Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 24.09.2021 № 500848748 у розмірі 92652,57 грн, з яких: 52836,67 грн - заборгованість по тілу кредиту, 39815,90 грн - заборгованість про відсотках, а також судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесених витрат з правничої допомоги у розмірі 7873,23 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.09.2021 [PERSON] звернувся через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг відповідно до Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». 24.01.2021підписанням оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500848748 [PERSON] запропонував банку укласти Угоду про надання йому споживчого кредиту. 24.09.2021 шляхом підписання акцепту пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500848748 банк прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500848748 від 24.09.2021. У Додатку № 1 до договору сторони узгодили Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної річної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, відповідно до розділу 3 якого вказані умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Відповідно до укладеного Договору сторони погодили: тип кредиту кредит готівкою, сума кредиту - 57459,18 грн, процентна ставка - 23% річних, тип ставки - факсована, строк кредиту - 36 місяців, дата повернення кредиту - 27.09.2024, порядок повернення кредиту - графік платежів: до 27 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 2224,23 грн, загальна кількість платежів - 36; дата повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок [NUMBER] , відкритий у банку АТ «Альфа-Банк». Вказаний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Відповідач отримав кредит 27.09.2021, проте свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 92652,57 грн, яка складається з: 52836,67 грн - заборгованості за кредитом, 39815,90 грн - за процентами. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК», запис про зміну найменування внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 30.11.2022. З метою захисту своїх майнових прав, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відзив на позовну заяву Сторона відповідача правом подання відзиву на позов не скористалась. Процесуальні дії та рух справи Позивач 24.11.2025 через систему «Електронний суд» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Скриль Ю.А. Згідно з відповіддю ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області від 09.12.2025 № 5188/31544, отриманою судом 18.12.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 22.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.Відповідачу визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено за місцем реєстрації відповідача. Згідно з Довідкою АТ «Укрпошта» про причини повернення, поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою від 10.01.2026 «адресат відсутній», що є належним повідомленням відповідача про розгляд справи. Від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін також не надходило. Позивач у позовній заяві, серед іншого, просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. З урахуванням викладеного, зважаючи на завдання цивільного судочинства суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені фактичні обставини справи Установлено, що 24.09.2021 [PERSON] підписано Оферту на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500848748, відповідно до якої відповідач запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, 24.09.2021 шляхом підписання акцепту пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500848748 банк прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500848748 від 24.09.2021. У Додатку № 1 до договору сторони узгодили Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної річної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, відповідно до якого узгоджені дати платежів, починаючи з 24.09.2021 кожного місяця, кінцевою датою платежу за цим договором встановлена 27.09.2024. Вказаний договір підписаний відповідачем ОТП-паролем - аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (комбінації цифр у вигляді смс-коду), надісланим на вказаний відповідачем в Оферті номер мобільного телефону - [NUMBER] . На підтвердження ідентифікації відповідача під час укладання Договору, надана довідка про ідентифікацію [PERSON] . Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, відповідно до розділу 3 якого вказані умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Відповідно до укладеного Договору від 24.09.2021 сторони погодили: тип кредиту кредит готівкою, сума кредиту - 57459,18 грн, процентна ставка - 23% річних, тип ставки - факсована, строк кредиту - 36 місяців, дата повернення кредиту - 27.09.2024, порядок повернення кредиту - графік платежів: до 27 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 2224,23 грн, загальна кількість платежів - 36; дата повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок [NUMBER] , відкритий у банку АТ «Альфа-Банк». Окрім цього відповідач звернувся до банку з клопотанням, підписаним 24.09.2021, відповідно до якого [PERSON] зазначив, що зв`язку із фінансовими проблемами, що призвели до виникнення заборгованості за Акцептом/Офертою №501289406 від 18.01.2021, просить розглянути можливість оформлення нового кредиту в сумі 57459,18 грн для погашення заборгованості за Акцептом/Офертою №501289406 строком на 36 місяців. Також зазначив, що у випадку, наявності переплати за кредитом, наданим йому згідно з Договором №501289406 від 18.01.2021, після повного погашення, просить банк перерахувати залишок коштів з рахунку № [NUMBER] в АТ «Альфа-Банк», на рахунок № [NUMBER] відкритий згідно Договору №500848748 від 24.09.2021, укладеним із банком. Виконання банком взятих на себе зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту від 24.09.2021 підтверджується меморіальним ордером від 27.09.2021 № 578058768, відповідно до якого на рахунок [PERSON] [NUMBER] перераховані грошові кошти у розмірі 57 459,18 грн, призначення платежу «Надання кредиту за кредитним договором №500848748 вiд 24.09.2021». Отримання і користування вказаними кредитним коштами та їх часткове повернення поз відповідачем також підтверджується випискою по особовому рахунку з 24.09.2021 по 20.08.2025 Водночас зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином у передбачені строки не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 92652,57 грн, яка складається з: 52836,67 грн - заборгованості за кредитом, 39815,90 грн - за процентами. Відповідно до наданого позивачем розрахунку за кредитним договором № 500848748 станом на 20.08.2025 відповідач має заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 92652,57 грн, яка складається з: 52836,67 грн - заборгованості за кредитом, 39815,90 грн - за процентами. Як вбачається з наданої позивачем Виписки по рахунку за період з 24.09.2021 по 20.08.2025 відповідач користувався кредитними коштами, а також здійснив часткове їх повернення банку. Відповідно до витягу з державного реєстру банків, Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило найменування на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК». АТ «СЕНС БАНК» звернувся до [PERSON] шляхом направлення засобами поштового зв`язку Вимоги про усунення порушення, зокрема сплатити заборгованість за договором № 500848748 у розмірі 92652,57 грн. Вказана вимога відповідачем виконана не була. Представник на запитання суду повідомила, що інформація про отримання, відмову в отриманні або повернення вказаного листа у позивача відсутня. Оцінка аргументів сторін та мотиви суду Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, укладеним договором від 24.09.2021 № 500848748 сторони, серед іншого, погодили розмір кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та їх порядок нарахування, у зв`язку з чим суд погодились з розміром та порядком їх нарахування. Водночас суд звертає увагу на те, що згідно з умовами Договору про надання споживчого кредиту та Додатку № 1 до нього - Графіку платежів, останньою датою погашення заборгованості та внесення останнього чергового платежу по кредиту є 27.09.2024, яка згідно з умовами договору є датою повернення кредиту. Договір про надання споживчого кредиту інших умов щодо продовження (пролонгації) строків кредитування не містить, додаткові угоди з цього питання між сторонами не укладались. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами у розмірі 39815,910 грн, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 (постанова від 05.04.2023) щодо змісту поняття "користування кредитом", зокрема Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу, зазначила, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Тобто позичальник отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Отже, позичальник отримує "чужі" грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому. Поняття "користування кредитом", яким послуговуються скаржники, є окремим випадком "користування чужими коштами". Термін "користування чужими коштами" Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також щодо нарахування процентів на підставі статті 1048 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Як встановлено судом, згідно з розрахунком заборгованості позивачем здійснено нарахування відсотків за кредитом поза межами передбаченого умовами Договору строку кредитування (після 27.09.2024) на суму 7074,75 грн. Вказаний розмір процентів не належить до категорії відсотків за користування кредитними коштами, можливість стягнення яких передбачена нормами ст. 1048 ЦК України. Стягнення процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, передбачене нормами ст. 625 ЦК України. Водночас, відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, досліджених та оцінених судом доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення частини нарахованих позивачем відсотків до Договором про надання споживчого кредиту від 24.09.2021, а саме у розмірі 7074,75 грн (нарахованих поза межами строків кредитування). Таким чином, судом дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: щодо стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту від 24.09.2021 у розмірі 52836,67 грн - заборгованості за тілом кредиту, 32741,15 грн (розрахунок 39815,90 - 7074,75) - заборгованості за процентами за користування кредиту, всього на суму 85577,82 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог на 92,36% (розрахунок 85577,82 х 100 / 92652,57), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2237,30 грн (розрахунок 2422,40 х 92,36%) покладаються на відповідача. Щодо витрат на правничу допомогу Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача наданий Договір про надання послуг від 28.01.2025 № 1006, укладений позивачем та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», відповідно до п. 3.1 якого за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375,00 грн; за отримання рішення суду - 225,00 грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85 %. Отже за подання вказаного позову витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи за цією позовною заявою, становлять 7873,23 грн (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 92652,57 грн х 7,85 %). При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача розмір судових витрат на правничу допомогу враховує, позицію Верховного Суду, зокрема викладену у постановах від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17, від 13 08.2019 року у справі № 908/1654/18, у яких Суд зазначив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18, від 14.09.2022 року у справі № 295/190/20 та інших. Отже стороною позивача доведений розмір витрат на правничу допомогу у сумі 7873,23 грн, який за умови задоволення позовних в повному обсязі, підлягають стягненню з відповідача. Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог на 92,36%, розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача, становить 7271,70 грн (розрахунок: 7873,23 х 92,36%).

Outcome: partial