Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Вашківецької міської ради Вижницького району про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на таке. [PERSON] була власником будинку по [ADDRESS] . Вказане будинковолодіння складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В, Г, Д, Е, Ж»,цегляним підвалом літ. «З», криницею №1, дерев`яною огорожею №2-3. [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] та [PERSON] все майно, яке буде їй належати на день смерті. [INFO] [PERSON] померла . Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно, в т.ч і на вказане будинковолодіння. Позивач не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Факт вступу позивачем в управління підтверджується наявністю у позивача оригіналу інвентарної справи, заповіту, свідоцтва про право на спадщину за законом, свідоцтвом про смерть, будинкової книги. Позивач стверджує, що інший спадкоємець за заповітом [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась. В матеріалах справи №713/2905/24 міститься заява про те, що [PERSON] стверджує, що саме [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] . Виходячи з викладеного позивач просить суд визнати, що вона своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] , та визнати за нею право власності на будинок по [ADDRESS] . Ухвалою від 13.1.2025 позов залишено без руху та ухвалою від 02.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання Ухвалою від 22.12.2025 закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду. В судове засідання учасники не з`явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності . Позов підтримав у повному обсязі, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач Вашківецької міської ради Вижницького району, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила. Суд вирішує розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих документів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та ухвалити заочне судове рішення. Проаналізувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд знаходить, що у позові необхідно відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] була власником будинку по [ADDRESS] . Вказане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом Згідно зведеного оціночного акту від 05.02.1996 вказане будинковолодіння складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В, Г, Д, Е, Ж»,цегляним підвалом літ. «З», криницею №1, дерев`яною огорожею №2-3. [PERSON] 14.03.1996 склала заповіт, яким заповіла [PERSON] та [PERSON] все майно, яке буде їй належати на день смерті. Вказане підтверджується копією заповіту. З копії листка, який є сторінкою з домової книги (а.с.15) вбачається, що [PERSON] була зареєстрована разом з [PERSON] , але з 23.01.1997 виписана, що підтверджується відповідною відміткою. З витягу зі спадкового реєстру вбачається, що Спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не відкривалась. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст. ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічні висновки викладені в постанові ВС КЦС від 14.05.2019 по справі №305/235/17 Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Разом з тим доказів, які б передбачали вступ позивач в управління спадковим майном або свідчили, що позивач вступила в скупщину іншим чином позивачем до позову не додано. При цьому суд відхиляє посилання позивача на те, що наявність у неї свідоцтва про право на спадщину, виданого на і`мя [PERSON] , свідоцтва про смерть [PERSON] , зведеного оціночного акту та ін.. технічних документів щодо будинку по [ADDRESS] , заповіту та однієї сторінки будинкової книги свідчать про вступ нею в управління спадковим майном після смерті [PERSON] . При цьому на сторінці з домової книги (а.с.15) зазначено, що позивач знялась з реєстрації зі спільного з [PERSON] місця проживання в 1997 році. З відмітки в паспорті позивача вбачається, що вона зареєстрована в [ADDRESS] . Вказане свідчить, також, про те, що позивач не проживала разом зі спадкодавцем. Щодо твердження позивач про те, що [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась. В матеріалах справи №713/2905/24 міститься заява про те, що [PERSON] стверджує, що саме [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] , - суд зазначає таке. Згідно ст..13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Позивач, пославшись на заяву [PERSON] , яка, з його слів, знаходить в матеріалах справи №713/2905/24, - таку заяву до даного позову не надав, та не заявив клопотання про її витребування. За таких обставин вказане посилання позивача є безпідставним. Крім того, твердження позивача про те, що [PERSON] у вказаній заяві стверджує, що саме [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] суд, також, вважає безпідставним, оскільки жодним законом не визначено повноважень фізичної особи щодо визнання права власності за іншими особами. Підсумовуючи викладене, суд знаходить, що позивач не надала суду належним та допустимих доказів, передбачених законом, для підтвердження факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] . За таких обставин позов є необґрунтованими та у його задоволенні слід відмовити. .

Outcome: dismissed