Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

В провадженні Новозаводського районного суду міста Чернігова перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Чернігівської митниці про відшкодування моральної шкоди. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 вересня 2023 року позов задоволено частково. Стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] 10000 гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди (а.с. 71-77). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 28.12.2023 року рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 вересня 2023 залишено без змін (а.с.108-112). 05.10.2023 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі з тих підстав, що при ухваленні рішення питання про відшкодування понесених витрат на правову допомогу вирішено не було (а.с. 122). 20.10.2023 року до суду від представника Чернігівської митниці надійшло клопотання про відмову у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу (а.с. 132-139) з тих підстав, що повноваження представників позивача документально не підтверджені, а всі процесуальні документи подані до суду безпосередньо позивачем. Також зазначає, що позовна заява не містить жодних вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, а заява про ухвалення додаткового рішення подана позивачем строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Також вказує, що Договір про надання правової допомоги від 15.03.2023 №б/н є неналежним доказом понесених витрат на правничу допомогу і позивачем до суду не подано жодних доказів на підтвердження оплати за надання адвокатських послуг на підставі цього договору. У судовому засіданні представник позивача заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При винесені по справі рішення від 22.09.2023 року судом не було вирішено питання судових витрат в частині витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Встановлено, що 03.04.2023 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом (а.с. 1-7). Разом з позовною заявою 03.04.2023 року позивачем подано до суду заяву щодо витрат на правову допомогу (а.с. 8), до якої в якості до додатків додано: - Копію договору про надання правової допомоги від 15.03.2023 року №б/н, укладеного між [PERSON] (далі - Клієнт) та адвокатом Сергієнком А.М. (далі - Адвокат), згідно якого Адвокат уповноважується Клієнтом представляти його інтереси, зокрема, у всіх судових органах. Клієнт оплачує Адвокату гонорар за виконані роботи, надані послуги на протязі всього провадження, а також компенсує понесені Адвокатом витрати в рамках виконання ним своїх зобов`язань по договору, після прийняття рішення судом у справі по суті, вступу рішення в силу та вирішення питання про розподіл судових витрат. Остаточний розмір гонорару Адвоката погоджується сторонами по факту виконаних робіт, наданих послуг Адвоката на протязі всього строку судового провадження в судах всіх інстанцій на підставі рекомендацій Чернігівської обласної колегії адвокатів щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (а.с. 9); - Копію свідоцтва про право на заняття Сергієнком А.М. адвокатською діяльністю (а.с. 10); - Копію ордеру серії ЧН №104460 (а.с. 11); - Копію попереднього розрахунку послуг/робіт адвоката по наданню професійної правової допомоги в суді 1-ї інстанції за договором від 15.03.2023 по справі за позовом [PERSON] до Чернігівської митниці про відшкодування моральної шкоди, відповідно до якого клієнту доцільно отримати наступні види послуг: усна консультація з вивченням матеріалів справи 800 грн.; складання позовної заяви 5000 грн.; складання відповіді на відзив на позовну заява 3500 грн.; складання доповнень заяв, клопотань тощо 1000 грн/ст. (а.с. 12). Вбачається, що позовної заяви (а.с. 1-7), стороною позивача до суду до ухвалення судового рішення подано відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 57-58), інших письмових заяв по суті справи, клопотань до ухвалення судового рішення стороною позивача подано не було. До заяви про ухвалення додаткового рішення у справі позивачем подано до суду: - Акт про виконані роботи (надані послуги) по наданню правової допомоги в суді 1-ї інстанції за договором від 15.03.2023, яким посвідчено надання адвокатом клієнту наступних робіт: усна консультація з вивченням матеріалів справи; складання позовної заяви; складання відповіді на відзив на позовну заяву; складання заяви щодо витрат на правову допомогу (а.с. 124); - Розрахунок отриманих послуг/робіт адвоката по наданню професійної правової допомоги в суді 1-ї інстанції, відповідно до якого клієнту доцільно отримати наступні види послуг: усна консультація з вивченням матеріалів справи 800 грн.; складання позовної заяви 5000 грн.; складання відповіді на відзив на позовну заява 3500 грн.; складання доповнень заяв, клопотань тощо 1000 грн/ст. (а.с. 125). Відтак, з вищезгаданих Акту про виконані роботи (надані послуги) та Розрахунку отриманих послуг/робіт адвоката по наданню професійної правової допомоги вбачається, що сторона позивача просить стягнути з відповідача, у т.ч. витрати за складання заяви щодо витрат на правову допомогу у сумі 1000 грн. за сторінку, що не є заявою по суті спору. У Практичній рекомендації «Вимоги щодо справедливої сатисфакції», яка видана Головою ЕСПЛ 28.03.2007 року відповідно до правила 32 Регламенту ЕСПЛ, витрати (до яких зазвичай відносять вартість юридичної допомоги), повинні бути дійсними, тобто вони мають бути справді сплачені заявником, або ж він має бути зобов`язаний їх сплатити, відповідно до юридичних чи договірних зобов`язань. Витрати мають бути необхідними, тобто їх сплата мала бути необхідною для запобігання порушенню чи для отримання компенсації після того, як воно сталося. Їх сума повинна бути обґрунтованою. Суду мають бути надані докази, такі як докладні розрахунки та фактури. Вони повинні бути достатньо детальними або Суд міг визначити, наскільки вищенаведені вимоги були дотримані. Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 5 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 та у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 200/7763/19-а, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial