Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У травні 2025 року від представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до суду надійшов вищевказаний позов, в якому він просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість: 1) за кредитним договором № 2037699235 в сумі 24 353,72 грн; 2) за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2028306047_CARD в сумі 47 147,78 грн, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що між позичальником АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір та договір про надання банківських послуг № 2037699235, в межах якого також відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , зобов`язання за яким відповідачем не виконано. В подальшому від кредитора до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату передано право вимоги до відповідача за вказаним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 14.10.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 24.11.2025. У позовній заяві представник позивача просить суд про розгляд справи за його відсутності, відносно заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 08.10.2021 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2037699235, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в сумі 29 145,22 грн для придбання товарів. Крім того, 29.12.2019 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2028306047, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 16 489,90 грн для придбання товарів. Також між банком і відповідачем погоджено орієнтовні графіки та розрахунки загальної вартості кредитів. В подальшому від Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу (з урахуванням додаткових угоди та актів приймання-передачі реєстру боржників) перейшло право вимоги до [PERSON] за вказаними кредитними договорами. В матеріалах справи також містяться паспорти споживчих кредитів, заяви-анкети, рахунок, товарний чек, квитанція, специфікації до кредитних договорів, розрахунки заборгованості за кредитними договорами, згода на обробку персональних даних, рахунок-фактура, видаткова накладна, виписка, копія паспорта відповідача та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З матеріалів справи вбачається, що позикодавець, надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договорами виконав, при цьому позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти з відсотками за користування кредитами, внаслідок чого утворилась заборгованість, в т.ч.: 1) за кредитним договором № 2037699235 в сумі 24 353,72 грн, що включає: 24 346,14 грн - тіло кредиту; 7,58 грн - відсотки; 2) за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2028306047_CARD в сумі 47 147,78 грн, що включає: 22 000 грн - тіло кредиту; 25 147,78 грн - відсотки. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Будь-яких відомостей (доказів) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення договірних зобов`язань відповідачем. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved