Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

14.05.2025 ТОВ «Іннова Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 39 480,00 грн. - стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. В обґрунтування позову зазначено, що 27.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» і фізичною особою [PERSON] , було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 4797070724. Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі: 7 000 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору Позики не виконав, в той час як Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав Відповідачу грошові кошти в розмірі 7 000 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 39 480 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. 1.2. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду письмові пояснення, з яких вбачається наступне. Жодним доказом який надано Позивачем разом із позовною заявою, не доказано: укладення кредитного правочину від 27.07.2024 №4797070724 між Відповідачем і ТОВ «Іннова Фінанс»; надання (перерахування) ТОВ «Іннова Фінанс» Відповідачу коштів у кредит за Кредитним договором від 27.07.2024 №4797070724; наявність будь-якої заборгованості Відповідача перед Позивачем. Усі твердження Позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що не доведені документально. Саме на Позивача (як кредитора та заявника позовних вимог) покладається основний тягар доказування його тверджень та вимог. Проте, стороною Позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між Відповідачем та Позивачем Кредитного договору та виникнення між ними будь-яких правовідносин. До позову Позивачем не надано жодного достовірного доказу, що Відповідач здійснив дії, а саме: зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) Кредитодавця; створив в такій системі особистий кабінет; отримав Пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення від Кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) Кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору від 27.07.2024 №4797070724. У позові Позивач не вказує, яким чином був надісланий та отриманий Відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо. Позивач згадує «всі необхідні етапи», але не надає докази їх проходження Відповідачем. Окремо представник відповідача зазначає, що наявність в електронному документі даних та реквізитів Споживача (Позичальника, Відповідача) ні в якому разі не можна ототожнювати із підписанням такого електронного документа. Дані обставини не є ідентичними. Крім того вказує, що паспорт споживчого кредиту не може свідчити про укладення кредитного правочину та/або отримання коштів у кредит. Щодо правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, представник відповідач зазначає, що відсутні докази ознайомлення Відповідача із такими правилами. Оскільки дані Правила не містять доказів їх підписання Відповідачем, їх не можна вважати частиною Кредитного договору. Отже, твердження Позивача, що Кредитний договір від 27.07.2024 №4797070724 був укладений та є чинним, не відповідає дійсності. Дані електронні копії електронних та письмових доказів є сумнівними та мають бути виключені із числа доказів.Також, як на доказ передання грошових коштів від Кредитодавця, Позивач посилається на Квитанцію ТОВ ФК "Контрактовий дім" від 27.07.2024 до платіжної інструкції №19931-1354-126768144. Однак вказаний документ не містить ніяких підписів та печаток. Окрім цього, Позивачем не надано саму Платіжну інструкцію від 27.07.2024 №19931-1354-126768144 із відмітками про здійснення платежу, тому неможливо встановити, що дану операцію було дійсно проведено. Крім того, у Квитанції не вказано Договір надання грошових коштів у кредит від 27.07.2024 №4797070724, що не дозволяє прив`язати цю операцію до оспорюваного кредитного правочину. Щодо вимоги про стягнення заборгованості до закінчення строку дії Кредитного договору, представник відповідача зазначає наступне. За положеннями п.2. Кредитного договору строк кредиту (строк дії Договору) становить 360 днів. Таким чином обов`язок з повернення суми кредиту та відсотків за ним у Відповідача виникає 22.07.2025. Але позовну заяву було подано 30.04.2025. У Відповідача не виник обов`язок дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що Позивачем було у встановлений Законом строк направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, а Відповідачем таку вимогу було отримано. На підставі викладеного, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити за його недоведеністю. 2. Рух справи у суді. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 14.07.2025 представник позивача ТОВ «Іннова Фінанс» подав до суду додаткові пояснення у справі. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2025 заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] про проведення судового засідання у режимі відео конференції у цивільній справі №495/3358/25 задоволено. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову надано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Андрущак С.В. зазначив, що стороною позивача, не доведено надання коштів в кредит за даним кредитним договором, не надано належних доказів, які б свідчили про укладення між відповідачем та позивачем Кредитного договору. Крім того, позивач звернувся до суду з даним позовом до закінчення строку дії кредитного договору. При цьому вимога про дострокове повернення кредиту відповідачу не направлялася та ним не отримувалася. Також представник відповідача вказав, що додаткові докази, подані позивачем, не підлягають прийняттю та врахуванню судом, оскільки відповідно до вимог процесуального законодавства вони мали бути подані разом із позовною заявою. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача ТОВ «Іннова Фінанс». 4. Фактичні обставини справи, встановлені судом, висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 27 липня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] був укладений договір надання грошових коштів у позику № 4797070724 (а.с.41-51). Вказаний договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.1 договору позики, ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході т/або протягом періоду обслуговування в товаристві (в тому числі через месенджери) (а.с.42). Відповідно до п. 2.2 договору позики, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 42). ТОВ «Іннова Фінанс» виконало свої зобов`язання щодо надання позики у розмірі 7 000 грн. у повному обсязі, однак, відповідач свої обов`язки за договором не виконав, кошти отримані в позику не повернув, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за договором позики № 4797070721 від 27.07.2024 року, у загальному розмірі 39 480 грн., яка складається із: 7 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 28 980 грн. - заборгованості за процентами, 3 500 грн. - неуйстойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Договір позики [PERSON] підписав електронним підписом 27.07.2024 року, з одноразовим ідентифікатором 5991 (а.с. 51 зворотна сторона аркуша). Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання кредитних коштів відповідачу та зокрема визначено механізм нарахування відсоткової ставки за користування кредитом, та її розмір, також підписаний відповідачем [PERSON] , 27.07.2024 року, електронним підписом 4011 (а.с. 17 зворотна сторона аркуша). Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Пунктом 2.3. умов договору позики передбачено: сума кредиту (загальний розмір) 7 000 грн., тип кредиту - кредит, строк кредиту (строк дії договору) 360 днів, стандартна процентна ставка - 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту (а.с.42). Реквізити платіжної картки ( [NUMBER] ), визначені в п. 3.1. договору (а.с. 43 зворотна сторона аркуша). 27.07.2024 року ТОВ «Іннова Фінанс» виконало свої зобов`язання щодо надання позики у розмірі 7 000 грн. у повному обсязі, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 19931-1354-126768144, в якій зазначено номер картки ( [NUMBER] ) (а.с. 14). Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень статті 207 ЦК України, в редакції станом на момент укладення договору, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Крім того, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 3 вказаного Закону, тут і далі у редакції чинній станом на момент укладення договору, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Приймаючи вищевикладене в цілому, суд вважає встановленим, що між позивачем та відповідачем належним чином укладено договір кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами якого, відповідач ознайомився та погодився з ними. Отже, правовідносини між сторонами ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України, в редакції станом на момент укладення договору встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в медіа або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі визначається максимальний розмір процентної ставки, що може бути застосований. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Отже, відповідно до умов договору сторонами було погоджено суму кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів. Кредитний договір №4797070724 укладено 27.07.2024 року, строком на 360 днів, тобто до 21 липня 2025 року (включно), при цьому позивач звернувся до суду з позовом 14 травня 2025 року, тобто достроково. Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 6.4 умов договору у разі затримання позичальником сплати частини кредиту або процентів за користування кредитом, щонайменше на один місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі та/або шляхом СМС- повідомлення на номер телефону позичальника , зазначений в договорі або в його особистому кабінеті та/або відправки повідомлення в месенджер та/або шляхом направлення повідомлення в спосіб передбачений цим пунктом на додаткові контакти дані позичальника, вказані у договорі Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення (а.с.45 зворотна сторона аркуша). В даному випадку позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня отримання від товариства повідомлення про таку вимогу (а.с. 46). Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Суд звертає увагу на ту обставину, що позовні вимоги заявлені про повернення всієї суми строк по яким, ще не закінчився, при цьому матеріали справи не містять виконання позивачем вимог п. 6.4. договору, та направлення вимоги про дострокове повернення кредиту у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору між сторонами також підписано графік платежів, відповідно до якого [PERSON] зобов`язувався сплачувати щомісячно відсотки у наступних розмірах: за серпень 2024 року у розмірі 1 417,50 грн., з вересня 2024 року по квітень (включно) 2025 року у розмірі 25 515 грн., а погасити тіло зобов`язаний у липні 2025 року у розмірі 7 000 грн. (а.с. 52-53). З урахуванням зазначеного, суд приходить висновку про стягнення з [PERSON] відсотків за прострочення плати, встановленої умовами договору та графіком погашення платежів, строк по яким настав у розмірі 26 932,50 грн. ((серпень 2024 року у розмірі 1 417,50 грн., з вересня 2024 року по квітень (включно) 2025 року у розмірі 25 515 грн. (2 835 грн. х 9 місцяів)) ( по момент звернення до суду)). Доводи представника відповідача щодо недоведеності отримання грошових коштів, суд вважає необґрунтованими з підстав того, що матеріали справи містять квитанції про перерахування на рахунок, зазначений [PERSON] 7 000 грн. (а.с. 14). При цьому, суд зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Враховуючи все вищевикладене, суд, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів представника відповідача приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Іннова Фінанс», та стягнення з [PERSON] на користь позивача відсотків з серпня 2024 року по квітень (включно) 2025 року у розмірі 26 932,50 грн. Що стосується стягнення тіла кредиту та інших відсотків, суд зазначає, що на час звернення до суду з зазначеними вимогами вони були передчасні, що в наступному не позбавляє позивача звернутися саме з цими позовними вимогами, з дотриманням умов договору, та після закінчення терміну, на який надано кредит. 5. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову ТОВ «Іннова Фінанс» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 54) Оскільки, позовні вимоги підлягають до задоволення на 68,21% (26 932,50: (39 480:100%)), то за розгляд справи в суді з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 652,31 грн. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. На підставі вищевикладена

Outcome: partial