Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] , 24.11.2025 року, звернулася в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача з зазначеними позовними вимогами в обґрунтування яких вказала, що вона з 2014 року, постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , добросовісно, відкрито, та безперервно користуюся житловим будинком за даною адресою, утримує та ремонтує його за власні кошти, користується земельною ділянкою, яка належить до житлового будинку, обробляє город, сплачую всі комунальні платежі та рахунки за газ і електричну енергію. Даний житловий будинок позивачкою був отриманий від ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» у 2014 році в користування за квартплату на час роботи на підприємстві, де вона працювала оператором машинного доїння на МТФ в с. Бухуни з можливістю подальшого придбання у власність. 18 листопада 2024 року, між позивачкою [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» було укладено договір купівлі продажу житлового будинку № 3, згідно якого вона придбала у власність в останнього нерухоме майно, яке перебуває у власності ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» за інвентарним номером 019207000057, а саме: « [ADDRESS] », що розташований за адресою: [ADDRESS] . Між позивачкою та Відповідачем також було підписано акт прийому-передачі даного житлового будинку від 22.11.2024 року За умовами даного договору позивачка повністю сплатила Відповідачу вартість придбаного за договором купівлі-продажу житлового будинку у розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією на переказ готівки № 22-18608314/К від 22.11.2024 р., а Відповідач передав їй технічний паспорт на садибний (індивідуальній) житловий будинок № 4098 від 25.09.2014 року та Витяг із ДЗК № НВ 9935818502024 від 03.04.2024 року. 01.05.2025 року, позивачка звернулася до управління надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Шишацької селищної ради Полтавської області з метою реєстрації права власності на придбане майно, але їй було відмовлено мотивуючи це тим, що даний договір купівлі продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню. Звернувшись в той же день до Відповідача - ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» з метою нотаріального посвідчення договору купівлі продажу придбаного житлового будинку, на що позивачці також було відмовлено в зв`язку із відсутністю у останнього правовстановлюючих документів на житловий будинок, оскільки дане майно було збудоване господарським способом ще за часів КСП ім.. Довженка і документи щодо введення його в експлуатацію не збереглися. Відповідно до даних відомостей із технічного паспорту на житловий будинок він був збудований у 1954 році. В Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, було зазначено, що не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Дана Інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), зокрема на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Таким чином у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом вчинення відповідного запису в погосподарській книзі та відкриття особового рахунку на ім`я забудовника, правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Відповідно до Довідки № 702 від 07.08.2025 р. виданої Яреськівським старостинським округом Шишацької селищної ради Полтавської області житловий будинок в [ADDRESS] згідно відомостей із погосподарської книги № 29 за 2021-2025 р.р. (стор. 45), особовий рахунок № [NUMBER] належить ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка». На даний час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на спірний житловий будинок ні за ким не зареєстровано, а в погосподарській книзі Яреськівського старостинського округу особовий рахунок на житловий будинок відкритий на ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» і фактично Відповідач на даний час є володільцем спірного житлового будинку. ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» продала позивачці даний житловий будинок, з Відповідачем вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі продажу житлового будинку № 3 від 18.11.2024 р., позивачка сплатила Відповідачу кошти за проданий житловий будинок, відбулося повне виконання договору, але ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, а тому позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просила суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку № 3 від 18.11.2024 року укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одної сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» (Код ЄДРПОУ 03770394), з іншої сторони дійсним, та визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності на житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій підтримала позов і просила суд розгляну справу без її участі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника ТОВ АФ ім. Довженка, позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі. Згідно ст. 200 ЦПК України, ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову відповідачем проводиться в порядку встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 с. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Представник відповідача подав до суду письмову заяву про визнання позову, а тому наявні підстави для ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні докази в їх сукупності на взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 2014 року і по даний час, постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , добросовісно, відкрито, та безперервно користуюся житловим будинком за даною адресою, утримує та ремонтує його за власні кошти, користується земельною ділянкою, яка належить до житлового будинку, обробляє город, сплачую всі комунальні платежі та рахунки за газ і електричну енергію. Даний житловий будинок позивачкою був отриманий від ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» у 2014 році в користування за квартплату на час роботи на підприємстві, де вона працювала оператором машинного доїння на МТФ в с. Бухуни, з можливістю подальшого придбання у власність. 18 листопада 2024 року між позивачкою [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» було укладено договір купівлі продажу житлового будинку № 3, згідно якого вона придбала у власність в останнього нерухоме майно, яке перебуває у власності ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» за інвентарним номером 019207000057, а саме: « [ADDRESS] », що розташований за адресою: [ADDRESS] . Між позивачкою та Відповідачем також було підписано акт прийому-передачі даного житлового будинку від 22.11.2024 року В повному обсязі виконавши умови договору купівлі-продажу житлового будинку позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на будинок в зв`язку з тим, що вказаний договір не був посвідчений нотаріально, а реорганізація КСП ім. Довженка у ТОВ АФ ім. Довженка унеможливила подальше нотаріальне оформлення угоди. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про дійсність даного договору купівлі-продажу, оскільки будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, придатність будинку для проживання та належність його позивачці [PERSON] ніким не оспорюєтся. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини по володінню, користуванню і розпорядженню майном. Право власності в Україні охороняється законом. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Всі форми власності рівноправні. Згідно зі ст.ст. 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Відповідно до положень ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 203 ЦК України. волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Зазначена ч. 2 ст. 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони вчинили правочин у встановленій законом письмовій формі, зміст якого відповідав волі сторін, які дійшовши згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали такий договір повністю чи частково, і лише не було дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення такого договору через ухилення однієї сторони договору. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 334 ч. 3 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи з вищевикладеного, в зв`язку із ухиленням Відповідача від нотаріального посвідчення спірного договору, позивачка [PERSON] на сьогоднішній день позбавлена можливості належним чином оформити договір купівлі-продажу житлового будинку а тому суд дійшов висновку про те, що її позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст.6,11,12,202,203,220,328,334,655 ЦК України,

Outcome: approved