Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка спадкових прав не оформила та [INFO] померла. За життя [PERSON] склала два заповіти, заповітом від 23.04.2004 року все належне їй майно заповіла [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини, а другим від 29.03.2023 року все належне їй майно своїй дочці матері позивача [PERSON] , яка спадщину прийняла, однак спадкових прав не оформила та [INFO] померла. За життя [PERSON] заповіту не складала. Вказуючи, що він належить до спадкоємців першої черги за законом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва на спірне спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просить визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У підготовче засідання всі учасники не з`явилися. Представник позивача адвокат Хомич А.В., подала заяву, в якій вказує, що позов підтримує повністю, просить задовольнити та розглядати справу за відсутності позивачки та без її участі. Представник відповідача Дубечненської сільської ради подав заяву, в якій вказує, що не заперечує проти вирішення справи на користь позивача за умови достатніх правових підстав та просить справу розглядати за відсутності представника сільської ради. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст.553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Витягом з погосподарської книги № Р-2 за 2024-2031 рік Дубечненської сільської ради Ковельського району підтверджується належність вищевказаного будинку [PERSON] . Рік побудови будівлі 1946 (а.с. 16). Заповіту за життя [PERSON] не складав, свідоцтво про право на спадщину на належний йому будинок після його смерті не видавалося. Відповідно до довідки Дубечненської сільської ради від 23.07.2025 року № 581 в управління спадковим майном [PERSON] вступила його дружина [PERSON] (а.с. 9, 13 на звороті), яка в відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР є такою, що прийняла спадщину. [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Ч.3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч.1 ст.1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За життя [PERSON] склала два заповіти щодо належного їй майна (а.с. 12, 12 на звороті). Згідно із заповітом, посвідченим Дубечненською сільською радою 23.04.2004 року за № 68, [PERSON] все своє майно, в тому числі жилий будинок, надвірні споруди, що розмішені в с.Рокита Старовижівського району Волинської області, право на земельну частку /пай/ посвідчене сертифікатом, майновий пай, заповіла [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до заповіту, посвідченого Сереховичівською сільською радою 29.03.2023 року за № 14, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, що буде належати на момент її смерті, в тому числі житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] [INFO] (а.с. 12 на звороті). Із копії спадкової справи № 113/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] видно, що [PERSON] протягом шести місяців після смерті [PERSON] 27.07.2023 року подала заяву про прийняття спадщини (а.с. 60), 27.07.2023 року [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 62), 08.02.2024 року [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне спадкодавцю право на земельну частку пай (а.с. 73). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 8 на звороті), є матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13 на звороті). Заповіту за життя [PERSON] не складала, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося. На день смерті [PERSON] з нею проживав син [PERSON] (а.с. 10). 14.05.2025 року позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 32). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як син спадкодавця, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який відповідно до положень ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Постановою нотаріуса від 04.09.2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують його належність спадкодавцю (а.с. 15). Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 71/2025 до майна померлої [PERSON] (а.с. 31-58), з яких також вбачається, що спадкова справа заведена за заявою позивача, який отримав свідоцтва про право на спадщину на інше належне [PERSON] майно після смерті останньої, інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя [PERSON] правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що набуто право власності на житловий будинок неправомірно або, що на даний будинок, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане майно. На підставі викладеного, п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 524, 548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 11, 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273, 1296 ЦК України, та

Outcome: approved