Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У березні 2025 року ТОВ "Таліон Плюс" звернулося до Богуславського районного суду Київської області з даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ "Таліон Плюс" заборгованість за кредитним договором №582333309 від 07.08.2024 у розмірі 86297,88 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , уклавши 07.08.2024 року з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" кредитний договір № 582333309 та отримавши грошові кошти у розмірі 27000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] на умовах повернення, строковості та платності, порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. 29.10.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № МВ-ТП/6, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до відповідача. Станом на день звернення до суду заборгованість [PERSON] за договором становить 99797,50 грн., що складається із 26999,24 грн. заборгованості по кредиту, 59298,64 грн. заборгованості про процентам за користування кредитом та штрафні санкції, які не включені у заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову. В обгрунтування своїх заперечень вказав, що наданий позивачем примірник договору, ніби то укладений між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не містить його підпису як позичальника. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний у матеріалах справи договір кредитної лінії (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документу. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази перерахування кредитних коштів саме йому, невідомо, кому належить картковий рахунок, на який переказували кошти, адже лист не містить ідентифікуючих даних про нього, а сама інформаційна довідка не є первинним документом, що підтверджує переказ коштів. Також додав, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимоги у таких сумах, які вказані в додатках до договору. Стосовно судових витрат зазначив, що не вбачає підстав для стягнення із нього правової допомоги у розмірі 5000,00 грн., так як з наданих позивачем документів не можна встановити, що отримана правова допомога стосувалася саме його справи, а не будь-якої іншої. Представник позивача Шох І.В. подав до суду відповідь на відзив та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а заперечення відповідача нічим не підтверджені. Так, договір між первісним кредитором та [PERSON] був укладений у електронній формі, та підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, цим самим сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, строк та умови кредитування. Проценти відповідачу нараховані відповідно до умов договору, а право вимоги від первісного кредитора оформлено відповідно до вимог чинного законодавства. Щодо недоведеності факту перерахування кредитних коштів відповідачу вказав, що і первісний кредитор, і позивач не є банківськими установами, а відтак Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контрою під час здійснення операційної діяльності в банках України на них не поширюються. У той же час належним доказом перерахування коштів відповідачу, відповідно до положень ЗУ «Про платіжні послуги» є саме інформаційна довідка, яка долучена до матеріалів справи. Щодо правничої допомоги додав, що обсяг виконаних робіт у даному випадку є співмірним фактичним витратам, необхідним для розгляду справи, дана сума є повністю обгрунтованою, особливо враховуючи, що сума позову становить 86 297,88 грн. Ухвалою Богуславського районного суду від 7 квітня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі та ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача за довіреністю Дорошенко О.В. в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, 22 жовтня 2025 року подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, та погодження на ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 07.08.2024 відповідач [PERSON] заповнив заявку на отримання грошових коштів в кредит в ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». За умовами договору сума кредитного ліміту 27000,00 грн., сума першого траншу 20075,00 грн., строк кредитування 1826 днів. Відповідач ввів контакті дані та дані банківської картки для перерахування коштів ( [NUMBER] ) (а.с. 17). Таким чином, 07.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 582333309, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 27000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на умовах строковості, зворотності та платності. Кредитодавець надає позичальнику перший транш у сумі 20075,00 грн. 07.08.2024, і ця дата є датою надання кредиту. Другий та решта траншів надаються протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених договором (а.с. 20-30). Згідно п. 3.1, 32 договору на момент укладення договору дисконтний період складатиме 10 днів від дати отримання першого траншу. Сторони погодили, що встановлений строк дисконтного періоду може бути продовжений позичальником шляхом здійснення оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав. Надання коштів за договором здійснювалося шляхом перерахування коштів на банківську картку № [NUMBER] , вказану відповідачем при укладенні договору. Також сторонами у договорі було погоджено порядок погашення кредиту та сплати процентів. Так, згідно Розділу 7 договору рекомендована дата повернення всієї суми кредиту 17.08.2024, в обов`язковому порядку вся сума кредиту має бути повернута не пізніше, ніж протягом 30 днів після настання однієї з обставин, передбачених п.п. 7.2.1 - 7.2.2. Кінцева дата повернення кредиту 06.09.2029 року (п. 7.3). Договір діє протягом п`яти років (п. 11.1 Договору). Розділом 8 договору передбачена вартість послуг та ціна договору. Так, за умовами договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом. Процентна ставка є базовою, яка на момент укладання договору становить 1,50%. Укладаючи вищевказаний кредитний договір, відповідач та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим на його номер телефону [NUMBER] (а.с. 30 зі з/б). Також до матеріалів справи додано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №582333309 від 07.08.2024, в якому містяться дані позичальника та який ним було підписано, де містяться усі основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника та інші умови. Згідно з довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 12.03.2025 07.08.2024 на рахунок отримувача [PERSON] № [NUMBER] було перераховано кошти у розмірі 20 075,00 грн. та 0908.2024 року на той же рахунок перераховано грошові кошти у розмірі 6 925,00 грн. (а.с. 141-143). Окрім цього, факт зарахування коштів на рахунок відповідача підтверджується випискою за договором №б/н за період 7.08.2024-10.08.2024, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК», із якої вбачається, що дійсно 7 серпня 2024 року на картковий рахунок, який відповідає рахунку, вказаному відповідачем у заявці, було надходження коштів у розмірі 20 075,00 грн. та 9 серпня 2024 року зарахування коштів у розмірі 6 925,00 грн. (а.с. 122-124). Таким чином, факт укладення договору та надання грошових коштів відповідачу [PERSON] позивачем підтверджено належними та допустимими доказами. 29 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/6, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон Плюс» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 144-148). Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 29 листопала 2024 року вбачається, що платником є ТОВ «Таліон Плюс», отримувач ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», призначення платежу: плата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № МВ-ТП/6 від 29 жовтня 2024 року. Відповідно до реєстру боржників від 29.10.24 до договору факторингу №МВ-ТП/6, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №582333309 від 7 серпня 2024 року, заборгованість по кредиту 26 999,24 грн., заборгованість по процентам 28 519,40 грн., заборгованість по іншим нарахуванням 13 499,62 грн., загальна сума заборгованості 69 018,26 грн., сума фінансування 12 689,64 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора, заборгованість по тілу кредиту становить 27 000,00 грн., заборгованість по процентам становить 32 868,64 грн., неустойка 13 499,62 грн. (а.с.15). Відповідно до наданого ТОВ «Таліон Плюс» розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] наявна заборгованість за договором №582333309 від 7 серпня 2024 року, яка становить: тіло кредиту 26 999,24 грн., проценти 59 298,64 грн., неустойка 13 499,62 грн., всього 99 797,50 грн. (а.с.16). Також ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на адресу відповідача було надіслано повідомлення про дострокове розірвання договору та про відступлення права вимоги. Разом із тим, відповідача було повідомлено про обов`язок сплатити заборгованість у сумі 99 797,50 грн. за надісланими реквізитами (а.с.31 та зі з/б), проте у добровільному порядку відповідач не погасив свою заборгованість. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд робить висновок, що між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є позивач ТОВ «Таліон Плюс», та відповідачем [PERSON] виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 7 серпня 2024 року кредитного договору №582333309. Відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 27 000,00 грн. [PERSON] , будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх у розмірах та у строки, зазначені в кредитному договорі. Суми, які підлягають стягненню, відповідають умовам договору та строку його дії. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті і правонаступник первісного кредитора вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Також суд відхиляє заперечення відповідача щодо суми нарахованих відсотків за кредитним договором, оскільки ці заперечення не підтвердженні жодними належними доказами. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним За положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться: копія договору про надання правової допомоги № 5, укладеного 2 грудня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій»; копія додаткової угоди № 224 від 30 грудня 2024 року про надання правової допомоги до договору № 5 від 2 грудня 2024 року; копія акту прийому-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 5 від 2 грудня 2024 року; копія платіжної інструкції кредитового переказу коштів на суму 5000,00 грн. від 30 грудня 2024 року. За встановлених обставин, зважаючи на те, що документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про доведеність витрат на правничу допомогу в заявленій сумі як такої, що є пов`язаною з даною справою, вважає їх співмірними зі складністю та об`ємом виконаної роботи, такою, що підтверджена належними та допустимими доказами розрахунку таких витрат. Відповідач, заперечуючи проти розміру судових витрат, не навів жодного обгрунтування для цього. Отже, в порядку ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 гривень, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.

Outcome: approved