Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Адвокат Кайдашов Віталій Сергійович звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього суму майнової шкоди у розмірі 15 500,00 грн., моральну шкоду у сумі 20 000,00 грн. та витрати пов`язані з проведенням позивачем оцінки матеріального збитку у розмірі 5500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище у цьому ж будинку. 12.07.2025 відбулось залиття квартири позивача, про що складено Акт про залиття приміщення. Як зазначено в даному Акті, причиною залиття, що трапилось на лоджії квартири [ADDRESS] стала негода, великий дощ, який попадав в незакриту лоджію квартири [ADDRESS] і з підлоги вода проходила на лоджію квартири [ADDRESS] , поверхом нижче. Комісією в Акті зазначено, що лоджія квартири [ADDRESS] не засклена, відкрита, ймовірно коли йшов дощ, він потрапляв на відкриту лоджію, вода збиралась на підлозі і проходила на нижній поверх. Відповідач не надав комісії доступ до своєї квартири, хоча попередньо був повідомлений про роботу комісії. Відповідно до Звіту про оцінку матеріального збитку, складеного 08.08.2025 суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, нанесеного заливом водою квартири позивача станом на 08.08.2025, становить 15 500,00 грн. В приміщеннях, що підверглися залиттю пошкодженi плинтуса, а саме: вiдшарування фарби у кутах та в нижнiй частинi, в мiсцях з`єднання, вiдставання плинтусiв вiд основи, викривлення у кутових зонах. За ствердженням мешканцiв, пошкоджений наличник на дверях санвузла. При оглядi помiтно, що лiвий наличник дверей вiдстає вiд стiни в нижнiй частинi. Стельовi свiтильники в примiщеннях кухнi та лоджiї мерцають при ввiмкненнi, чутно потрiскування. В кухнi не працюють 3 свiтильника, в примiщеннi лоджiї не працюють 2 свiтильника. Також зазначає, що окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано і моральну шкоду, оскільки позивач змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. Пошкодження майна, що йому належить на праві власності, у результаті дій відповідача, призвело до сильних душевних страждань, пов`язаних із необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення стану затопленої квартири. Також сталися вимушені зміни у звичайному способі життя, зокрема, неможливість користування належним йому майном через непридатний стан квартири. У зв`язку з тим, що [PERSON] добровільно не відшкодував завдані збитки, позивач був змушений збирати документи, листуватися з установами, складати акти та звіти, що призвело до моральних страждань та психоемоційних перевантажень, а тому вважає позовні вимоги обґрунтованими в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. На підставі викладеного просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою суду від 28.08.2025 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Харкова від 21.01.2026 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимогу підлягають задоволенню з наступних підстав. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 23.08.2019 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . З Акту, складеного комісією ДП ЖКК АТ «Трест Житлобуд-1» від 17.07.2025 року вбачається, що 12.07.2025 року в кв. [ADDRESS] трапилось залиття. В результаті обстеження на місці встановлено наступне: на стелі лоджії відкриті отвори для електросвітильників, з них зливалась вода, коли від тиску води на стелі була «гуля», вода лилась на підлогу. Від вологи частково деформовано плінтуси. На кухні стеля натяжна, на стелі 11 точкових електричних світильників, три з них зняті, з них виливалась вода, була «гуля» від тиску води. Навколо двох електросвітильників стеля частково пофарбувалась від металевих кріплень, які від води поржавіли. Плінтуси на кутах частково відійшли від стін. На підлозі в санвузлі була вода і від вологи плінтуси частково деформовано. Власник квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище, [PERSON] доступу до своєї квартири не надав. Комісія з вулиці побачила, що лоджія квартири [ADDRESS] не засклена, відкрита, ймовірно коли йшов дощ, він попадав на відкриту лоджію, вода збиралась на підлозі і проходила на нижній поверх. Причиною залиття, що трапилось на лоджії квартири [ADDRESS] стала негода, великий дощ, який попадав в незакриту лоджію квартири [ADDRESS] і з підлоги вода проходила на лоджію квартири [ADDRESS] , поверхом нижче. Як вбачається з матеріалів справи, для встановлення пошкоджень внаслідок залиття у квартирі [ADDRESS] , позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] . Згідно Звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, нанесеного приміщенням квартири від заливу водою за адресою [ADDRESS] (з урахуванням ПДВ) станом на 08.08.2025 року становить 15 500,00 грн. Згідно умов Договору №055/08-2025 на виконання робіт по незалежній оцінці, укладеного між [PERSON] та оцінювачем ФОП [PERSON] від 08.08.2025 року, вартість робіт по незалежній оцінці розміру матеріального збитку, що нанесено від заливу квартири, становить 5500,00 гривень без ПДВ. Відповідно до Акту здачі-прийняття робіт №055/08-2025 від 13.08.2025 року, оплата робіт проведена замовником своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п.4 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник зобов`язаний за власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку. Враховуючи викладене, обов`язок по утриманню санітарно-технічних приладів (кранів, труб, що знаходяться у квартирі) у належному стані покладено на власника квартири. Отже, власники зобов`язані утримувати в належному технічному стані елементи будинку, де розташовані внутрішньобудинкові системи каналізації, теплопостачання, водопостачання. А також не залишати надовго без нагляду свої квартири, надавати допуск до приміщення, де розташовані відповідні внутрішньобудинкові системи представникам відповідних організацій для їх огляду. Відповідно до ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілим особам (позивачам) повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як Звіт про оцінку майна (актом оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Право на практичну діяльність за відповідними напрямами оцінки майна та спеціалізаціями в межах цих напрямків надається суб`єктом оціночної діяльності після отримання відповідних сертифікатів, які видає Фонд державного майна України, що передбачено Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Оцінювачем такої шкоди може бути компетентний суб`єкт оціночної діяльності в контексті вимог ст.ст. 5, 6 Закону "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" №2658-III, якого внесено до Державного реєстру оцінювачів, що веде Фонд державного майна України. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово комунального господарства від 17.05.2005 № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Відповідний акт складається комісією балансоутримувача багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира, яку було залито. Згідно з Додатком № 4 до вказаних Правил, а також відповідно до роз`яснень Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 р. N 12/20-11-1975) в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт залиття квартири, який не містить вищезазначених реквізитів, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди (постанова КЦС ВС по справі №2-1974/11 від 21.02.2018, постанова КЦС ВС по справі №465/2120/14-ц від 10.05.2018). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наданий позивачем акт про залиття квартири відповідає вимогам чинного законодавства, має відомості щодо причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача й завданою позивачеві шкодою та є доказом заподіяння майнової шкоди. При цьому, частиною 1,2 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Свою вину у завданні шкоди позивачу відповідач не спростував. Таким чином, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд дійшов висновку, що завдана позивачу матеріальна шкода у розмірі 15 500,00 грн., підлягає відшкодуванню відповідачем у повному обсязі, а також підлягають відшкодуванню витратипов`язані з оцінкою матеріальних збитків у розмірі 5500,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь завданої моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З врахуванням доведеності вини відповідача у заподіянні позивачу майнової шкоди, суд дійшов висновку, що внаслідок винних дій останнього, позивачу також завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що стались зміни у звичайному способі життя позивача, зокрема неможливість користуватись належним йому майном через непридатний стан квартири після затоплення. Виходячи із засад розумності та виваженості, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, і на погляд суду, з врахуванням принципу справедливості, в конкретному випадку становить 5000 гривень, що на погляд суду є справедливою сатисфакцією позивачу спричинених відповідачем моральних страждань. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial