк, будь-яких інших заяв, клопотань від нього не надходило. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами спору, є договірними відносинами, пов`язаними із отриманням позики та відповідальності за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, тому до їх правового врегулювання застосуванню підлягають норми Розділу ІІ «Загальні положення про договір» та Глави 71 Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги П`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України. Також, під час розгляду вказаної цивільної справи суд ураховує загальні засади цивільного судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, нормативне визначення якого надано у статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій покладено на кожну із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Статтею 1054 Цивільного кодексу України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" (Закон № 1734-VII) договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1734-VII договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом установлено, що 12 листопада 2020 року [PERSON] підписав анкету-заявку про надання споживчого кредиту та паспорт споживчого кредиту (а.с. 13-16). 12.11.2020 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 96975657000, який підписаний відповідачем особистим підписом (а.с. 17-24). Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 30 347,00 грн на придбання товарів на умовах строковості, зворотності, платності. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за користування ним. Кредит надається на 24 місяці, зі строком повернення не пізніше 14.11.2022 (п.п. 2.1, 3.1.-3.6., 4.2.1. договору). Відповідно до п. 3.9. договору процентна ставка - 0,00001 % річних. Процентна ставка за користування кредитом понад установлений строк становить 7,00001 % річних. Позичальник сплачує банку комісію відповідно до умов договору та додатків до нього (п.п. 3.12., 4.2.1. договору). Банк відкриває позичальнику окремий поточний рахунок № [NUMBER] , до якого випускається платіжна картка, у національній валюті України (п. 4.1 кредитного договору). У додатку № 1 до договору сторони погодили щомісячну комісію за управління кредитом у розмірі 3 % від суми наданого кредиту починаючи з 13.08.2021. Відповідно до видаткової накладної № ЧСНD1-0017 від 12.11.2020 та рахунку-фактури № СФСНD-0000660489 від 12.11.2020 [PERSON] отримав від ТОВ "Комфі трейд" на підставі кредитного договору № 96975657000 товари, визначені у договорі (а.с. 25-26). Відповідно до виписки по картковому рахунку, наданої АТ "Укрсиббанк", 24.02.2022 грошові кошти в сумі 30 347,00 грн були перераховані на картковий рахунок [PERSON] (а.с. 28-33), що свідчить про належне виконання позичальником умов кредитного договору, а саме перерахування відповідачеві коштів. Згідно вищевказаної виписки по картковому рахунку та наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 96975657000від 12.11.2020 (а.с. 34) відповідач не сплатив заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за комісією в повному обсязі, тож заборгованість за кредитом становить 12 923,15 грн та складається із заборгованості зі сплати тіла кредиту в сумі 2 729,46 грн і заборгованості за комісією у сумі 10 193,69 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України; (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Судом установлено, що 23.01.2023 АТ "Укрсиббанк" та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» уклали договір факторингу № 235 (а.с. 35-40). Згідно умов укладеного договору ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно осіб, які являлися боржниками АТ "Укрсиббанк". Згідно з актом приймання-передачі права вимоги від 23.01.2023 та витягом з реєстру боржників від 23.01.2023 до договору факторингу № 235 від 23.01.2023 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 96975657000від 12.11.2020 у сумі 12 923,15 грн (а.с. 41-42). Надана суду платіжна інструкція № 69860 від 23.01.2023підтверджує внесення плати за договором факторингу № 235 від 23.01.2023(а.с. 43). Судячи зі змісту досудової вимоги за вих. № 5308/6013 від 14.11.2025 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» повідомило відповідача [PERSON] про заміну кредитора, суму простроченої заборгованості та необхідність погашення кредитної заборгованості (а.с. 44). Таким чином, заборгованість [PERSON] на дату вимоги про погашення заборгованості складає 12 923,15 грн, з яких: 2 729 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 10 193,69 грн - сума заборгованості за комісією, що збігається із розрахунком заборгованості, який останнім не спростований. Досудова вимога нового кредитора ТОВ «ФК «Кредит-капітал» щодо сплати боргу від 14.11.2025 також проігнорована. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є й невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач допустив порушення умов укладеного договору, що має наслідком порушення прав позивача як нового кредитора у вказаному зобов`язанні, і таке порушене право підлягає судовому захисту. Ухилення відповідача від виконання взятих на себе обов`язків є підставою для відновлення порушеного права позивача у судовому порядку. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. За таких обставин позов підлягає до задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких у зв`язку із задоволенням позову понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,20 грн підлягають стягненню із відповідача. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 ч. 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в особі [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката, керуючого партнера Усенка М. І. укладений договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025. Відповідно до п. 2.3 вказаного договору вартість наданих послуг за 1 справу складає 8 000 грн без ПДВ (а.с. 49). Відповідно до акту № 1 наданих послуг від 10.11.2025 сторони узгодили надання Адвокатським об`єднанням правової (правничої) допомоги та прийняття послуг ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до положень укладеного ними договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 у розмірі 8 000 грн (а.с. 50). На виконання договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 та акту № 1 наданих послуг від 10.11.2025 надано детальний опис наданих послуг від 10.11.2025: усна консультація - 30 хвилин; ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 години; погодження правової позиції клієнта у справі - 30 хвилин; складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта - 3 години 30 хвилин; подання до суду позовної заяви. Усього витрачено 6 годин 30 хвилин (а.с. 51). Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах у справах № 922/445/19 від 03.10.2019 та № 329/766/18 від 02.09.2020 витрати на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх сторона вже сплатила чи ще має сплатити. Суд бере до уваги, що відповідач не звертався з клопотанням про зменшення суми витрат на правничу допомогу та погоджується, що наведені у розрахунку витрати дійсно пов`язані з розглядом справи, відтак дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача зі стягненням на користь позивача у рахунок компенсації цих витрат в сумі 8 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved