Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

21.10.2025 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 02.08.2025 року вона офіційно зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу подружжя дітей не мають, на момент звернення до суду позивачка не вагітна. Шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Подружнє життя не склалося через розбіжність характерів, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Внаслідок цього сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Майновий спір відсутній. [PERSON] зазначає, що спільне проживання з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам, а тому на примирення вона не згодна. За таких обставин позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним і просить його розірвати. Ухвалою суду від 19.11.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.14-15). Позивачка належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді, шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження на зазначену в позові адресу. Додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направила. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом надсилання на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить конверт (а.с.17), який повернувся на адресу суду, як не вручений, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, відзиву на позовну заяву на адресу суду у встановлений законом строк не надіслав. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. У відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, оскільки відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, та відсутні заперечення позивача щодо заочного розгляду справи. Розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Як встановлено судом, 02.08.2025 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис за № 143 (а.с.2). Від даного шлюбу подружжя дітей не мають, на момент звернення до суду позивачка не вагітна. Внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на права та обов`язки подружжя, ведення спільного господарства, шлюбні стосунки фактично були припинені. Сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям та власними інтересами, втрачено всі фізичні та духовні зв`язки. Майновий спір відсутній. На примирення позивачка не згодна. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить її інтересам. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи той факт, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також на те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб припинив своє існування та його необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги. Згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved