Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

05.11.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява [PERSON] , за участі заінтересованих осіб: [PERSON] , Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту державної реєстрації шлюбу та поновлення актового запису про шлюб, в якій заявник просить суд:встановити факт державної реєстрації шлюбу між [PERSON] , громадянином України, який народився [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , громадянкою України, яка народилась [INFO] , що був зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 24.11.2007 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №1569. Прізвище після одруження: чоловіка- [PERSON] , дружина [PERSON] ; поновити актовий запис про шлюб №1569, зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 24.11.2007 року, зазначивши відомості про чоловіка: [PERSON] , [INFO] , уродженець України, паспорт громадянина України № [NUMBER] , орган що видав 1420, від 12.06.2018 року, РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання (перебування) ВПО: [ADDRESS] та відомості про жінку: прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] , уродженка України, [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вказаної заяви, заявник стверджує, що 15.01.2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області ухвалено заочне рішення, яким позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 24 листопада 2007 року Міським Відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, Актовий запис № 1569, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». Однак, під час виконання вказаного рішення суду, він дізнався, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про шлюб №1569 від 24.11.2007 року, складеного міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не виявлено, за наслідком чого він позбавлений можливості зареєструвати державну реєстрацію розірвання вказаного шлюбу. Зазначені обставини зумовили звернення заявника до суду з цією заявою. Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 17.11.2025 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. У судове засідання призначене на 26.01.2026 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Однак, 26.01.2026 року від представника заявника до суду надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи по справі - Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 10.12.2025 року також надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти задоволення заяви не надав, щодо наслідків розгляду справи поклався на розсуд суду. Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі в судовому засіданні 26.01.2026 року на підставі наявних в матеріалах справи документах. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи,с уд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що в провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області на розгляді перебувала цивільна справа №243/14604/19 (провадження №2/243/652/2020) за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. За наслідком розгляду вказаної справи, 15.01.2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області ухвалено заочне рішення, яким позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 24 листопада 2007 року Міським Відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, Актовий запис № 1569, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». Вказаним рішенням суду також встановлено, що сторони: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] 24 листопада 2007 року уклали шлюб, про що Міським Відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, було зроблено відповідний Актовий запис № 1569. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження. Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2020 року по цивільній справі №243/14604/19 (провадження №2/243/652/2020) набрало законної сили 17.02.2020 року. Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. За наслідком чого, судом було перевірено та встановлено наявність оприлюдненого у Єдиному державному реєстрі судових рішень тексту заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2020 року по цивільній справі №243/14604/19, який відповідає наданій до суду копії цього рішення суду, встановлено факт набрання ним законної сили 17.02.2020 року. Судом враховується, що частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.. Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності. Згідно з правовим висновком, що міститься у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Аналіз змісту зазначених постанов Верховного Суду дає підстави стверджувати, що преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що відображується в мотивувальній частині судового акта. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17, зазначено що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. За наслідком викладеного, в силу положень процесуального законодавства, оскільки заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2020 року по цивільній справі №243/14604/19 (провадження №2/243/652/2020) набрало законної сили 17.02.2020 року, суд не піддає сумніву встановлені рішення суду обставини, у зв`язку з чим суд вважає доведеним і додатковому доказуванню не підлягає, що 24.11.2007 року Міським Відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , під час якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », за наслідком чого було складено актовий запис №1569, який шлюб, в подальшому був розірваний на підставі заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2020 року по цивільній справі №243/14604/19, яке набрало законної сили 17.02.2020 року, під час якого [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». З поданих заявником до суду доказів, судом встановлено, що [PERSON] з метою реалізації та виконання вказаного рішення суду, звернувся до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про внесення даних про розірвання шлюбу на підставі рішення Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2020 року №2/243/652/2020 «Про розірвання шлюбу», в актовому записі про шлюб №1569 від 24.11.2007 року, складеного міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області відносно [PERSON] та [PERSON] . Однак, за наслідком розгляду вказаної заяви, Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 22.10.2025 року повідомлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про шлюб №1569 від 24.11.2007 року, складеного міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не виявлено. Актовий запис про шлюб необхідно поновлювати відповідно до чинного законодавства, для проставлення відмітки про розірвання шлюбу. Також [PERSON] роз`яснено, що у зв?язку з тим що паперовій носій актового запису про шлюб №1569 від 24.11.2007 року, складений відділом Горлівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області знаходиться на тимчасово окупованій території, йому рекомендовано звернутись у суду питання встановлення факту державної реєстрації шлюбу та поновлення актового запису про шлюб. Приймаючи вказані обставини, заявник вказує, що з підстав відсутності в нього оригіналу свідоцтва про шлюб, який би підтверджував реєстрацію шлюбу між ним та [PERSON] , він позбавлений в законний спосіб підтвердити факт свого перебування у шлюбі з [PERSON] та виконати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2020 року по цивільній справі №243/14604/19, яке набрало законної сили 17.02.2020 року, яким даний шлюб розірвано. Дані обставини зумовили звернення заявника до суду з даною заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частинами 3-4 ст. 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Частиною 1статті 28 Сімейного кодексу України визначено, що державна реєстрація шлюбу проводиться за заявою про державну реєстрацію шлюбу жінки та чоловіка, яка подається до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 № 1025 "Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану". Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, визначено порядок поновлення втрачених актових записів цивільного стану. Відповідно до пункту 3.5. розділу ІІІ Правил внесення змін, поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду. Пунктом 3.17. розділу III Правил внесення змін передбачено, що рішення суду про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його первинного складання, крім випадку зберігання запису на тимчасово окупованій території України. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано на те, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. При цьому слід мати на увазі, що зокрема: - з заявами про встановлення факту реєстрації шлюбу може звернутися подружжя або кожен з них. Якщо заяву подано лише одним з подружжя, другий з них притягається до участі у справі як заінтересована особа; - відповідно до ст.6 Кодексу про шлюб та сім`ю України ( 2006-07 ) вчинені до утворення або відновлення органів реєстрації актів громадянського стану релігійні обряди і одержані на їх посвідчення документи про народження, укладення шлюбу, розірвання шлюбу і смерть прирівнюються до актових записів, вчинених у державних органах реєстрації актів громадянського стану; - суддя не вправі відмовити у прийнятті заяви, а суд - закрити провадження у справі з тих підстав, що органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у відновленні запису про реєстрацію акту у зв`язку з відсутністю даного запису у книгах реєстрації відповідних записів, що збереглись. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У відповідності до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи вищевикладене в цілому судом встановлено, що 24.11.2007 року Міським Відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , під час якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », за наслідком чого було складено актовий запис №1569. Даний шлюб, між подружжям, в подальшому був розірваний на підставі заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2020 року по цивільній справі №243/14604/19, яке набрало законної сили 17.02.2020 року, під час якого [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». Як встановлено судом, заявник [PERSON] позбавлений можливості внести відомості до актового запису про державну реєстрацію шлюбу №1569 від 24.11.2007 року, щодо його розірвання на підставі заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2020 року по цивільній справі №243/14604/19, яке набрало законної сили 17.02.2020 року, з підстав відсутності в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даного актового запису про шлюб. Також судом встановлено, що державна реєстрація шлюбу, за наслідком якої було складено актовий запис про шлюб №1569 від 24.11.2007 року, було проведена Відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, тобто на території, яка на теперішній час належить до тимчасово окупованої території України у відповідності до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786. Приймаючи викладені обставини, суд вважає підтвердженим, що заявник позбавлений можливості поновити в позасудовий спосіб відповідний актовий запис про шлюб. Отже, встановлення даного юридичного факту необхідне заявнику для захисту його немайнових прав, поновлення актового запису про шлюб та внесення змін до актового запису про реєстрації шлюбу, відомостями про його розірвання. Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження, вважає вимоги заявника обґрунтованими. Будь-яких доказів на підтвердження наявності спору про право за наслідком заявлених вимог, матеріали справи не містять. За наслідком чого, досліджуючи вищевказані докази, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає заяву заявника [PERSON] обґрунтованою, підлягаючою до часткового задоволення, шляхом встановлення заявленого факту та зазначення, що рішення суду є підставою для поновлення встановленого актового запису про державну реєстрацію шлюбу. Ухвалюючи рішення суду за наслідком розгляду даної справи судом враховується положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). При ухваленні судом рішення, судом у відповідності до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: partial