Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

позивач АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) звернулося до Кропивницького районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило: - стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 95740,00 грн. та суму сплаченого судового розміру у розмірі 3028,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що вироком суду [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286-1 КК України. За обставинами справи справи водій [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння. Цивільна правова відповідальність власника автомобіля, яким керував [PERSON] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ). АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) потерпілим було виплачено страхове відшкодування, суму якого слід стягнути на користь страхової компанії з урахуванням зазначених обставин ДТП та положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою судді Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 10.07.2025 на підставі ст. 31 ЦПК України було постановлено передати справу на розгляд Долинського районного суду Кіровоградської області. Справа надійшла до Долинського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою від 20.08.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження у справі. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Інші заяви по суті справи від учасників справи до суду не надходили. Ухвалою від 29.10.2025 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Позивач звернувся до суду із заявою у якій просив розглядати справу за відсутності його представника у письмовому провадженні. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явились у судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. Бобринецьким районним судом Кіровоградської області у межах розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023120000000545 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, встановлено такі обставини з послідуючим їх викладенням у вироку суду від 17.11.2023 (справа № 403/280/23). «14 травня 2023 року близько 00 год. 20 хв. [PERSON] [INFO] , в період іспитового строку, в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі ПДР), (п. 2.9. Водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) та п. 2.1 (а) ПДР (п. 2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку судово-медичної експертизи № 1868 виявлено етиловий спирт у кількості 0,58 г/дм3) та будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував технічно справним легковим автомобілем «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві приватної власності [PERSON] та здійснював перевезення пасажирів [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та неповнолітньої [PERSON] [INFO] . Під час подальшого руху на вищевказаному транспортному засобі, в зазначений час, водій [PERSON] грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), (д), (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, через наявний стан алкогольногосп`яніння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечнокерувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Так, [PERSON] , цілеспрямовано порушуючи законодавство України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, щодо прямої заборони керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та не маючи на це спеціального права, здійснюючи рух на вказаному транспортному засобі по автомобільній дорозі сполученням «Долинська-Устинівка» зі сторони м. Долинська в напрямку смт. Устинівка, за межами населеного пункту, на території Кропивницького району Кіровоградської області, нехтуючи вимогами п. 12.6 (ґ) ПДР (п. 12.6 Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 «Початок населеного пункту» дозволяється рух зі швидкістю…. х) на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.) рухався зі швидкістю 140-150 км/год., яка значно перевищувала максимально дозволену та допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги. В результаті недотримання вищезазначених вимог ПДР, [PERSON] , рухаючись із вказаною швидкістю, яка значно перевищувала допустиму та безпечну швидкість руху в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювались темною порою доби, відсутністю вуличного освітлення та наявністю заокруглення праворуч щодо напрямку його руху, чим позбавив себе можливості постійно контролювати рух транспортного засобу, допустив порушення вимог п.п. 12.1 та 12.2 ПДР України (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.2 У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги). Невиконання водієм [PERSON] вимог ПДР України та свідоме перевищення швидкості руху керованого ним автомобіля при проїзді ділянки проїзної частини дороги, котра має заокруглення праворуч, призвело до втрати керування транспортним засобом та як наслідок, на відстані 31 м від залізобетонної опори № 72, його виїзду за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, з подальшим перекиданням транспортного засобу. У результаті дорожньо-транспортної пригоди: - [PERSON] згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 35 від 03.07.2023 отримала тілесні ушкодження у вигляді а) черепно- мозкової травми: крововилив під павутинну оболонку лівої тім`яно-скроневої ділянки, крововилив в м`які тканини лівої скроневої ділянки, садна (2) лівої скулової ділянки, синець лівої вушної раковини; б) закритої тупої травми грудної клітки: переломи ребер зліва по прихребетній лінії, з 2 по 5 ребро з пошкодженням плеври, (кров в лівій плевральній порожнині 600мл), синці (2) на правій молочній залозі; в) тупої травми живота: розрив селезінки, перебіг якої ускладнився внутрішньочеревною кровотечою (кров в черевній порожнині 1400 мл); г) синець лівого плечового суглобу, синці правого тазово-стегнового суглобу, синці на тильній поверхні правої та лівої кисті на основі 1 пальця, множині синці та садна по передній поверхні правої та лівої гомілки у верхній та середній третині. Тілесні ушкодження, зазначені в п. 1 а, г, мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження, що зазначені в п. 1 б, в, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя під час їх спричинення. Причиною смерті гр. [PERSON] є тупа травма грудей та живота, множинні переломи ребр, розрив селезінки, що призвели до гострої масивної крововтрати. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди гр. [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, але при своєчасному встановленні вірного діагнозу та проведені лікування, можливо було би попередити настання смерті. Хвора потребувала хірургічного втручання». Зазначеним вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.11.2023 (справа № 403/280/23), який набрав законної сили 19.12.2023, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд констатує доведеність факту вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України у результаті якого настала смерть [PERSON] , що також підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . На час дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в AT «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ), що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AT 3446776. За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Батько загиблої звернулися до AT «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) із повідомленням про ДТП від 05.06.2023. [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, звернулися до AT «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) з заявами про виплату страхового відшкодування від 19.07.2023. AT «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) на підставі страхових актів № 10308/11/723 та № 10309/11/723 від 26.12.2023 було здійснено розрахунку суми страхового відшкодування. AT «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 55540,00 грн., що підтверджується платіжної інструкцією № 383534 від 28.12.2023 та у розмірі 40200,00 грн., що підтверджується платіжної інструкцією № 383548 від 28.12.2023, що разом становить 95740,00 грн. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, на час дорожньо-транспортної події (14.05.2023) регулювалися Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV у відповідній редакції (далі Закон № 1961-IV). Відповідно до ч. 27.3 ст. 27 Закону № 1961-IV у редакції станом на 14.05.2023 страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ч. 27.3 ст. 27 Закону № 1961-IV у редакції станом на 14.05.2023 страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На підставі ч. 27.3, ч. 27.4 ст. 27 Закону № 1961-IVу редакції станом на 14.05.2023 [PERSON] AT «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) було нараховано та 28.12.2023 виплачено 55540,00 грн. На підставі ч. 27.3 ст. 27 Закону № 1961-IV у редакції станом на 14.05.2023 [PERSON] AT «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) було нараховано та 28.12.2023 виплачено 40200,00 грн. Положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Положеннями ст. 38 Закону № 1961-IV у редакції станом на 28.12.2023 передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, суд констатує, що [PERSON] спричинив дорожньо-транспортну пригоду керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння і AT «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) сплатило потерпілим страхове відшкодування за наслідки цієї дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги те, що винними діями [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в AT «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ), було спричинено шкоду батькам загиблої у наслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , яку відповідно до Закону № 1961-IV було відшкодовано AT «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ), то ці витрати повинні бути відшкодовані останньому шляхом їх стягнення у порядку регресу з [PERSON] , - суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів та розрахунків, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів юридичної особи. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено повністю, - суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3028,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved