Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 31384,16 грн. за договором №2613118 від 21 січня 2021 року, судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 січня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір №2613118. Сума кредиту 15000,00 грн. Проценти за користування кредитом 22,5 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Договір підписаний в електронному вигляді. Позичальник зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених цим договором. 29 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого відступлено право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2613118. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №2613118. Станом на день подачі позовної заяви заборгованість за договором відповідачем не погашена, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються. Загальний розмір заборгованості за договором №2613118 від 21 січня 2021 року становить 31384,16 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5251,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 26133,16 грн. Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час повідомлена належним чином. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Луніки Т. Я. надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити без його участі, письмові пояснення підтримує в повному обсязі. Від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Луніки Т. Я. надійшли письмові пояснення, в яких він зазначає, що п.п. 1.2., 1.3., 1.4., 1.6., п.п. 1.5.1., 1.5.2. Договору про споживчий кредит № 2613118 від 21 січня 2021 року визначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 15000,00 грн.; кредит надається строком на 15 днів з 21 січня 2021 року (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 05 лютого 2021 року; комісія за надання кредиту становить 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом: 22,50 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до вимог п. п. 2.3.1.2. позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. договору. З аналізу документу, що має назву «Відомості про щоденні нарахування та погашення», розрахунку заборгованості вбачається, що договірні відсотки за користування кредитом нараховувались первісним кредитором - ТОВ «МІЛОАН» з 22 січня 2021 року до 15 листопада 2021 року включно згідно з п. п. 1.5.2. договору за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та згідно з п. п. 1.6., 2.3.1.2. договору за ставкою 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. З 17 вересня 2021 року до 15 листопада 2021 року включно нарахування договірних відсотків здійснювалося лише згідно з п. п. 1.6., 2.3.1.2. договору за ставкою 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, що свідчить про те, що з 17 вересня 2021 року, з урахуванням всіх пролонгацій, почався відлік 60 денного строку, який відповідно сплинув 15 листопада 2021 року. Загальна заборгованість по правомірно нарахованим договірним відсоткам за зазначений період становить 3291,31 грн. Однак, новий кредитор - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», незважаючи на встановлені Договором обмеження строку кредитування (пролонгацію), який не може перевищувати 60 днів (п. п. 2.3.1.2.), з 29 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року включно неправомірно нарахував договірні відсотки за ставкою 5,00 відсотків денних в загальному розмірі 22 841,85 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не набуло за умовами договору факторингу право вимоги, яке настане в майбутньому, отже і не мало законних підстав передати право вимоги на нараховані додатково проценти наступному кредиторові - позивачу у справі.Тому, в задоволенні позову в частині заявленої до стягнення заборгованості за нарахованими процентами за договором в розмірі 22841,85 грн слід відмовити через необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Витрати на правничу допомогу в сумі 13000,00 грн є завищеним та недостатньо обґрунтованими. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 21 січня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №2613118, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Сума кредиту 15000,00 грн. Строк кредитування 15 днів. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 05 лютого 2021 року. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту), складають 22.50 грн в грошовому виразі та 4.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п. п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом, складає 15022,50 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані, виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Проценти за користування кредитом: 22.50 грн, які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.3 Договору №2613118 передбачено пролонгацію строку кредитування. Пунктом 2.3.1.1. Договору №2613118 визначено, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі правила), що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua (далі сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 договору. Згідно з пунктом 2.3.1.2 Договору №2613118 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється за кількістю днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, наведеною в пункті 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Відповідно до пункту 3.3.2. Договору №2613118 позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені пунктами 1.1.-1.6 та пунктом 2.4 цього договору. Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (пункт 6.1 Договору №2613118). Також відповідачка підписала анкету-заяву, паспорт споживчого кредиту та графік платежів одноразовим ідентифікатором J68849, таким чином підтвердила, що з правилами надання фінансових кредитів та умовами договору ознайомилася та погодилася. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (пункт 6.4. Договору №2613118). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (пункт 6.5. Договору №2613118). Відповідно до пункту 7.1 Договору №2613118 цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (а.с. 20-23, 52-53, а.с. 42 зв.б.). Як вбачається з додатку № 1 до договору про споживчий кредит №2613118 від 21 січня 2021 року, який є графіком платежів, дата платежу - 05 лютого 2021 року; сума кредиту - 15000,00 грн; проценти за користування кредитом - 22,50 грн, загальний розмір кредиту - 15022,50 грн (а.с. 42 зв.б.). Довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] підписала договір одноразовим ідентифікатором J68849, 21 січня 2021 року, номер телефону [NUMBER] (а.с. 58 зв.б.). З довідки ТОВ ФК «Елаєнс» вбачається, що на підставі договору №40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «ТОВ «Мілоан», успішно проведено перерахування коштів в сумі 15000,00 грн за кредитним договором №2613118 на картку № [NUMBER] (а.с. 58). Таким чином, зобов`язання за Договором №2613118 від 21 січня 2021 року було повністю виконано первісним кредитором ТОВ «Мілоан», зокрема, відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором, що не заперечується відповідачем. З відомостей ТОВ «Мілоан» щодо щоденного нарахування та погашення вбачається, що у [PERSON] за кредитним договором №2613118 є непогашена заборгованість у сумі 8542,31 грн, з яких: 5251,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3291,00 - заборгованість за відсотками (а. с. 59-62). 29 листопада 2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 29-11/102, відповідно до умов якого відступлено право вимоги (наявну вимогу) за кредитним договором №2613118. Згідно з реєстром боржників до договору № 29-11/102 про відступлення прав вимоги від 29 листопада 2021 року ТОВ «МІЛОАН» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №2613118 на загальну суму боргу 8542,31 грн, з яких: 5251,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3291,31,00 - заборгованість за відсотками (а.с. 18-19). 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №2613118 (а.с. 24-37). Згідно з реєстром боржників до договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №2613118 на загальну суму боргу 31384,16 грн, з яких: 5251,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26133,16 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 38 зв.б.). З розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року вбачається, що на дату відступлення права вимоги у [PERSON] була заборгованість за кредитним договором в розмірі 8542,31 з яких: 5251,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3291,31 грн - заборгованість за відсотками. За період із 29 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року нараховано заборгованість за відсотками в розмірі 22841,85 грн, у зв`язку з чим загальна заборгованість відповідача становить 31384,16 грн, з яких: 5251,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26133,16 грн - заборгованість за відсотками за весь період (а.с. 7). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з частинами 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За приписами ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачем підтверджено факт укладення з відповідачем кредитного договору №2613118 від 21 січня 2021 року, отримання нею кредитних коштів у розмірі 15000,00 грн та користування ними, а також порядок і розмір нарахування заборгованості за тілом кредиту та відсотками в розмірі 3291,31 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 22841,85 грн суд зазначає таке. У Договорі №2613118 від 21 січня 2021 року сторони погодили, що згідно з пунктами 1.3, 1.5.2, 1.6 договору про споживчий кредит, кредит надається строком на 15 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,01% та стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 20). Відповідно до положень пункту 2.3 Договору №2613118 сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних умовах. Разом з тим відповідно до пункту 2.3.1.1 Договору №2613118 продовження строку кредитування на пільгових умовах відбувається строком на три, сім та п`ятнадцять днів за умови сплати позичальником комісії і частини заборгованості за кредитом (тілом кредиту). Згідно з пунктом 2.3.1.2 Договору №2613118 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, наведеною в пункті 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Оскільки сторони у договорі погодили умови щодо пролонгації кредитування після завершення строку кредитування у 15 днів щоразу ще на 1 день, але на строк, що не перевищує 60 днів, тому строк пролонгації нарахування процентів за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, здійснюється за стандартною (базовою) процентною ставкою, визначеною договором у розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним, але не більше пролонгованих 60 днів, а відтак позивач має право на стягнення з відповідача процентів в тому числі і за період пролонгації. З поданих позивачем відомостей про щоденні нарахування та погашення за Договором №2613118 (а.с. 59-62) вбачається, що у період із 21 січня 2021 року по 05 лютого 2021 року (в перших 15 днів, передбачених пунктом 1.3 Договору №2613118), підлягають сплаті проценти, нараховані за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2 Договору), що складає: 15000,00 грн (сума кредиту) х 0,01% х 15 (днів) = 22,50 грн. 04 лютого 2021 року позичальником сплачено комісію за пролонгацію в розмірі 750,00 грн та тіло кредиту у розмірі 750,00 грн, відсотки у розмірі 1.50 грн, а тому, з урахуванням вимог пункту 2.3.1.1 Договору №2613118 відбулася пролонгація строку кредитування на пільгових умовах на період з 06 лютого 2021 року по 16 вересня 2021 року та відсотки нараховувалися за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2, 2.3.1.1 Договору №2613118. 18 вересня 2021 року по 15 листопада 2021 року позичальнику нараховані відсотки згідно з пунктами 1.6, 2.3.1.2 Договору №2613118 у розмірі 52,51 грн. Отже, як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] за укладеним договором про споживчий кредит № 2613118 від 21 січня 2021 року проценти за користування кредитними коштами нараховано первісним кредитором у межах погодженого сторонами строку кредитування, враховуючи умови договору про його пролонгацію. При цьому згідно з пунктом 2.4 договору факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги, за яким передається. Так, пунктом 4.2 договору про споживчий кредит №2613118 від 21 січня 2021 року передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 ЦК України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця (а.с. 22). У свою чергу частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, постановах від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц). Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16). З розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року, слідує, що ТОВ «Вердикт Капітал» у період з 29 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року нараховано [PERSON] узгоджені пунктом 4.2 Договору №2613118 відсотки, передбачені за порушення грошового зобов`язання, відповідно до статті 625 ЦК України, загальний розмір яких становить 22841,85 грн (5251,00 грн х 5% х 87 днів) (а.с. 7). Суд зауважує, що пункт 4.2 Договору №2613118, розташований в розділі 4, яким, серед іншого, врегульовано відповідальність позичальника («Відповідальність сторін»), натомість правомірна поведінка сторін регламентується окремим (самостійним) розділом 2 («Умови виконання») (а.с. 20-23). Таким чином, з розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 7) вбачається, що проценти впродовж 87 днів після закінчення пролонгованого строку кредитного договору у період з 29 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року кредитодавець нараховував як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦПК України за правилами, визначеними розділом 4 Договору №261118 «Відповідальність сторін» (а.с. 20-23). Проте, цим же пунктом встановлено, що обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитора. Відповідно до п. 4.3 договору вимога(и) кредитодавця про сплату вказаних процентів та/або пені позичальником вважається здійсненою(ими), якщо заборгованість зі сплати процентів та/або пені відображена в особистому кабінеті позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення, тощо). Такі умови зазначені також у додатку № 1 до договору про споживчий кредит «Графік платежів» п. 2 «у випадку зміни будь-яких відомостей зазначених у графіку платежів у зв`язку з частковим погашенням заборгованості та/або продовження строку кредитування, позичальник доручає товариству самостійно оновити (актиалізувати) графік платежів, шляхом внесення у нього відповідних змін або викладення його у новій редакції та розмістити дані графіку в Особистому кабінеті позичальника. Оновлений графік, що розміщений в особистому кабінеті позичальника на сайті товариства, може візуально відрізнятися від поточної форми графіку платежів». Оскільки, ні первісним кредитором ТОВ «Мілоан», ні новими кредиторами не надано відомостей звернення кредитора з вимогою сплати процентів до відповідачки на підставі п. 4.2 договору, тому у неї і не виникло обов`язку у їх сплаті. Ураховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за Договором №2613118 від 21 січня 2021 року слід задовольнити частково та стягнути 8542,31 грн, з яких 5251,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 3291,31 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Вимога про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 22841,85 грн є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн суд зазначає таке. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року №01-07/2024 (а.с. 46-48), прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с. 50), заявка на надання юридичної допомоги №2440 від 01 вересня 2025 року на загальну суму 13000,00 грн (а.с. 51 зв.б.), витяг з Акту №14 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2025 року на загальну суму 13 000,00 грн (а.с. 51). Враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, заперечення відповідача щодо розміру понесених витрат, а також враховуючи, що вказана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 13000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом цього позову, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 8542,31 грн, тобто на 27,0%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 654,05 грн (2422,40 грн.* 27,0 %) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial