Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

24.11.2025 позивачка [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що між нею, та відповідачем, [PERSON] , 09 січня 2021 року укладено шлюб, який зареєстрований Шевченківським районним у місті Львів відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів), актовий запис №05. У шлюбі з відповідачем в них народився син [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось через постійні сварки та ставлення чоловіка до неї, в постійному приниженні її в присутності дитини. Окрім того, відповідач зловживає алкоголем через, що в стані алкогольного сп`яніння вдається до насильницьких дій відносно неї. В березня 2023 року [PERSON] притягався Шевченківським районним судом м. Львова до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї. [PERSON] являється військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу у ВЧ [NUMBER] . Під час перебування у відпустці, відповідач і надалі продовжує зловживати алкоголем і вчиняти фізичне та психологічне насильство в сім`ї. 16.11.2025р. працівниками уповноваженого підрозділу поліції у Львівській області ДПП НПУ винесено два термінові заборонні приписи стосовно [PERSON] . Зазначає, що хоч вони і проживають в одній квартирі за фактичим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (відповідач перебуває на обліку як внутрішньо-переміщена особа), але спільного бюджету не ведуть, подружніх відносин не підтримують, в них зникло почуття любові і поваги один до одного, вони стали чужими людьми. Непорозуміння один одного, неповага з боку чоловіка до неї, як дружини, призвели до неможливого спільного проживання їх, як сім`ї. Шлюб носить формальний характер і подальше збереження сімейних відносин немає сенсу, примирення між ним неможливе. З цих підстав позивачка просить розірвати шлюб. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 26.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному порядку. В судове засідання позивачка не з`явилась, однак подала до суду заяву в якій просить розгляд справи просить проводити без її участі, підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі, щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується поштовим повідомлення про відправлення судової повістки, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Між сторонами зареєстровано шлюб 09 січня 2021 року Шевченківським районним у місті Львів відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). В шлюбі у них народилась спільна дитина, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно з ч. 3 ст. 56 СК кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що хоч і сторони періодично проживають на час відпустки чоловіка в спільній квартирі, але подружнє життя позивача з відповідачем фактично припинене через відсутність між сторонами порозуміння та зловживання відповідачем алкоголем, спільного господарства сторони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, вони стали один одному чужими людьми, шлюб носить формальний характер і подальше збереження сімейних відносин немає сенсу, примирення між ним неможливе, відтак суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Син залишається проживати з матір`ю. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « [PERSON] ». Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1211,20грн. судового збору.

Outcome: approved