Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

До Недригайлівського районного суду звернулась позивач [PERSON] до [PERSON] із позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання. Позов обґрунтований тим, що сторони перебували в шлюбі, від якого у них є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 06 вересня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач вважає, що син має проживати з нею та зазначає, що вона має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] , але фактично проживає з дитиною в [ADDRESS] . В родині створені теплі, люблячі стосунки між всіма її членами. Син виховується нею в почутті взаємної поваги. За час спільного проживання хлопець має достатню кількість друзів серед однолітків та однокласників, з якими залюбки спілкується. Син відвідує гуртки та музичну школу, займається позашкільною роботою. Вона, позивач, офіційно працевлаштована, має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває. Інших дітей позивач не має, тому всю свою турботу присвячує сину [PERSON] . В свою чергу, відповідач виїхав на постійне місце проживання до Польші та повертатися до України не має намірів. Позивач вважає, що визначення судом місця проживання сина з нею буде відповідати в першу чергу бажанню та інтересам самої дитини. Позивач не має наміру перешкоджати спілкуванню дитини з її батьком та не заперечує проти участі батька у вихованні дитини. Також позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] з позовом не погодився. Представник відповідача адвокат Деречина О.В. подала відзив на позов, у якому заначила, що відповідач позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини не визнає, а в частині стягнення аліментів - визнає частково, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. Вказує, що відповідач [PERSON] дійсно з 2014 року проживає в Польщі. З 2018 року вони разом із позивачкою, на той час дружиною, та сином [PERSON] , проживали разом в м. Краків Польща родиною. У 2019 році разом приїхали у відпустку в Україну, але позивач відмовилась повертатись до Польщі та разом із сином залишилась в Україні, а відповідач повернувся до Польщі. Згодом, 06.09.2021, шлюб між ними було розірвано. Спільна дитина подружжя, син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати із матір`ю в Україні. Відповідач [PERSON] незалежно від припинення шлюбних в позивачкою, не припиняв підтримувати стосунки із сином та матеріально його утримувати. Неодноразово, у канікулярний період та перебування відповідача в Україні син [PERSON] проживав у батьків відповідача в м. Світловодськ, зустрічався із батьком, а також у супроводі батьків відповідача, а також матері позивачки, приїжджав до Польщі до батька. На час повномасштабного військового вторгнення рф в Україну [PERSON] проживав у батьків відповідача в м. Світловодську Кіровоградської області, а мати відповідача, [PERSON] , разом із онуком [PERSON] приїхала до відповідача у Краків, а позивачка залишилась в Україні. Так, відповідач разом із сином та бабусею проживали разом з 05 березня 2022 року в м.Краків. Дитину було влаштовано до навчального закладу, він відвідував секцію із капоейра і карате та задовільно інтегрував у польську спільноту дітей. Відповідач ніс самостійно матеріальні витрати з утримання дитини, з відвідування вказаних спортивних секцій, дитячих таборів двічі на рік під час перебування в Польщі. Згодом, у 2022 році, позивачка також приїздила до м. Краків, зустрілась із сином, та поїхала працевлаштовуватись до [PERSON] , а син [PERSON] залишився проживати разом з батьком в м. Краків. Жодних перешкод у спілкуванні матері із сином відповідач не чинив. В липні 2024 року позивач, під час канікулярного періоду, не повідомивши батька дитини про свої наміри, виїхала разом із сином в Україну, не повертаючись до Польщі, де і проживає разом із сином. Відповідач не чинив перешкод позивачці у проживанні разом із нею їх сина, що виключає звернення позивачки до суду з такими позовними вимогами за відсутністю спору щодо місця проживання дитини. При цьому відповідач вважає, що прийняте позивачкою рішення щодо проживання сина в Україні, виїзд його із Польщі після проходження позитивної інтеграції, здобуття друзів у шкільній спільноті в Польщі не відповідає інтересам дитини в умовах нового стану в Україні та загроз ворожих обстрілів на території територіальної громади Сумської області та невідомих обставин на майбутнє щодо продовження військового стану в Україні. При цьому, в свою чергу, позивачка у період з листопада 2024 року по 01 лютого2025 року чинила відповідачеві перешкоди у спілкуванні із сином, що змусило відповідача звертатись до педагогів навчального закладу сина [PERSON] . Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, представник відповідача зазначає, що 25.09.2024 відповідач звернувся до [PERSON] із заявою про надання розрахункового рахунку для сплати добровільно аліментів на утримання сипа [PERSON] , відповідь на яку не надходила. В подальшому, з моменту отримання від позивачки реквізитів банківського рахунку, що мало місце в жовтні 2024 року, відповідач почав щомісячно перераховувати аліменти на утримання сина [PERSON] на користь позивача в розмірі від 3296 грн до 3250 грн, про що сторона відповідача надала відповідні квитанції. Перерахуванням аліментів на обмежувалась допомога батька в утриманні сина, відповідач направляв синові в Україну посилки із речами: такими як одяг, взуття (кросівки, сандалії), одяг (брюки, кофти, футболки, зимову куртку, спортивний інвентар, настільні ігри, книжка, солодощі), на 3-4 місяці, що в силу закону не може бути включено в призначення платежу - аліменти на утримання дитини. Також, відповідач в повному обсязі сплатив вартість окулярів синові на суму 3000 грн згідно лікарського рецепту. Щодо визнання позовних вимог частково в твердій грошовій сумі в розмірі 7000,00 грн, представник відповідача зазначає, що дохід відповідача складає в еквіваленті до української гривані близько 42 000 грн витрати на власне проживання, медичне обстеження, при цьому відповідач має планову хірургічну операцію в жовтні 2025 року та сплату вартості орендної плати за квартиру в м. Краків в розмірі 25 450 грн в місяць. При цьому відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, розмір якого складає близько 42 000 грн на місяць, а тому вважає за можливе сплачувати аліменти в розмірі 7 000 грн на користь позивача на утримання сина. В судове засідання відповідач та його представник відповідача не з`явилися, представник подала суду заяву про розгляд справи без її участі, викладену у відзиві на позов позицію підтримує та просить її врахувати при ухваленні рішення. Представник третьої особи, служби у справах дітей Недригайлівської селищної ради, [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що позивач і з сином дійсно зареєстрована на с.Кулішівка Роменського району, але наданий час на території Кулишівського старостинського округу не проживають, а тому подати до суду висновок щодо розв`язання cпору не вбачається за можливе. Відомості щодо проживання та місця перебування батька дитини, відповідача по справі, у виконавчому комітеті Недригайлівської селищної ради відсутні. Однак, враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір`ю. Представник третьої особи, служби у справах дітей Роменської міської ради Сумської області, В`ячеслав Загамула, надав пояснення (а.с. 116-117), з яких вбачається, що служба у справах дітей Роменської міської ради Сумської області підтримує позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, у зв`язку з тим, що вона виконує свої батьківські обов`язки, офіційно працевлаштована, створила належні умови для проживання та розвитку дитини, у зв`язку з чим службою надано до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Також просив розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування. Ухвалою від 15.09.2025 відкрито загальне провадження в цивільній справі та призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою залучено до участі в справі як третю особу службу у справах дітей Недригайлівської селищної ради, як орган опіки та піклування. Ухвалою від 09.10.2025 залучено до участі в справі як третю особу службу у справах дітей Роменської міської ради. Ухвалою суду від 10.12.2025 закрито підготовче провадження в справі та розпочато судовий розгляд. Судом під час розгляду справи встановлено такі обставини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано заочним рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 06 вересня 2021 року (а.с. 8). З довідки-характеристики на [PERSON] , яка надана старостою Кулишівського старостинського округу Недригайлівської селищної ради 08.09.2025 за вих № 38, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: батько, [PERSON] , 1950 р.н., син, [PERSON] , 2015 р.н.. [PERSON] на даний час на території Кулишівського старостинського округу не проживає. За період проживання скарг від сусідів на неї не надходило, конфліктних ситуацій не зафіксовано. За час проживання зарекомендувала себе як законослухняна громадянка, не конфліктна, з активною життєвою позицією, в побуті ввічлива та товариська (а.с. 13). З довідки старости Кулишівського старостинського округу Недригайлівської селищної ради, виданої 03.10.2о25 за вих № 43 також вбачається, що [PERSON] , [INFO] , (позивач по справі), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та має слідуючий склад сім`ї: батько, [PERSON] , 1950 р.н., син, [PERSON] , 2015 р.н.. [PERSON] на території Кулишівського старостинського округу не проживає більше одного року (а.с. 36). З акту обстеження умов проживання Недригайлівської селищної ради вбачається, що [PERSON] із сином Матвієм на даний час на території Кулишівського старостинського округу не проживає (а.с. 35). З довідки про доходи від 03.09.2025 вбачається, що [PERSON] має постійне місце працевлаштування, працює у Відділі освіти Роменської міської ради на посаді асистент вчителя (а.с. 14), за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не зверталась (а.с. 15-16). Із характеристики Роменської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11 Роменської міської ради Сумської області від 23.07.2025 № 01-23/157 слідує, що [PERSON] працює в Роменській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 11 Роменської міської ради Сумської області з 02.09.2024 на посаді педагога-організатора, з 16.09.2024 переведена на посаду асистента вчителя. Має повну вищу освіту за спеціальністю «Учитель біології, валеології, екології, практичний психолог». За період роботи зарекомендувала себе як творча, працелюбна та відповідальна працівниця. Виявила високий рівень професіоналізму, ініціативна, володіє ефективними методами, формами виховання і навчання дітей. За характером активна, врівноважена, комунікабельна та доброзичлива. Син [PERSON] , [PERSON] , є учнем 4-го класу цієї ж школи. Мати з сином приймають активну участь у загальноосвітніх заходах та міських конкурсах. Учень комунікабельний, активний, любить спілкуватися. Між матір`ю та сином встановлений тісний зв`язок, взаємопорозуміння та повага один до одного. Мати постійно підтримує зв`язок з класним керівником сина, цікавиться його успіхами та досягненнями у навчанні (а.с. 18). З характеристики [PERSON] , яка надана Роменською дитячою музичною школою імені Євгена Адамцевича встановлено, що він є учнем 1 класу народного відділу(спеціальнсть баян), відповідально відноситься до занять, виконує домашні завдання( а.с.111). З психолого-педагогічної характеристики Роменської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11 від 20.10.2025 № 195 вбачається, що [PERSON] навчається у даному навчальному закладі з 01.09.2024. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, уважний учень із навчальними досягненнями достатнього та високого рівня. Мати, [PERSON] , приділяє значну увагу вихованню сина, створює сприятливі умови для його фізичного, духовного й морального розвитку. Виховує сина в дусі любові до родини, поваги до інших людей, постійно співпрацює із школою, бере участь у житті класу, відвідує батьківські збори, дослуховується до порад педагогів. У родині панує атмосфера взаєморозуміння, турботи та шанобливого ставлення один до одного (а.с. 112-113). Із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 09.12.2025 за вих. № 02.1-25/4299 слідує, що останній рекомендує визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с. 116-117). Із заяви звернення з проханням від 25.09.2024 вбачається, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача, [PERSON] , із заявою про надання розрахункового рахунку для сплати добровільно аліментів на утримання сипа [PERSON] (а.с. 63). Із наданих представником відповідача квитанцій слідує, що відповідач щомісячно перераховував аліменти на утримання сина [PERSON] на користь позивача в розмірі від 3296 грн до 3250 грн (а.с. 64-77). Також із наданих представником відповідача квитанцій, (переведених на українську мову та належним чином засвідчених) слідує, що [PERSON] регулярно відвідував заняття з капоейра в м.Краків з початку шкільного року до липня 2024 року, батько ніс матеріальні витрати з утримання дитини, приводів на тренування та брав участь у організаційних справах. Мама хлопчика з`являлась лише кілька разів. (а.с.90). З довідки Писхолого-консультаційного центру №2 від 21.10.2025 встановлено, що [PERSON] звернувся разом з батьком до центу через труднощі у поведінці та у період з жовтня 2023 року до червня 2024 року відвідував заняття Тренінгу соціальних навичок. Батько цікавився поведінкою та успіхами сина, запитував про додаткові можливості, приводив та забирав із занять. Мама з`явилася лише раз для отримання інформації про емоційний стан дитини. (а.с. 91-92). Із Шкільного свідоцтва [PERSON] встановлено, що він у 2023-2024 роках успішно навчався в другому класі початкової школи №68 ім.Єжі Бінчінського в м. Кракі (а.с.9 3-94). З медичної довідки недержавної установи охорони здоров`я Кроводжа на ім`я [PERSON] встановлено, що він перебуває під наглядом цього закладу з 2018 року. Лікарські візити проходили переважно в присутності батька (два візити в присутності матері). Батько регулярною з`являвся, дотримувався наданих рекомендацій діагностики та лікування дитини (а.с. 95-96). В судовому засіданні було з`ясовано думку дитини [PERSON] , який пояснив, що любить батька і матір і бажав би проживати з ними по черзі, будні дні з матір`ю, а на вихідні хотів би бачитися з татом. Зараз він проживає з мамою у м. Ромни, відвідує школу, має друзів, але йому не дуже подобаються маленькі містечка. Йому б хотілося проживати або в великому місті, такому як [PERSON] , або в селі. Йому дуже подобається с. Кулішівка, де проживає його дідусь і де він дуже любить бувати. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України). За змістом пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція 1950 року) кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2 статті 8 Конвенції 1950 року). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 того ж закону). Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина перша стаття 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України)). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України). Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (частина друга статті 161 СК України). У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Під час вирішення спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини суд враховує інтереси самої дитини, а не її батьків або одного з них. Тому забезпечення якнайкращих інтересів дитини як прояв турботи про її права та свободи, є легітимною метою втручання у право на повагу до сімейного життя одного з батьків шляхом визначення місця проживання дитини з іншим із них. Для забезпечення якнайкращих інтересів дитини у такому спорі мають значення, зокрема: особисті якості батьків, відносини, які є у кожного з них із дитиною, їхнє ставлення до виконання батьківських обов`язків, сталість соціальних зв`язків дитини з батьками, можливість належного забезпечувати її побут, умови для виховання та розвитку, дбати про стан її здоров`я (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 525/282/17; постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18,від 24 листопада 2021 року у справі № 754/16535/19). У справах про визначення місця проживання дитини забезпечення якнайкращих інтересів дитини вимагає врахування не лише умов її проживання за конкретною адресою, але й сукупності інших обставин, які дозволяють стверджувати, що забезпечення таких інтересів можливе шляхом встановлення, з ким із батьків дитині проживати краще. Такими обставинами є, зокрема, особисті якості батьків, їхня поведінка, ставлення до виконання батьківських обов`язків, урахування ними інтересів дитини, наявність взаєморозуміння з нею, характеристика її психоемоційного стану, висновки органу опіки та піклування (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17). З аналізу досліджених в судовому засідання доказів вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином виконував батьківські обов`язки, піклувався про сина, забезпечував його навчання, лікування, дозвілля до липня 2024 року. З липня 2024 року [PERSON] став проживати з матір`ю [PERSON] в м.Ромни Сумської області, де навчається в школі, відвідує також музичну школу. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд зважує на встановлені під час судового розгляду факти, а саме: на вік дитини, яка на момент постановлення рішення має 10 повних років, окреме проживання батька та матері, добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, можливість і здатність матері забезпечити харчування та побут дитини, створити їй належні умови для проживання, виховання, освіти, загального розвитку, охорони її здоров`я, особисті якості матері, яка створила з дитиною стійкі довірливі стосунки, є для неї авторитетом, відсутність обставин, які би вказували на неможливість подальшого проживання дитини разом із матір`ю (відсутності ознак її неприхильного ставлення до неї, фактів її негативного впливу на виховання та розвиток тощо). За наведених умов суд вважає, що рішення про визначення місця проживання сина [PERSON] з матір`ю відповідає якнайкращим інтересам дитини, оскільки за час їх спільного проживання у дитини виникли усталені зв`язки як з матір`ю, так і з із оточенням у школі та поза школою, які стали звичними для дитини. Мати не створює перешкод дитині у спілкуванні з батьком, що підтвердив і сам [PERSON] , пояснивши, що може вільно спілкуватися з батьком по телефону. Батько зазвичай телефонує йому раз на тиждень. Суд зауважує, що заперечуючи проти позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю, відповідач не подав зустрічного позову та не просив визначити місце проживання дитини з ним. Також після того, як мати забрала сина без його дозволу з [PERSON] (зі слів відповідача ), він, до звернення матері в суд з цим позовом, ніяких заходів для повернення дитини до Польщі не вживав, що свідчить про відсутність у нього заперечень щодо проживання дитини з матір`ю в Україні. Відсутність рішення про визначення проживання дитини з одним з батьків створює юридичну невизначеність для дитини, а тому не відповідає її найкращим інтересам. Разом з тим, оскільки позивачка зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживає з дитиною в м. Ромни Сумської області, а також враховуючи, що в Україні введено військовий стан через збройну агресію рф, у зв`язку з чим місце проживання та місце реєстрації позивача може змінюватися, суд вважає, що в найкращих інтересах дитини буде визначити місце проживання [PERSON] з матір`ю без визначення в рішенні суду конкретної адреси місця проживання. Така позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 28 червня 2023 року у справі № 199/2898/22(провадження № 61-6126св23). Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлялась. З приводу вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає, що згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч. 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У постанові ВС від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження №61-21318св18) зазначено, що аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Отже, враховуючи надані докази, а також те, що судом визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, також підлягають задоволенню. Відхиляючи аргументи відповідача щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000 грн, суд виходить з того, що [PERSON] не подано будь яких доказів, які б підтверджували розмір та джерела його доходу, витрати на проживання, наявність інших утриманців, тощо. Згідно ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial