Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» 29.08.2025 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Документ сформований в системі «Електронний суд». Позовна заява обґрунтована тим, що 04.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» [PERSON] укладено угоду № 200041933 щодо кредитування, відповідно до якої банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 11650 грн., з встановленим строком користування з 04.06.2014 по 04.06.2019, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Вказував, що 20.07.2020 ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020. 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Позивач вказував, що банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк, станом на 13.08.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 34717,18 грн., з яких: 11203,72 грн. заборгованість за кредитом; 23513,46 грн. заборгованість за відсотками, заборгованість розрахована станом дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів. Вважає, що відповідач має сплатити 3 % річних та інфляційні втрати. В поданій до суду позовній заяві просив поновити строк позовної давності для подання позову, стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором № 200041933 від 04.06.2014 у загальному розмірі 45430,28 грн., яка складається з: суми заборгованості 34717,18 грн., суми інфляційних втрат 7591,41 грн., суми 3% річних - 3121,69 грн. Просив також стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17.09.2025 відкрито провадження в справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] до суду відзив на позовну заяву не подав. Позивач звертався до суду з заявою про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, з клопотаннями до суду не звертався, представник відповідача має зареєстрований електронний кабінет. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 04.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» [PERSON] укладено угоду № 200041933 щодо кредитування, відповідно до якої банк надав позичальнику у користування кредитні кошту вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку до 50000 грн строком кредиту 12 місяців зі сплатою відсотків. Посилання позивача в поданій до суду позовній заяві про те, що строк користування кредитними коштами було визначено з 04.06.2014 по 04.06.2019 спростовано дослідженим судом договором, який було укладено між відповідачем та банком. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як встановлено судом банк виконав свої зобов`язання, надав відповідачу ерудиту кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджено наданими до суду виписками по рахунку, що є належними та допустимими доказами. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Встановлено, що 20.07.2020 ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, в тому числі до відповідача. 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Також судом встановлено, що заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором за тілом кредиту станом на 24.07.2025 (формування виписки) складає 11203,72 грн. Тому суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими. Разом з тим, подані до суду матеріали не містять розрахунку заборгованості за кредитним договором за сумою відсотків в розмірі 23513,46 грн, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, для базою нарахування 3% річних та інфляційних втрат згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, базою нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат обраховує суму боргу виходячи із розміру боргу 34717,18 грн, що є необґрунтованим та не підтверджено дослідженими в справі доказами. Оскільки матеріали справи не містять належних розрахунків розміру інфляційних втрат та розміру трьох відсотків річних, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення 2422,40 грн. понесених позивачем судових витрат зі спати судового збору та 7000 грн витрат на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 597,36 грн та 1726,29 грн відповідно (24,66 %).

Outcome: partial