Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

29.09.2025 Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги, в обґрунтування якого зазначав наступне. Згідно Розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 07.02.2020 року № 26р [PERSON] , 1959 року народження, призначено піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . 02.03.2021 року рішенням Управління відповідачці було призначено допомогу на дитину, яка знаходиться під піклуванням на період з 01.02.2021 по 31.01.2022 у розмірі 5 484, 50 грн., щомісячно. У подальшому проводився автоматичний перерахунок розміру виплати у зв`язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму. 14 лютого 2022 року відповідачка подала до Управління чергову заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги та компенсацій для переоформлення різних видів допомог, у тому числі допомоги на дитину, над якою встановлено опіку та піклування. До заяви відповідачкою була долучена довідка про доходи (стипендію) [PERSON] за період з січня 2021 по січень 2022 року. Виплата допомоги за лютий 2022 року у розмірі, який був призначений 02.03.2021 року, була вже проведена. На підставі отриманої 14.02.2022 року заяви [PERSON] та довідки про доходи, Управлінням проведено перерахунок розміру допомоги за період з 01.02.2022 по 28.02.2022, розмір якої після перерахунку склав 1 189,45 грн., щомісячно та проведено розрахунок надміру отриманої суми допомоги за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 року. 22 лютого 2022 року [PERSON] написала заяву, в якій погодилась із сумою переплати та надала згоду на проведення утримання надмірно виплаченої допомоги у розмірі 20 % із призначеної допомоги. В результаті проведеної роботи вдалося утримати 1 917, 23 грн., надмірно отриманих коштів. Залишок суми переплати станом на дату подання позову складає 2 935, 32 грн. [PERSON] було направлено повідомлення з пропозицію добровільно повернути надміру виплачені кошти. Однак станом на момент подання позовної заяви належна сума повернута не була. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з [PERSON] надміру виплачену державну соціальну допомогу в розмірі 2 935, 32 грн., та суму судового збору. Ухвалою судді від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі і її призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 09 год. 20 хв. 29 жовтня 2025 року. В подальшому розгляд справи було неодноразово відкладено, останній раз на 10 год. 30 хв. 20.01.2026 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, додатково зазначивши, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі, за наявності для цього правових підстав, не заперечує. Відповідачка [PERSON] , повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилась. Відзив не подала. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів, та за письмової згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно Розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 07.02.2020 року № 26р [PERSON] , 1959 року народження, призначено піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . 02.03.2021 року рішенням Управління відповідачці було призначено допомогу на дитину, яка знаходиться під піклуванням на період з 01.02.2021 по 31.01.2022 в розмірі 5 484, 50 грн. щомісячно. У подальшому проводився автоматичний перерахунок розміру виплати у зв`язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму. 14 лютого 2022 року відповідачка подала до Управління чергову заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги та компенсацій для переоформлення різних видів допомоги. До заяви відповідачкою була долучена довідка про доходи (стипендію) [PERSON] за період з січня 2021 по січень 2022 року. Виплата допомоги за лютий 2022 року у розмірі, який був призначений 02.03.2021 року, була вже проведена. На підставі отриманої 14.02.2022 року заяви [PERSON] та довідки про доходи, Управлінням проведено перерахунок розміру допомоги за період з 01.02.2022 по 28.02.2022, розмір якої після перерахунку склав 1 189, 45 грн., щомісячно та проведено розрахунок надмірно отриманої суми допомоги за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 року. 22 лютого 2022 року [PERSON] написала заяву, в якій погодилась із сумою переплати та надала згоду на проведення утримання надмірно виплаченої допомоги у розмірі 20 % із призначеної допомоги. В результаті проведеної роботи вдалося утримати 1 917, 23 грн., надмірно отриманих коштів. Залишок суми переплати станом на дату подання позову складає 2 935, 32 грн. [PERSON] було направлено повідомлення про виникнення переплати з пропозицію добровільно повернути надміру виплачені кошти. Однак належна сума повернута не була. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, визначеним в установленому порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення їх батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування та відповідно до законодавства набули статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно пункту 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 за № 1751, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, надається у розмірі, що становить 2,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дітей з інвалідністю, над якими встановлено опіку чи піклування, - 3,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Якщо на дитину (дитину з інвалідністю) виплачуються призначені в установленому порядку пенсія, аліменти, стипендія, державна допомога (крім державної соціальної допомоги, що виплачується на дітей з інвалідністю відповідно до законодавства), розмір допомоги на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування, визначається як різниця між 2,5 розміру прожиткового мінімуму (для дитини з інвалідністю, над якою встановлено опіку чи піклування, - 3,5 розміру прожиткового мінімуму) для дитини відповідного віку та розміром призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги. Відповідно до статті 14 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», одержувачі державної соціальної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають державну соціальну допомогу, про обставини, що можуть вплинути на умови призначення державної соціальної допомоги та її виплату. У разі невиконання цього обов`язку та одержання у зв`язку з цим зайвих сум державної соціальної допомоги одержувачі повинні відшкодувати органам, що призначають державну соціальну допомогу, надміру виплачені суми. З вказанами нормами закону відповідачка ознайомлювалась особисто ставлячи підпис у заяві на призначення допомоги. 02.05.2024 року Департаментом направлялись повідомлення відповідачці про необхідність повернення коштів переплаченої державної допомоги. До теперішнього часу належна до повернення на розрахунковий рахунок управління сума у розмірі 2 935, 32 грн., відповідачкою у добровільному порядку не повернута. Статтею 15 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» передбачено, що суми державної соціальної допомоги, надміру виплачені одержувачу державної соціальної допомоги внаслідок зловживань з його боку (подання документів з неправдивими даними, неподання відомостей про зміну у складі сім`ї, про працевлаштування), стягуються на підставі рішень органів, що призначають державну соціальну допомогу. У разі припинення виплати державної соціальної допомоги (відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Таким чином, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а з відповідачки стягненню надміру виплаченої державної соціальної допомоги. Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує відповідачці сплатити на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 028, 00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved