Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Очиченко О.Г. звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району і місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №17 від 30 січня 2021 року. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30.01.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району і місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] . Вони наразі проживають у Федеративній Республіці Німеччина. Підставою для розірвання шлюбу зазначає відсутність взаєморозуміння та постійні конфлікти, вчинення домашнього насильства, через що рішенням Ерлангенського окружного суду від 13.06.2025 року встановлено заборону на подальше спільне проживання. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін, тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 вересня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилася, представник надіслала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань від відповідача до суду не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30 січня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району і місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №17. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району і місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого 28.04.2021 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, почуття поваги та любові втрачені, шлюбні відносини припинені, примирення неможливе, тобто сім`я фактично розпалась і існує формально. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач до суду не з`явився, відзиву на позов не надав, доводів позивача не спростував. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати. На підставі викладеного і

Outcome: approved