Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» Кіріченко В.І. звернулася через систему «Електронний суд» до Основ`янського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просила суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 04.11.2013 у розмірі 51173,30 грн., а також покласти на відповідачів понесені судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що [PERSON] (далі позичальник) власноруч підписав Анкету-заяву про приєднання до умов та правил про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору Позичальник отримав такий платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 04/16, тип - "Універсальна». Для користування кредитним лімітом в подальшому Позичальник також отримав платіжні інструменти: 1) кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 02/19, тип - "Універсальна"; 2) кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 07/21, тип - "Універсальна GOLD"; 3) кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 05/23, тип - "Універсальна GOLD"; 4) кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 06/23, тип - "Універсальна WORLD"; 5) кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 07/25, тип -"Універсальна GOLD". 09.07.2021 позичальник підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (далі - Заява, копія додається) та погодив наступні умови: 1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 75 000 грн. (п.1.2 Заяви); 2. Тип кредитної карти: картка «Універсальна GOLD»; 3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2 Заяви); 4. Процентна ставка, відсотків річних: 40,8% (п.1.3 Заяви); 5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов?язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4 Заяви); 6. Розмір мінімального обов?язкового платежу: мінімального обов?язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; у разі прострочення з 31-го дня - 10% від заборгованості; у разі прострочення з 181-го дня - 100 % від заборгованості; 7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5 та п. 2.1.1.2.12 Заяви). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг позичальником підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Позичальник користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, проте припинив повертати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушенням зобов`язань Позичальником та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на теперішній час заборгованість позичальника становить 51173,30 грн. [INFO] позичальник помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть. 28.02.2024 позивач направив претензію кредитора до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, яка була перенаправлена до приватного нотаріуса Десятниченка Олега Володимировича. 25.10.2024 позивач додатково направив претензію на адресу приватного нотаріуса Десятниченка Олега Володимировича. 13.11.2024 позивач отримав лист від приватного нотаріуса Десятниченка Олега Володимировича, який підтвердив заведення ним спадкової справи після смерті Позичальника, однак не надав позивачу інформації про його спадкоємців. 23.11.2024 позивач з метою встановлення кола спадкоємців додатково направив лист на адресу приватного нотаріуса Десятниченка Олега Володимировича, відповідь на який не отримав. 01.05.2025 позичав отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, з яких вперше дізнався, що спадкоємцями померлого позичальника є відповідач-1 та відповідач-2. 08.05.2025 позивач додатково направив претензію щодо сплати заборгованості за Договором на адресу відповідача-1, а 03.09.2025 на адресу відповідача-2. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом відповідач-1 та відповідач-2 є спадкоємцями (у рівних частках) такого майна позичальника: 1) земельної ділянки площею 0,0340 га, кадастровий номер 6325111000:00:028:01 розташованої за адресою: [ADDRESS] , вартістю 6000 грн відповідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.10.2023 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності н нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта від 01.05.2025; 2) земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 6325111000:00:028:01 розташованої за адресою: [ADDRESS] , вартістю 150000 грн відповідно до Договору купівлі-продажу від 14.10.2023 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта від 01.05.2025; 3) житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 100000 тисяч грн відповідно до Договору купівлі-продажу від 14.10.2023 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта від 01.05.2025. У зв`язку з вищевикладеним позивач був змушений звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 14.10.2025 позовну заяву залишено без руху. 16.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 20.10.2025 у справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Десятниченка Олега Володимировича належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . 29.10.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про постановлення окремої ухвали відносно Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк». Ухвалою суду від 30.10.2025 постановлено вважати клопотання [PERSON] про постановлення окремої ухвали відносно Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у рамках цивільної справи за позовом представника позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця таким, що подано передчасно. 29.10.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просила відмовити у задоволенні позовної заяви, зазначила, що на час відкриття спадщини їй не було відомо про наявність будь-яких боргів у спадкодавця. Повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про смерть [PERSON] 10 жовтня 2022 року здійснено Відділенням Пенсійного фонду України в Основ`янському районі м. Харкова 25 жовтня 2022 року через закриття за її заявою пенсійної картки [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк», виплати їй допомоги на поховання та перерахуванням цієї допомоги на її рахунок, а також пізніше повторно нею особисто через надання свідоцтва про смерть [PERSON] 13 жовтня 2022 року до АТ КБ «ПриватБанк» в особі Листопадського Артема Олександровича 23 лютого 2024 року за його проханням. Відповідач вважає, що позивач мав право реалізувати своє право вимоги зверненням до нотаріуса до 25 квітня 2023 р. про включення кредиторських вимог АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ. Відлік цього строку для банку почався з дня, коли представник банку дізнався про відкриття спадщини після смерті позичальника. Лист-претензія АТ Комерційний Банк «ПриватБанк», яка надійшла до відповідача датований 27.08.2025 року. Але претензія подана на суму 53877 грн. 30 коп. Свідоцтво про право на спадщину видане відповідачу 25.09.2023. АТ КБ «ПриватБанк» не пред`являв свої вимоги до неї як до спадкоємця в передбачені цієї нормою строки. Відповідач вважає, що кредитор мав шість місяців з дня відкриття спадщини (тобто з дня смерті боржника [INFO] ), щоб пред`явити свої вимоги до спадкоємців, втому числі через нотаріуса. 13.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з яким просила задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача зазначила, що встановлення обставини часу, коли кредитор дізнався про смерть спадкодавця, не має правового значення для вирішення цієї справи з огляду на необхідність застосування до спірних правовідносин чинної (нової) редакції статті 1281 Цивільного кодексу України. Таким чином, правове значення має не день, коли кредитор дізнався про смерть спадкодавця (відкриття спадщини), як це було передбачено старою редакцією, а день одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Позивач вперше дізнався про прийняття спадщини відповідачами 01.05.2025. Ця інформація стала відома позивачу з копій свідоцтв про право на спадщину, що були отримані позивачем саме в цю дату, а також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Представник позивача зазначила, що відправка 28.02.2024 першої претензії кредитора від 26.02.2024 до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області відбулась за датою 28.02.2024: - після 5-тих місяців та 3-х днів з дати 25.09.2023, яка зазначена як дата видачі двох свідоцтв у двох свідоцтвах про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0340 га; - після 5-тих місяців та 3-х днів з дати 25.09.2023, яка зазначена як дата видачі двох свідоцтв у двох свідоцтвах про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1000 га; - після 5-тих місяців та 3-х днів з дати 25.09.2023, яка зазначена як дата видачі двох свідоцтв у двох свідоцтвах про право на спадщину на житловий будинок. Оскільки вищезазначене успадковане нерухоме майно у подальшому було вже двома Відповідачами/спадкоємцями продано за договорами від 14.10.2023 року, копії яких містяться у позовній заяві на сторінках 135-142 позовної заяви, Позивач додає та просить високий суд залучити до матеріалів справи у копіях за параметрами запиту: по код ІПН: [NUMBER] - який належить Відповідачу-1 [PERSON] , по код ІПН: [NUMBER] - який належить Відповідачу-2 [PERSON] , та по код ІПН: [NUMBER] - який належить померлому позичальнику: - Роздруківку Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Номер інформаційної довідки: 5005531059381, Дата, час формування: 2025-11-03 12:55:34; - Роздруківку Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Номер інформаційної довідки: 5005531065537, Дата, час формування: 2025-11-03 12:56:46; - Роздруківку Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Номер інформаційної довідки: 5005531064942, Дата, час формування: 2025-11- 03 12:57:17. Представник позивача вважає, що банком не пропущений строк пред`явлення вимог до спадкоємців, з огляду на положення ст.1281 ЦК України (в редакції Закону України №2478-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування»). 17.11.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшли заперечення та відповідь на відзив на позовну заяву, згідно з якими відповідач зазначила, що провалідувавши 23.02.2024 документ про смерть позичальника [PERSON] 10 жовтня 2022 року, позивач міг знати про прийняття спадщини в межах строків, встановлених ст. 1270 ЦК України. 25.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли пояснення на заперечення на відповідь на відзив, згідно з якими представник позивача зазначив, що в свою чергу, кредитор не міг знати та не знав про місце відкриття спадщини, оскільки спадкова справа апріорі може заводитись/відкриватись і у державного нотаріуса, і у будь якого приватного нотаріуса, за різними адресами місцезнаходження/робочого місця нотаріусів. Позивач довів що він не знав і не міг знати про одержання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину до моменту самостійного отримання інформації з реєстрів. [PERSON] не надала жодного доказу того, що належним чином повідомила позивача про факт одержання свідоцтва про право на спадщину. Відповідно, позивач правомірно обчислює шестимісячний строк з 01.05.2025. Позовна заява була подана 22.09.2025, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого законом. 01.12.2025 на адресу суду надійшли від приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченка О.В. надійшли витребувані документи копія спадкової справи 6/2023 від 24.03.2023 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 01.12.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] вдруге надійшла заява про порушення законодавства та недоліки в діяльності АТ КБ «Приватбанк», в якій просила постановити окрему ухвалу суду щодо дій АТ КБ «Приватбанк» стосовно розповсюдження персональної та конфіденційної інформації відносно учасників справи. Заява обґрунтована тим, що відбулася передача її персональних даних третім особам без її згоди і без законних підстав. Відповідач вважає, що наявності правових підстав для передачі її персональних даних не було. 17.12.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшли пояснення, доводи та міркування, згідно з яких відповідач зазначила, що лист-претензія АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» від 27.08.2025 р. на суму 53877 грн. 30 коп., а ціна позову: 51173 грн. 30 коп., тобто неможливо з`ясувати це була претензія в рамках цієї справи, чи претензія по іншим вимогам бо суми різні. Розрахунки заборгованостi за договором № б/н вiд 04.11.2013, укладеного мiж позивачем та померлим [PERSON] та виписка по рахунку - що є доказами та обґрунтуваннями позовних вимог не можуть вважатися належними та допустимими доказами наявності заборгованості померлого [PERSON] . Все це банківські документи, сформовані банком. Встановити чи дійсно сплачував чи не сплачував [PERSON] за життя свої борги, з наданих документів неможливо. [PERSON] зазначила, що про борги померлого не знала. Спадкодавець, за життя, не повідомляв мені про наявність будь-яких заборгованостей. З моменту прийняття спадщини пройшов час, який унеможливлює сталість та незмінність мого матеріального становища, що, разом з тим, унеможливлює збалансування інтересів учасників спадкових відносин. [PERSON] зазначила, що має тяжке матеріальне становище. За життя [PERSON] його ймовірні борги перед АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» - зафіксовані не були, ніяких претензій до нього пред`явлено не було. Доказів іншого з боку позивача надано не було. 02.01.2026 від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» надійшли через систему «Електронний суд» заперечення на пояснення, доводи та міркування. Представник позивача зазначила, що вартість нерухомості (земельні ділянки та житловий будинок), яку успадкували відповідачі, без сумнівів вартують ціну позову 51173,30 грн. Позивач вперше дізнався про прийняття спадщини відповідачами 01.05.2025. Ця інформація стала відома з копій Свідоцтв про право на спадщину, що були отримані позивачем саме в цю дату, а також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який додано до позовної заяви. Відправка 28.02.2024 першої претензії кредитора від 26.02.2024 до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області відбулась за датою 28.02.2024: - після 5-тих місяців та 3-х днів з дати 25.09.2023, яка зазначена як дата видачі двох свідоцтв у двох свідоцтвах про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0340 га; - після 5-тих місяців та 3-х днів з дати 25.09.2023, яка зазначена як дата видачі двох свідоцтв у двох свідоцтвах про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1000 га; - після 5-тих місяців та 3-х днів з дати 25.09.2023, яка зазначена як дата видачі двох свідоцтв у двох свідоцтвах про право на спадщину на житловий будинок. На відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор спадщини, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. В свою чергу, кредитор не міг знати та не знав про місце відкриття спадщини, оскільки спадкова справа апріорі може заводитись/відкриватись і у державного нотаріуса, і у будь якого приватного нотаріуса, за різними адресами місцезнаходження/робочого місця нотаріусів. Банком не пропущений строк пред`явлення вимог до спадкоємців, з огляду на положення ст.1281 ЦК України (в редакції Закону України №2478-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування»). Представник позивача зазначив, що відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду, спадкоємець, який прийняв спадщину, вважається таким, що прийняв і борги спадкодавця, незалежно від того, чи був він про них обізнаний. Прийняття спадщини це право, а не обов`язок, і спадкоємець мав можливість перевірити наявність обтяжень або заборгованостей перед подачею заяви про прийняття спадщини. Також представник позивача зазначила, що "тяжке" майнове положення не є правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Стаття 1282 ЦК України чітко обмежує відповідальність спадкоємця лише вартістю спадкового майна, а не поточним рівнем його особистих доходів чи соціальним статусом. Об`єктом стягнення є майно, отримане у спадщину, або його грошовий еквівалент. Представник позивача АТ КБ «Приват Банк» у судове засідання не з`явився, заяв або клопотань до суду не надходило. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, відповідачі звернулися до суду з клопотаннями про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] протягом усього часу розгляду справи правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суддя дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 04.11.2013 [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг підписав анкету- заяву, та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання послуг, а також Тарифами Банку. АТ КБ «ПриватБанк», свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав, надавши кредитні кошти [PERSON] . Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав згідно Довідки про видані картки кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 04/16, тип - "Універсальна». Позивачем змінювався встановлений кредитний ліміт, востаннє був збільшений 09.11.2020 до 55 000 грн. що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: 1) кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 02/19, тип - "Універсальна"; 2) кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 07/21, тип - "Універсальна GOLD"; 3) кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 05/23, тип - "Універсальна GOLD"; 4) кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 06/23, тип - "Універсальна WORLD"; 5) кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 07/25, тип -"Універсальна GOLD". 09.07.2021 відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис клієнта із позначкою дати та часу. Згідно з паспортом споживчого кредиту визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту - відновлювана кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; строк договору 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка 40,08%. Крім того, сторонами погоджено порядок повернення кредиту: шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту; визначено розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, але не менше 100 грн щомісяця. З виписки за договором б/н від 04.11.2013 вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.10.2022. З копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 25.09.2023, виданих приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком О.В., вбачається, що спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . 28.02.2024 АТ КБ «Приватбанк» звернувся із претензією кредитора щодо пред`явлення вимог до спадкоємців померлого [PERSON] до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області. Листом за вих. №425/01-16 від 12.03.2024 Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області. було повідомлено АТ КБ «Приватбанк», що претензія кредитора до спадкоємців направлена на адресу ПН Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченка О.В. за належністю. 25.10.2024 АТ КБ «Приватбанк» звернувся із претензією кредитора щодо пред`явлення вимог до спадкоємців померлого [PERSON] до ПН Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченка О.В. 01.11.2024 за вих. №84/01-16 Приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком О.В. надано відповідь, що вимога кредитора долучена до матеріалів спадкової справи, повідомлено, що спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину 25.09.2023. Ім`я спадкоємців банку повідомлено не було. 08.05.2025 АТ КБ «Приватбанк» на адресу спадкоємця боржника [PERSON] надіслав лист-претензію. 03.09.2025 АТ КБ «Приватбанк» на адресу спадкоємця боржника [PERSON] надіслав лист-претензію. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 08.06.2025 [PERSON] має заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 04.11.2013 становить в розмірі 51173,30 грн, яка складається з наступного: 51173,30 грн заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 51173,30 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії. У розрахунку заборгованості станом на 29.02.2024 зазначено, що дата смерті клієнта 10.10.2022, а дата отримання банком інформації про смерть клієнта 23.02.2024. Судом також досліджено, подані відповідачем [PERSON] докази до відзиву на позовну заяву, а саме заяву до Слобожанського об`єднаного управління ПФУ м. Харкова про виплату допомоги на поховання, розписку-повідомлення, знімок екрану, з якого вбачається, що [PERSON] направила представнику АТ КБ «Приватбанк» фотокопію свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] , виписку АТ КБ «Приватбанк» з карткового рахунку [PERSON] . Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому. Статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно з положеннями статей 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю особи боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 Цивільного кодексу України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є пересічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Як зазначила сама [PERSON] у відзиві на позовну заяву та як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 29.02.2024 АТ КБ «Приватбанк» дізнався про смерть кредитора [PERSON] 23.02.2024. 28.02.2024 АТ КБ «Приватбанк» звернувся із претензією кредитора щодо пред`явлення вимог до спадкоємців померлого [PERSON] до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, яка була направлена на адресу ПН Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченка О.В. за належністю. 25.10.2024 АТ КБ «Приватбанк» звернувся із претензією кредитора щодо пред`явлення вимог до спадкоємців померлого [PERSON] до ПН Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченка О.В. 01.11.2024 за вих. №84/01-16 Приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком О.В. надано відповідь, що вимога кредитора долучена до матеріалів спадкової справи, повідомлено, що спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину 25.09.2023. Ім`я спадкоємців банку повідомлено не було. 08.05.2025 АТ КБ «Приватбанк» на адресу спадкоємця боржника [PERSON] надіслав лист-претензію. 03.09.2025 АТ КБ «Приватбанк» на адресу спадкоємця боржника [PERSON] надіслав лист-претензію. 13.10.2025 АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Основ`янського районного суду міста Харкова із даною позовною заявою. Доказів, що позивач був обізнаний про смерть спадкодавця до 23.02.2024 матеріали справи не містять. Тому доводи відповідача [PERSON] про пропуск строку на звернення із позовною заявою в силу ст. 1282 ЦК України є безпідставними. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом №№ 452, 454, 456, 458, 460, 462 від 25.09.2023 [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями (у рівних частках по частки) такого майна [PERSON] : 1) земельної ділянки площею 0,0340 га, кадастровий номер 6325111000:00:028:0100 розташованої за адресою: [ADDRESS] ; 2) земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 6325111000:00:028:0101 розташованої за адресою: [ADDRESS] ; 3) житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Частина успадкованого відповідачами майна, а саме земельна ділянка площею 0,0340 га, кадастровий номер 6325111000:00:028:0100, розташована за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відчужені 14.10.2023 на підставі договорів купівлі-продажу. Згідно з копіями договорів купівлі-продажу за реєстровими номерами №№534, 540 від 14.10.2023, нотаріально посвідчених приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком О.В. та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.05.2025 за №425045489 вартість земельної ділянки площею 0,0340 га, кадастровий номер 6325111000:00:028:0100, розташованої за адресою: [ADDRESS] 6000 грн., земельної ділянки площею 0,0340 га, кадастровий номер 6325111000:00:028:0101, розташованої за адресою: [ADDRESS] 150 000,00 грн., а житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 100 000,00 грн. Згідно зі ст.1278 ЦК України частки спадкоємців у спадщині розподілені наступним чином: 1/2 частина спадкового майна за [PERSON] , 1/2 частина спадкового майна за [PERSON] . Судом встановлено, що ціна позову, заявлена позивачем не перевищує вартість успадкованої частки спадщини кожної з відповідачок. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Оскільки відповідно до статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, доказів домовленості між відповідачами щодо зміни розміру частки у спадщині когось із них матеріали справи не містять, з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача 1/2 частка боргу спадкодавця, що становить 25586,65 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в сумі 1211,20 грн., з кожного в рівних частинах. Щодо вирішення клопотання відповідача [PERSON] про постановлення окремої ухвали, суд дійшов таких висновків. Відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних врегульовані Законом України «Про захист персональних даних». Статтею 32 Конституції України передбачено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст. 8 Європейської Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємницi кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як зазначено в ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. В силу частин першої та другої статті 11 Закону України "Про інформацію" інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. За правилами частин першої та другої статті 14 Закону України "Про захист персональних даних" поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу з баз персональних даних за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до статті 20 Закону України "Про інформацію" за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. Статтею 21 Закону України "Про інформацію" визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України у рішенні від 20 січня 2012 року N 2-рп/2012 вказав, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Даючи офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 32 Конституції України у системному зв`язку з частиною другою статті 34 цієї Конституції, Конституційний Суд України дійшов висновку, що збирання, зберігання, використання та поширення державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням в її особисте та сімейне життя, яке допускається винятково у визначених законом випадках і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Аналогічне твердження міститься у листі Міністерства юстиції України від 15.11.2013 № 13232-0-26-13/61, у якому зазначено, що Рекомендацією CM/Лес (2010) Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо захисту осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних в контексті їх профілювання визначено, що під персональними даними розуміється виключно інформація, за допомогою якої особа ідентифікується або може бути ідентифікована. Особа не може вважатись такою, що може бути ідентифікована, якщо її ідентифікація вимагає невиправдано великої кількості часу і зусиль. Повідомленням Європейської Комісії Європейського Парламенту, Раді, Економічно-соціальному комітету та Комітету регіонів "Комплексний підхід до захисту персональних даних в Європейському союзі" від 04.11.2010 року ЄОМ (2010) 609 встановлено, що визначення поняття "персональні дані" має на меті охопити всю інформацію, пов`язану з ідентифікацією або можливістю ідентифікувати особу прямо чи непрямо. Статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що персональними даними є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Згідно статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 року № 2297-VI, первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім`я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе. Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. У подальшому обробка персональних даних здійснюється протягом усього життя людини будь-якими підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, органами державної влади чи органами місцевого самоврядування або фізичними особами - підприємцями, які можуть здійснювати ці дії відповідно до законодавства і які нерозривно пов`язані з обробкою відомостей про таку особу. Персональні дані з`являються у кожної людини вже з моменту народження фізичної особи, зокрема такі як ім`я, прізвище та по-батькові, біометричні дані, належність до певної статі, дата народження тощо. Практично в цей же час розпочинається процес обробки цих персональних даних конкретної фізичної особи, у тому числі і в базах персональних даних. Статтею 2 Закону № 2297-VI, обробка персональних даних визначається як будь-яка дія або сукупність дій, здійснених повністю або частково в інформаційній (автоматизованій) системі та/або в картотеках персональних даних, які пов`язані зі збиранням, реєстрацією, накопиченням, зберіганням, адаптуванням, зміною, поновленням, використанням і поширенням (розповсюдженням, реалізацією, передачею), знеособленням, знищенням відомостей про фізичну особу. Процес обробки персональних даних будь-якої людини нерозривно пов`язаний з настанням тих чи інших фактів та обставин в результаті її життєдіяльності. Як вже було зазначено, цей процес розпочинається до моменту народження та не припиняється протягом всього життя фізичної особи, як повноцінного члена сучасного суспільства. При цьому, у багатьох випадках обробка персональних даних відбувається (відбувалася або буде відбуватися) без необхідності отримання згоди суб`єкта на обробку його персональних даних, як виключне право, а у багатьох випадках - як виключний обов`язок держави. Отже, повне припинення обробки персональних даних будь-якої особи в межах держави фактично є неможливим, оскільки не відповідає нормам, встановленим законодавством України. Безумовно статтею 8 Закону № 2297-VI кожній особі надано право пред`являти вмотивовану вимогу із запереченням проти обробки своїх персональних даних органами державної влади, місцевого самоврядування при здійсненні їхніх повноважень, передбачених законами. Необхідною умовою для того, щоб скористатися цим правом, громадянин повинен пред`явити саме вмотивовану вимогу. Також кожному громадянину надається право вимагати зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем або розпорядником бази персональних даних - але винятково у разі, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними. Такої вмотивованої вимоги відповідачем не зазначено, як і вказівки щодо того, в чому саме полягає незаконність чи недостовірність оброблення їх персональних даних - прізвища, імені та по-батькові, дати народження, адреси тощо . Вимогами п.2 ч. 3 ст.175 Цивільного Процесуального кодексу України визначено обов`язкові умови , які повинна містити позовна заява , а саме: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; Відповідачкою у своїх доводах взагалі не обґрунтовано, яким чином зазначення персональної інформації в позовній заяві при розгляді судового провадження, впливає на її чи її сім`ї законні права та інтереси. До суду не надано доказів, які б підтверджували незаконні дії позивача щодо збирання, зберігання, оброблення та поширення третім особам персональних даних відповідачки. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 року в справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-325ІСВІ8) зазначено, що «при вирішенні питання про постановления окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком». Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 800/500/16 (провадження № 11-1156заі18) зазначено, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду. Наведені норми вказують на те, що в суду є право, коли він встановив порушення закону постановити окрему ухвалу, інститут окремої ухвали направлений на реагування суду у тих; випадках, коли порушення закону настільки очевидне, зухвале та систематичне, що не дозволяє суду бути інертним до таких порушень і спонукає до ефективних дій, втіленням яких має бути окрема ухвала (див. пункт 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 202; року у справі № 990/131/22 (провадження № 11-137заі23). Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання [PERSON] не свідчить про наявність підстав, за яких суд в порядку статті 262 ЦПК України має постановити окрему ухвалу, тому, в задоволенні клопотання відповідачки [PERSON] слід відмовити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved