Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач TOB «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 32 706 грн. 00 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимоги мотивує тим, що 12.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 5368930 про надання споживчого кредиту. Позичальнику перерахована сума кредиту в розмірі 18 000 грн. 00 коп. Отже, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання надати грошові кошти виконало в повному обсязі. Всупереч умов договору № 5368930 від 12.01.2022 року [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 32 706 грн. 00 коп. 10.02.2023 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та TOB «Авентус Україна» уклали договір факторингу № ФК 10-02/23, згідно умов якого до TOB «Сіті Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5368930 від 12.01.2022 року. 01.08.2025 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та TOB «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 01-08/25, згідно умов якого до TOB «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5368930 від 12.01.2022 року. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 01-08/25 від 01.08.2025 року від ТОВ «Сіті Фінанс» до TOB «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму в розмірі 32 706 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 18 000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 14 706 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. Крім того, з копії розрахунку заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Факторинг Партнерс» за кредитним договором № 5368930 від 12.01.2022 року в період з 12.01.2022 року по 09.02.2023 року становить 32 706 грн. 00 коп. Таким чином, [PERSON] має заборгованість перед TOB «Факторинг Партнерс» за кредитним договором № 5368930 від 12.01.2022 року на загальну суму 32 706 грн. 00 коп., яка складається з: 18 000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 14 706 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. Крім того, позивач просить суд стягнути з [PERSON] судовий збір та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн.00 коп. Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Ч. 1 ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та обов`язки сторін, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явилася без повідомлення причин, не подала відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до положень ст. 280-282 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 12.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 5368930 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі 18 000 грн. 00 коп. на 10 днів (а.с. 7 11). Згідно договору факторингу від 10.02.2023 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір факторингу № 10-02/23, згідно умов якого ТОВ «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 5368930 від 12.01.2022 року (а.с. 20 - 23). Відповідно договору факторингу від 01.08.2025 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та TOB «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 01-08/25, згідно умов якого до TOB «Факторинг Партнерс» набуло право грошової за кредитним договором № 5368930 від 12.01.2022 року. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 01-08/25 від 01.08.2025 року, від ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» до TOB «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму в розмірі 32 706 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 18 000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 14 706 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками (а.с. 24). З копії розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Факторинг Партнерс» за кредитним договором № 5368930 від 12.01.2022 року в період з 12.01.2022 року по 09.02.2023 року, становить 32 706 грн. 00 коп. (а.с. 27-29). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як передбачено ст.641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Згідно норм викладених в ст. 644 Цивільного кодексу України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положенняпараграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для задоволення позову. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконала у передбачений в договорах строк, грошові кошти та нараховані відсотки не повернула. Із наданих позивачем довідок щодо заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Факторинг Партнерс» становить 32 706 грн. 00 коп. Відповідач користувалася наданими коштами, заперечень щодо незгоди із наданою позикою та розміром нарахованої заборгованості суду не надала, доказів про відсутність заборгованості у розмірі вказаному в розрахунку, суду також не надано, а тому суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до копії договору № 02-07/2024 від 02.07.2024 року про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» вбачається, що адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надало правничу допомогу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (а.с. 30-32). Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на залучення спеціалістів, експертів, проведення експертизи та інших процесуальних дій, необхідних для розгляду або підготовки до розгляду справи. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Суд вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі 13 000 грн. 00 коп., який на переконання суду, не є співмірним із наданими адвокатом послугами, та приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг адвоката, пов`язані із складанням, поданням до суду цивільного позову в розмірі 5 000 грн. Саме такий розмір відповідатиме критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 422 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Outcome: partial