Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

10.10.2025 року позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 05.02.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №05.02.2025-100001726. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 05.02.2025 року, строком на 140 днів. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 9300,00 грн. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язання, в добровільному порядку заборгованість не погашає, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить стягнути заборгованість в примусовому порядку. Ухвалою про відкриття провадження від 06.11.2025 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачу надіслана копія ухвали про відкриття від 06.11.2025 року за адресою її останнього місця проживання. До суду повернувся конверт з копією ухвали про відкриття провадження від 06.11.2025 року, як не вручений у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. Також відповідача було сповіщено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на сайті Судової влади України, згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що 05.02.2025 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] підписали Кредитний договір (оферти) № 05.02.2025-100001726. Як вбачається із кредитного договору, сторони погодили, що сума кредиту складає 3000 грн., строк на який надається кредит 140 днів, дата повернення кредиту 24.06.2025 року. Отримання [PERSON] від ТОВ «Споживчий центр» грошових коштів в сумі 3000 грн. на її картковий рахунок № [NUMBER] , підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 06.10.2025 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 05.02.2025 року по 24.06.2025 року за кредитним договором № 05.02.2025-100001726 позивачем розрахована сума заборгованості по кредиту, яка становить 9300,00 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3000,00 грн., за відсотками в розмірі 4200,00 грн., комісії за надання в сумі 600,00 грн., неустойки в розмірі 1500,00 грн. Таким чином, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем, внаслідок чого утворилась заборгованість. Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 527 ЦК України). Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно з частиною першою статті 530 ЦК України. Положенням статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положенням статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «Споживчий центр» виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування.

Outcome: partial