Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла мати сторін [PERSON] . Батько сторін [PERSON] помер [INFO] . Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтв про право на спадщину, у видачі свідоцтв йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно та відсутністю документів що підтверджують родинні відношення між ним та [PERSON] , оскільки різняться їх прізвища. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про визнання позову, в якій також просив розглянути справу за його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо встановлення факту родинних відносин між позивачем та [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту у т.ч. родинних відносин між фізичними особами. Факт, який просить встановити позивач, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав позивача. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Так те, що позивач є сином [PERSON] , а вона є його матір`ю, свідчать викладені обставини у позовній заяві та додані до неї свідоцтво про народження позивача (серія [NUMBER] ), свідоцтво про одруження батьків позивача (серія [NUMBER] ). Таким чином, факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] , як між сином та матір`ю, суд вважає встановленим, родинні відносини виникли з утворення сім`ї. Разом із тим суд зазначає, що допущення помилки у прізвищах позивача та його матері виникло у зв`язку із неправильним їх записом (його перекладом з російської на українську мову) при оформленні документів цих осіб. Відносно виниклих відносин із спадкування, слід зазначає наступне. [INFO] померла мати сторін [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01 лютого 2020 року Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 46). Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на земельну ділянку площею 2,17 га, розташовану на території с. Орлівка Ізмаїльського району Одеської області, кадастрові номери 5124183600:01:002:0026, 5124183600:01:006:0058, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). За життя, [PERSON] на випадок своєї смерті особистого розпорядження не залишила, тому спадкування здійснюється за законом. Позивач та відповідач (діти спадкодавця), а також [PERSON] (переживший подружжя), входять до кола першої черги спадкоємців за законом. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59725382 від 06 березня 2020 року, встановлено про відсутність інформації про спадкодавця [PERSON] , дата смерті [INFO] . Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не видавались, однак є інформація про реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі (витяг № 59725922 від 06 березня 2020 року). З матеріалів спадкової справи встановлено, що [PERSON] 06 березня 2020 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В свою чергу, переживший подружжя [PERSON] скористався наданим йому правом передбаченим ст. 1274 ЦК України та відмовився від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON] , що підтверджується його заявою до нотаріальної контори від 06 березня 2020 року, яка посвідчена секретарем Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області та зареєстрована реєстрі за № 8. Отже, позивач прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, у строки визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені (ст. 1225 ЦК України). [INFO] помер батько сторін [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 31 березня 2021 року Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 137). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2364 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124183600:02:001:0036, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 2,17 га, розташовану на території с. Орлівка Ізмаїльського району Одеської області, кадастрові номери 5124183600:01:002:002, 5124183600:01:006:0059, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя, [PERSON] на випадок своєї смерті залишив особисте розпорядження - заповіт від 13 лютого 2020 року, посвідчений секретарем Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 6, за яким заповів усе належне йому майно своєму сину [PERSON] . З інформаційної довідки № 82770356 від 03 жовтня 2025 року зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) встановлено про відсутність спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] . Так, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом. Позивач на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 14 від 01 лютого 2024 року. Отже, позивач також прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON] у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідач в свою чергу, ніяких дій з прийняття спадщини, яка відкрилась як після смерті [PERSON] та [PERSON] не вчинив, не заперечує проти прийняття спадщини позивачем, про що свідчить надана ним заява про визнання позовних вимог. Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що видано відповідну постанову. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом із тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що визначено ч. 5 ст. 1268 ЦК України На підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлих [PERSON] та [PERSON] , а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не позбавляє спадкоємця оформити своє право на спадщину, що передбачено ч. 3 ст. 1296 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги, що встановлено ч. 2 ст. 1274 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивач просив залишити судові витрати за ним, питання про стягнення судових витрат з відповідача судом не розглядалось. На підставі викладеного та

Outcome: approved