Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, покликаючись на те, що є основним квартиронаймачем кв. [ADDRESS] . Члени сім`ї та треті особи зареєстровані у вказаній квартирі, та проживають у ній. Відповідачка зареєстрована у даній квартирі, однак з 2008 року там не проживає. Квартира складається з однієї кімнати, загальною площею 24 кв. метрів. Відповідачка добровільно покинула житло, відповідно не бере участі в оплаті комунальних послуг, в покращенні умов проживання, а саме: проведення ремонту, заміні вікон, дверей та інше. Окрім цього на підтвердження того, що відповідачка в спільній квартирі не проживає більше шести місяців без поважних підтверджується актом ЛКП «Княже Місто». Таким чином, добровільно усунути перешкоди в користуванні житлом не має можливості, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.11.2025 року відкрито загальне судове провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, подала заяву до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, та просить такі задовольнити. Треті особи у судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують, та просять такі задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №200940 від 29.08.2025 року, разом з позивачем у квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.4/. Як вбачається із акту №40 від 14.08.2025 року затвердженого директором ЛКП «Княже Місто» відповідачка [PERSON] не проживає на [ADDRESS] з 2008 року. /а.с.5/. Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. За ст.7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, провадиться у судовому порядку. Суд приймає до уваги фактичні обставини наведені в позовній заяві які перебувають у взаємному зв`язку з іншими доказами, та визнання позовних вимог відповідачкою. Судом встановлено, що відповідачка без поважних причин, фактично не проживає, не оплачує комунальні послуги та не бере участь у покращенні умов проживання, а саме: проведення ремонту, заміні вікон, дверей та інше. Внаслідок чого втратила зв`язок із спірним приміщенням хоча перешкод у користуванні житлом їй не чинилось. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідачка добровільно залишила спірне приміщення, не проживає у ньому з 2008 року без поважних причин, не цікавиться житлом та не утримує його, тому позов слід задовольнити. Оскільки позивач в позовній заяві просить судові витрати залишити за ним, відповідно суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved