Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

05.11.2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Задачіна Олександра Анатолійовича звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності документу. Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] , [INFO] , досягла пенсійного віку та звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії. 25.09.2025 року [PERSON] отримала рішення про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що пенсійним фондом за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії [NUMBER] від 10.05.1983 року, оскільки запис про зміну прізвища проведено згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 27.04.1985 року, в якому значиться ім`я [PERSON] , по батькові [PERSON] , що не відповідає паспортним даним заявниці. Отже, на думку ПФУ відсутні підстави вважати, що трудова книжка серії [NUMBER] належить [PERSON] . Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або зміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів із посиланням на номер та дату цих документів. З метою усунення цих недоліків заявниця звернулася до роботодавця за останнім місцем роботи ФОП « [PERSON] » з проханням виправити титульну сторінку трудової книжки та написати її прізвище ім`я по батькові українською мовою відповідно до її паспорту, а саме « [PERSON] », на що отримала відповідь, що ФОП [PERSON] не уповноважена вносити зміни до титульної сторінки трудової книжки серії [NUMBER] . Виправити у позасудовому порядку прізвище ім`я по батькові [PERSON] не має можливості, а встановлення даного факту необхідно їй для призначення пенсії за віком. Лише в судовому порядку заявниця може встановити факт, що трудова книжка серії [NUMBER] належить [PERSON] , [INFO] . 12.01.2026 року заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надала відзив на заяву, у якій просить відмовити [PERSON] в задоволенні заяви, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що після звернення [PERSON] до територіального органу ППФУ із заявою про призначення пенсії за віком, їй було відмовлено у призначенні пенсії. Крім іншого, у рішенні про відмову у призначенні пенсії вказано, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки [NUMBER] від 10.05.1983, оскільки запис про зміну прізвища проведено згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 27.04.1985, в якому значиться ім`я [PERSON] , по батькові [PERSON] , що не відповідає паспортним даним заявниці. Головне управління діяло на піставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже дії Головного управління є правомірними. Від представників заявниці та заінтересованої особи надано заяви про розгляд справи без їх участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пунктом 6 ч.1 ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 цієї Постанови, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. З наданих заявницею документів вбачається, що 16.09.2025 року [PERSON] , [INFO] , звернулася до ПФУ за призначенням пенсії (а.с.14-16). Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області 25.09.2025 року винесено рішення № 047250014174 про відмову в призначенні пенсії, де, крім іншого, вказано, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки [NUMBER] від 10.05.1983, оскільки запис про зміну прізвища проведено згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 27.04.1985, в якому значиться ім`я [PERSON] , по батькові [PERSON] , що не відповідає паспортним даним заявниці (а.с.18-19). При цьому номер трудової книжки, який надано заявницею до Головного управління ПФУ має номер [NUMBER] . Тобто, рішення про відмову у призначенні пенсії 047250014174 від 25.09.2025 року має описку в написанні номеру трудової книжки: замість вірного « [NUMBER] » помилково зазначено «БТ-І № 7947126». Судом встановлено, що паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий органом 1233 02.06.2017 року на ім`я « [PERSON] , [INFO] » (а.с.12). Картка платника податків, видана ДПІ в Устинівському районі, на ім`я « [PERSON] » (а.с.13). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 27.04.1985 року, 27.04.1985 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.26). У свідоцтві про народження (переклад) [PERSON] , [INFO] , батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.8). Трудова книжка [NUMBER] заповнена 10.05.1983 року російською мовою на ім`я «( [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] ». Зворотний бік титульної сторінки трудової книжки містить запис російською мовою: «фамилия Кучинская изменена на Мошковскую на осн. св. о браке [NUMBER] » (а.с.22-25). Таким чином, з наданих доказів вбачається, що у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] невірно зазначено українською мовою ім`я та по батькові [PERSON] , [INFO] . Сама трудова книжка [NUMBER] належить [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами в ній, які відповідають даним довідок з місця роботи та індивідуальним відомостям про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.22-35). 21.10.2025 року [PERSON] звернулась до ФОП [PERSON] з проханням повідомити її, чи вповноважена та, як останній роботодавець згідно записів в трудовій книжці серії [NUMBER] , внести зміни до трудової книжки та зазначити її прізвище ім`я та по батькові українською мовою, відповідно до паспорту (а.с.20), однак, отримала відповідь, що після припинення трудових відносин фізична особа-підприємець втрачає повноваження роботодавця щодо колишнього працівника та відповідно не має права вносити будь-які зміни, доповнення чи переклади до трудової книжки, у тому числі до її титульної сторінки, навіть якщо ФОП був останнім місцем його роботи. Таким чином, внести зміни до трудової книжки та зазначити прізвище ім`я та по батькові на титульній сторінці її трудової книжки фізична особа-підприємець не має права (а.с.21). Таким чином, судом встановлено, що написання імені по батькові заявниці в трудовій книжці здійснено російською мовою, а запис на звороті титульної сторінки трудової книжки відсилає до свідоцтва про шлюб, де ім`я та по батькові заявниці зазначено невірно. Дана обставинаперешкоджає заявниці в отриманні пенсії. Тому суд вважає за можливе ухвалити рішення та встановити факт належності документу, про який зазначає [PERSON] . Суд не приймає доводів представника заінтересованої особи, оскільки [PERSON] не оскаржує рішення або дії територіального органу ПФУ, а суд у рамках справи окремого провадження, яке єособливим видом цивільного судочинства для встановлення юридичних фактів, визначення правового статусу особи або підтвердження безспірних прав, які не мають спору про право, - не встановлює правомірність або протиправність дій чи рішень органу державної влади. Враховуючи викладене,

Outcome: approved