Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування. 17.10.2025 [PERSON] звернулася до Слобідського районного суду міста Харкова із позовною заявою до [PERSON] , відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 16.10.2025 і до повноліття кожної дитини. Позовна заява мотивована тим, що з 2012 року позивач та відповідач проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, під час цього проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 15.06.2023 позивач та відповідач зареєстрували шлюб і позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідач сплачує заборгованість зі сплати аліментів на іншу дитину, яка на теперішній час вже повнолітня. Починаючи з липня 2025 року від відповідача перестали надходити кошти на утримання дітей. Відповідно до відповіді по результатам звернення адвоката Хорошилова І.С. з заробітної плати відповідача на теперішній час стягується за виконавчими провадженнями 50 (п`ятдесят) відсотків заробітної плати, та державна виконавча служба в особі Основ`янсько-Слобідської ДВС у місті Харкові відмовила у задоволенні клопотання про зменшення стягнення з 50 до 20 відсотків, щоб відповідач мав змогу утримувати своїх малолітніх дітей.На підставі вищевказаного позивач просить стягнути аліменти на рівні 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Виклад позиції відповідача Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Надав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, наразі проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , просив проводити судовий розгляд без його участі. Процесуальні дії у справі Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 23.10.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 17.11.2025 залучено до участи у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якості третьої особи повнолітню доньку відповідача [PERSON] , [INFO] . Позивачка у судове засідання підтримала вимоги позовної заяви та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги позивача визнає та не заперечує щодо їх задоволення, а також вказав, що у зв`язку з тим, що він є військовослужбовцем ВЧ [NUMBER] , приймати участь у судових засіданнях не має можливості. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце судових засідань повідомлялася своєчасно та належним чином. Поштові відправлення повернулись до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою", та "вручено особисто", що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 15.06.2023 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії [NUMBER] , актовий запис № 192 (арк. 4). Сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 12.01.2013, серії [NUMBER] , актовий запис № 83 (а.с. 2), - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 28.01.2014, серії [NUMBER] , актовий запис № 57 (а.с. 3) Згідно свідоцтв про народження дітей в графі "Мати, зазначена [PERSON] , а в графі "Батько" [PERSON] (а.с. 2-3). Посилаючись на те, що спільні діти проживають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні, в той час як відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає на постійній основі, позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Спірні правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів та позовних вимог, суд виходить з того, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачем заявлено розмір позовних вимог в частці від доходу відповідача - 1/3 на утримання двох дітей. Згідно зі ст. 183 ЦПК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що спільні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , наразі проживають разом з матір`ю. Відповідач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Доказів на спростування зазначених обставин, а також обставин того, що наразі діти перебувають на повному утриманні позивачки, відповідачем не надано. З урахуванням наведеного, суд уважає, що з відповідача на користь позивачки, з якою проживають діти, підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, які будуть стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає можливим позов задовольнити. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141та142 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 6ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 ЗаконуУкраїни "Про судовий збір", відповідач визнав позов після початку розгляду справи, з відповідача стягуються судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved