Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання розстрочення виконання судового рішення, зазначивши третю особау, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Каховський відділ державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про надання розстрочення виконання судового рішення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] у сторін народився син, [PERSON] . Сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, разом виховували та утримували сина. 3 2010 року відносини сторін погіршилися, що в подальшому привело до їх розірвання та окремого проживання. Син залишився проживати з матір`ю. Жодних претензій та вимог щодо матеріальної допомоги сину на свою адресу позивач від відповідача не отримував. На сьогодні відповідач із сином проживають у Федеративній Республіці Німеччина. 3 2023 року [PERSON] перестала виходити на зв`язок та позивачем було повністю втрачено зв`язок з сином та можливістю спілкуватися з ними. 3 2020 року позивач важко хворіє, та періодично проходить лікування, було проведено дві операції. У зв`язку з необхідністю лікування, 24.03.2025 позивач мав намір виїхати закордон, однак при перетині кордону, мені було повідомлено про наявність у мене обмеження у праві виїзду за межі України, підставою було зазначено постанову Каховського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області ВП №28469059 від 14.02.2018. Про наявність вказаного виконавчого провадження позивач не повідомлявся, про ухвалення будь-яких судових рішень про стягнення з нього аліментів позивач не отримував та про їх ухвалення не повідомлявся. Позивач зазначив, що перебуває на обліку в Одеській філії Одеського обласного центру зайнятості, останній не має постійної роботи та доходу, який би дозволив сплатити усю заборгованість одним платежем. Також зазначає, що він є внутрішньо переміщеною особою. Сума заборгованості у розмірі в 221862,01 грн для позивача є непосильною. Вважає, що зазначені обставини є підставою для розстрочення сплати заборгованості по аліментам строком на 4 (чотири роки) по 4 622,13 грн щомісячно і тому позивач просив розстрочити йому сплату заборгованості по аліментам у розмірі 221862,01 грн на 4 роки по 4622,13 грн щомісячно, нараховану в межах виконавчого провадження №28469059 з примусового виконання виконавчого листа №2-1202, виданого 15.07.2011 Каховським міськрайонним судом Херсонської області про стягнення з мене на користь [PERSON] , аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням по даній справі законної сили. Позивач, представник позивача у судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме розстрочити позивачу [PERSON] сплату заборгованості по аліментам у розмірі 221862,01 грн на 4 роки по 4622,13 грн щомісячно, нараховану в межах виконавчого провадження №28469059 з примусового виконання виконавчого листа №2-1202, виданого 15.07.2011 Каховським міськрайонним судом Херсонської області про стягнення з мене на користь [PERSON] , аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням по даній справі законної сили. Відповідач, представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку, клопотань, відповідач відзиву, представник третьої особи письмових пояснень, не надали. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. За постановою 12.09.2011 відкрито виконавче провадження №28469059 про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , починаючи з 16.06.2011 та до повноліття дитини. Постановою від 22.05.2025 накладено арешт на грошові кошти [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 277861,77 грн. Крім того, в даній постанові зазначено, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.04.2025, яка складає 221862,01 грн. Боржником рішення не виконано з метою його виконання необхідно накласти арешт на кошти, які знаходяться на рахунках у банківських установах, з урахуванням суми заборгованості зі сплати аліментів 221862,01 грн та штрафу на користь стягувача у розмірі 55999,76 грн. Згідно з платіжними інструкціями [PERSON] здійснив сплату аліментів: - платіжна інструкція №В2К1-ЕРНК-АМ40-С1АА від 09.04.2025 у розмірі 2866,00 грн; - платіжна інструкція №Т0НК-598В-СТ6Х-3097 від 09.05.2025 у розмірі 2866,00 грн; - платіжна інструкція №1А68-Т41С-МСТ0-А5ТК від 21.04.2025 у розмірі 3000,00 грн; - платіжна інструкція №В98С-МТ4М-1Х74-27ХХ від 04.06.2025 у розмірі 2866,00 грн; - платіжна інструкція №23К3-Х66С-С566-ЕТ2В від 01.10.2025 у розмірі 2866,00 грн; - платіжна інструкція №Е77А-43С9-Е0К9-0ВНР від 01.11.2025 у розмірі 2866,00 грн; - платіжна інструкція №49А0-Н7М7-60ЕА-ЕХ4А від 18.11.2025 у розмірі 5000,00 грн. - платіжна інструкція №85НК-ВАЗМ-А160-3090 від 01.01.2026 у розмірі 10000,00 грн. - платіжна інструкція №АСТМА-ХЕ08-СЕ6К-ХССТ від 01.12.2025 у розмірі 2866,00 грн; - платіжна інструкція №5С2В-4ЕМ9-30Е4-34Х2 від 01.01.2026 у розмірі 2866,00 грн. Також до позову долучені наступні документи: військово-обліковий документ [PERSON] №050920230640867100004, довідка № 202506020020194 від 03.06.2025 про перебування на обліку в Одеській філії Одеського обласного центру зайнятості в статусі безробітнього з 26.05.2025 по теперішній час, довідки про доходи, довідка про відбування покарання та медичні документи позивача [PERSON] щодо захворювання: -свідоцтво про хворобу №6433; -акт дослідження стану здоров`я №783/2, видане КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради» 23.10.2024; -виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 ОМП» від 17.03.2025; -виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №14969, виданого КНП «МКЛ №11» про перебування на стаціонарі з 17.09.2024 по 18.09.2024; -магнітно-резонансна томографія суглобів від 27.08.2024 та 27.09.2024. За статтею 180, частинами 1, 2 статті 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Цей обов`язок існує незалежно від наявності рішення суду щодо стягнення аліментів з одного з батьків. Відповідно до положень ч.1 ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 141 Сімейного кодексу Українитакож закріплено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихконституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (п.7, 8ст. 7 СК України). Згідно ч.2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікованопостановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Обов`язок, щодо матеріального забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] , виник у позивача [PERSON] не з моменту ухвалення рішення, а з моменту народження [PERSON] , [INFO] , і за наявності належного виконання вказаного обов`язку позивачем, заборгованість була б меншою або відсутньою. У цій справі судом встановлено, що позивач [PERSON] є боржником по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Свій обов`язок по утриманню сина позивач виконує періодично та не регулярно і як наслідок станом на 30.04.2025, виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 221862,01 грн. Задоволення вимог про відстрочення або розстрочення сплати заборгованості за аліментами можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають можливість сплачувати грошові кошти на утримання дітей та за наявності обставин, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні своїх аліментних зобов`язань або наявність яких робить їх виконання неможливим. З`ясувавши внаслідок яких обставин утворилася заборгованість та враховуючи зазначені позивачем підстави, за наявності яких вона утворилася, суд приходить до переконання, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити за недоведеністю обставин, які б мали істотне значення щодо розстрочки від сплати заборгованості по аліментах. З урахуванням наведеного, зазначені позивачем обставини не мають істотного значення у розумінні ч. 1 ст. 197 СК України та не є підставою для розстрочення заборгованості по сплаті аліментів.

Outcome: dismissed