Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Заявник, в інтересах якого діє представник [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Дежавної міграційної служби України в Одеській області, 20.11.2025 звернувся до суду із даною заявою, в якій просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] є рідними братами. Заява мотивована тим, що у січні 2007 року заявник, громадянин Азербайджану, з метою отримання громадянства України звернувся до ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну у відповідності до п.4 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію» в межах квоти імміграції особам, які є повнорідними братами та до заяви ним на підтвердження зокрема родинних відносин були додані документи: копія свідоцтва про народження [PERSON] та копія свідоцтва про народження [PERSON] рідного брата заявника, громадянина України. Після проведення перевірок визначених імміграційним законодавством і не виявленням підстав для відмови в наданні дозволу на імміграцію, 02.11.2007 року заявнику ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області було надано дозвіл на імміграцію № [NUMBER] та 07.11.2007 року його було документовано посвідкою на постійне проживання [NUMBER] . 04.11.2014 року заявник - [PERSON] звернувся з заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку зі зміною персональних даних, а саме прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] ». Так, при оформленні справи на імміграцію було зроблено переклад належних заявнику документів, а саме свідоцтва про народження та національного паспорту. При перекладі на російську та українську мову прізвище заявника було перекладено як « [PERSON] ». На той час заявник не дуже добре розумів тексти написані українською мовою, тому з цих причин власноручно підписав заяву, анкету та інші документи де його прізвище вже зазначалося як « [PERSON] ». На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2014 року по справі №522/9451/14-ц, заявник отримав посвідку на постійне проживання [NUMBER] від 04.11.2014 року з персональними даними « [PERSON] ». Проте, внаслідок розбіжностей у прізвищах, [PERSON] не може підтвердити родинні зв`зки з братом, з метою реалізації своїх громадянських прав, тому вимушений звернутися до суду з відповідною заявою. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. Ухвалою від 12.12.2025 заяву [PERSON] залишено без руху для усунення недоліків - вказати фактичне місце проживання заявника з долученням підтверджуючих доказів; надати суду документи на підтвердження законності перебування на території на момент звернення до суду. 18.12.2025 представник заявника на виконання вимог ухвали суду від 12.12.2025 надав заяву на усунення недоліків та додатки. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку окремого провадження. 08.01.2026 року представник заявника [PERSON] адвокат Шелков С.Г. надав до суду заяву в якій заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу у відсутності заявника та його представника. Представник заінтересованої особи - Головного управління Дежавної міграційної служби України в Одеській області Казбеков В.Е. в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 24.12.2025 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ураховуючи викладене, суд вирішив розглядати справи в судовому засіданні 23.01.2026 за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що заявник - [PERSON] , народився [INFO] в с. Караханли, Азейбарджан. Його батьками є: батько - [PERSON] , мати: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.12.1981 року, місце реєстрації: Азербайджанський район, Боятська сільська рада, актовий запис №81. Брат заявника [PERSON] , народився [INFO] в с. Караханли, Азейбарджан. Його батьками є: батько - [PERSON] , мати: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.01.1980 року, місце реєстрації: Азербайджанський район, Боятська сільська рада, актовий запис №09. У січні 2007 року заявник, громадянин Азербайджану, приїхав до рідного брата - [PERSON] , який на той час мешкав в місті Одеса та був громадянином України. З метою отримання громадянства України звернувся до ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну у відповідності до п.4 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію» в межах квоти імміграції особам, які є повнорідними братами та до заяви ним на підтвердження зокрема родинних відносин були додані документи: копію свідоцтва про народження [PERSON] та копію свідоцтва про народження [PERSON] рідного брата заявника, громадянина України. Після проведення перевірок визначених імміграційним законодавством і не виявленням підстав для відмови в наданні дозволу на імміграцію, 02.11.2007 року заявнику ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області було надано дозвіл на імміграцію № [NUMBER] та 07.11.2007 року його було документовано посвідкою на постійне проживання [NUMBER] . 04.11.2014 року заявник - [PERSON] звернувся з заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку зі зміною персональних даних, а саме прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] ». Так, при оформленні справи на імміграцію було зроблено переклад належних заявнику документів, а саме свідоцтва про народження та національного паспорту. При перекладі на російську та українську мову прізвище заявника було перекладено як « [PERSON] ». На той час заявник не дуже добре розумів тексти написані українською мовою, тому з цих причин власноручно підписав заяву, анкету та інші документи де його прізвище вже зазначалося як « [PERSON] ». Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2024 у справі № 522/9451/14-ц заяву [PERSON] задоволено: встановлено факт того, що посвідка на постійне проживання, видана 07.11.2007 року за № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] . Вважати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2014 року по справі №522/9451/14-ц, заявник отримав посвідку на постійне проживання [NUMBER] від 04.11.2014 року з персональними даними « [PERSON] ». Проте, внаслідок розбіжностей у прізвищах, [PERSON] не може підтвердити родинні зв`зки з братом, з метою реалізації своїх громадянських прав, тому вимушений звернутися до суду з відповідною заявою. На підтвердження зазначеного заявник посилається на наступні документи: - свідоцтво про народження [PERSON] ; - свідоцтво про народження [PERSON] ; - заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну; - заяву про видачу посвідки на постійне проживання; - дозвіл на реєстрацію заявника від 25.12.2006 року; - копію висновку про залишення на постійне проживання від 02.11.2007 року; - копію дозволу на імміграцію в Україну; - копію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2014 року по справі№522/9451/14-ц; - копію постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2023 року по справі №420/8669/23. Вивчивши доводи заяви, також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку, до яких входить встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно із ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Доказом родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем є зокрема свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії судових рішень, які набрали законної сили щодо встановлення факту родинних відносин. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19 зауважив, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки, реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які, на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування. Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17, (провадження № 61-15921св19) викладено висновок, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. У справі, що розглядається, встановлено, що [PERSON] , громадянин Азербайджану, звертаючись до суду із заявою, просив встановити факт родинних відносин між ним та рідним братом [PERSON] , який є громадянином України, що необхідно заявнику для реалізації громадянських прав отримання громадянства України. В інший спосіб заявник не може підтвердити вказані обставини. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надавши належну правову оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заявника про встановлення факту його родинних відносин з рідним братом. З наданих заявником документів вбачається факт розбіжностей щодо написання прізвища заявника та його брата, а саме « [PERSON] » - « [PERSON] ». Верховний Суд зауважував, що у справах про встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів, суд може брати до уваги всі передбачені законом засоби доказування, серед яких показання свідків, що пояснюється відсутністю письмових доказів, які б посвідчували такі факти (постанова Верховного Суду від 17 липня 2024 року у справі № 705/928/23). У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17, (провадження № 61-15921св19) викладено висновок, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків. Цей перелік не є вичерпним. Отже, оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що дійсно заявник та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , є рідними братами, при цьому існують розбіжності у написанні їх прізвищ, у зв`язку з чим [PERSON] не може реалізувати своє громадянське право на отримання громадянства України. Вказана обставина виникла внаслідок допущення помилок при написанні прізвищ, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж зверненням до суду та перешкоджає заявнику в реалізації його права на оформлення громадянства. Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми в розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України та підтверджують факт родинних відносин заявника і його рідного брата. Враховуючи, що встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, а в інший спосіб усунути помилку в написанні прізвища заявника та його брата неможливо, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин з [PERSON] , є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судовий збір необхідно залишити за заявником.

Outcome: approved