Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Від шлюбу є неповнолітня донька - [PERSON] [INFO] . Таким чином, спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є позивач - його дружина, донька - [PERSON] та донька чоловіка від першого шлюбу- [PERSON] . 24.02.2022 в Україні ввели військовий стан, почались бойові дії та сильні бомбардування м. Харкова та області. 04.03.2022 позивач разом з дитиною виїхала у м. Таллінн Естонії. Наприкінці квітня 2022 року позивач з засобів масової інформації дізналася, що була прийнята Постанова Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 за №480, згідно з якою «на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». Також позивач намагалася зателефонувати до нотаріальної контори Харківського району, де їй пояснили, що реєстри не працюють та усі питання, пов`язання зі спадкування радили вирішувати вже після того, як закінчиться війна лише 15.08.2023 позивач разом з донькою повернулася до України. Відразу позивач звернулася до Приватного нотаріусу Харківського районного нотаріального округу Іващенко А.А. з питання оформлення спадщини. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач не була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, а отже пропустила строк для прийняття спадщини. 29.08.2023 позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Також їй було роз`яснено, що до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 за №480 були внесені зміни та зараз строк для подачі заяви про прийняття спадщини становить шість місяців. Разом з тим, оскільки її неповнолітня донька [PERSON] була зареєстрована за однією адресою разом з померлим батьком, а [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини- вони вважаються такими, що прийняли спадщину. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкове майно складається з квартири [ADDRESS] . З урахуванням веденого в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану, перебуванням в іншій країні та змін у законодавстві у позивача виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06.10.2023 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20.03.2024 витребувано докази по справі, а саме у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Іващенко А.А. копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.10.2024 в задоволенні клопотання позивача [PERSON] та її представника адвоката Куляшової Г.С. про залучення представника співвідповідача у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Іващенко Аліна Анатоліївна про визначення додаткового строку на прийняття спадщини відмовлено. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.01.2025 залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Іващенко Аліна Анатоліївна про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, в якості співвідповідача - малолітню особу [PERSON] , [INFO] . Залучено до розгляду справи для здійснення представництва інтересів малолітньої особи [PERSON] , [INFO] , законного представника в особі Служби у справах дітей Харківської районної Державної адміністрації. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.03.2025 замінено законного представника малолітньої особи [PERSON] , [INFO] , в особі Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації на законного представника в особі Служби у справах дітей Південної міської ради. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.12.2025 визнано обов`язковою явку позивача. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Куляшової Г.С. надійшла заява у якій вона просила у зв`язку з розірванням договору про надання правової допомоги укладеним з [PERSON] , виключити адвоката Куляшову Ганну Сергіївну з учасників судового процесу. Представник відповідача [PERSON] адвокат Коновалов О.А. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив задовольнити його клопотання про стягнення судових витрат з позивача, які зазначені в його письмовому клопотанні. Представником відповідача надано відзив у якому він зазначив, що спадкоємець [PERSON] дійсно помер [INFO] , про що позивачці було достеменно відомо. Проте позивачка [PERSON] на той час вже близько півтора роки (орієнтовно з вересня 2020 року) та її донька [PERSON] не проживала разом із спадкодавцем, не дбала і не доглядала за своїм чоловіком, який тяжко хворів та потребував догляду. Догляд за спадкодавцем до самої його смерті здійснювала вона зі своїм чоловіком [PERSON] та його родичі. Також позивачка [PERSON] не приймала участі в організації, проведенні та фінансуванні витрат щодо поховання спадкодавця. Зазначені обставини можуть підтвердити: [PERSON] ; [PERSON] ; і у разі виникнення такої потреби можуть бути викликані судом для їх допиту у якості свідків. Позивачка була достеменно обізнана про факт та дату смерті спадкодавця, з метою виїзду за кордон разом із малолітньою дитиною отримала від [PERSON] оригінал свідоцтва про смерть спадкодавця. Як на підставу своїх вимог про визначення додаткового строку на прийняття спадщини позивачка посилається на обставини свого перебування за межами України. Зокрема у позові вказано, нібито 24.02.2022 в Україні ввели військовий стан, почались бойові дії та сильні бомбардування м, Харкова та області. 04.03.2022 вона разом з дитиною виїхала у м. Таллінн Естонії, що підтверджується посвідкою на тимчасове проживання. Наприкінці квітня 2022 року я з засобів масової інформації дізналася, що була прийнята Постанова Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 за №480, згідно з якою "на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється та Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини". Також намагалася зателефонувати до нотаріальної контори Харківського району, де їй пояснили, що реєстри не працюють та усі питання, пов`язання зі спадкування порадили вирішувати вже після того, як закінчиться війна. Лише 15.08.2023 вона разом з донькою повернулася до України. Відразу я звернулася до Приватного нотаріусу Харківського районного нотаріального округу Іващенко Аліни Анатоліївни з питання оформлення спадщини. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, а отже пропустила строк для прийняття спадщини. 29.08.2023 отримала Постанову у вчиненні нотаріальної дії. Також було роз`яснено, що до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 за №480 були внесені зміни та зараз строк для подачі заяви про прийняття спадщини становить шість місяців. Проте, на підтвердження зазначених обставини позивачкою не надані належні та допустимі докази. Зокрема твердження стосовно часу виїзду за межі території України, перебування у місті Таллінн та повернення до України не підтверджені відомостями закордонного паспорту позивачки (в якому мають бути відмітки про перетин кордонів). При цьому посвідки на тимчасове проживання (копія та переклади яких додані до позову) були видані лише 08 та 09 лютого 2023 року (навіть не у 2022 році!). Окрім того, стверджуючи у позові нібито: наприкінці квітня 2022 року вона з засобів масової інформації дізналася, що була прийнята Постанова Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 за №480, згідно з якою "на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється та Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини" позивачка у той же час не спромоглась пояснити, що саме їй завадило дізнатись про те, що з 29.06.2022 діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану, які були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 за № 719 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану". Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Тобто до загальних 6 місяців на прийняття спадщини додається ще 4 місяці, загалом 10 місяців. Отже, оскільки у цьому випадку спадкодавець помер [INFO] , то строк для прийняття (відмови від) спадщини сплив 11.12.2022 (у разі застосування до спірних правовідносин норм зазначеної постанови). Постановою КМУ від 09.05.2023 за № 469 пункт 3 виключений. Разом з тим, 25.01.2023 Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив висновок про те, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (частина 2 статті 4 ЦК України). Виходячи з виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена. Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку "присікає" право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як "зупинення перебігу строку на прийняття спадщини" та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. У разі незастосування до спірних правовідносин норм зазначеної постанови строк для прийняття (відмови від) спадщини сплив 11 вересня 2022 року. Проте із заявою про прийняття спадщини позивачка звернулась лише у серпня 2023 року тобто із істотним пропуском встановленого ЦК України строку. Зазначені відомості щодо прядку й строків спадкування в умовах воєнного стану детально і неодноразово висвітлювались у засобах масової інформації в мережі Internet, у тому числі на офіційних порталах органів державної влади (Міністерства юстиції України) та різноманітних спеціалізованих та інформаційних сайтах. Отже для позивачки були відсутні будь-які перешкоди дізнатись про поточне регулювання питань спадкування в Україні в умовах воєнного стану. Окрім того, відповідачка [PERSON] також повідомляла позивачку про необхідність прийняття спадщини або відмови від неї. У той же час, твердження позивачки нібито вона "намагалася зателефонувати до нотаріальної контори Харківського району", де їй нібито щось пояснили також не підтверджене жодним доказом, а окрім того є дещо нелогічним і непослідовним. Якщо позивачці щось пояснили, то вона б мала додзвонитись, а не лише "намагатись зателефонувати". При цьому, її телефон мав би містити докази таких спроб (у тому числі результативних), які позивачкою також не надані. Таким чином, твердження позивачки нібито її перебування за межами України (яке водночас ще не доведене належними доказами) позбавило її можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не можуть бути прийняті судом. Чинним законодавством для громадян України, які перебувають за кордоном, встановлений спеціальний порядок подання заяви про прийняття спадщини, який передбачає кілька альтернативних варіантів оформлення та подання вказаної заяви. Натомість позивачка не скористалась своїм правом для прийняття спадщини після смерті її чоловіка. Отже зазначені позивачкою обставини беззаперечно не свідчать про те, що вона була позбавлена можливості своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини, і що такі причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій для неї, як спадкоємиці. З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що позивачка не мала об`єктивної фізичної можливості подати у встановлений законом строк заяву нотаріусу чи консулу у розумінні положень статті 1272 ЦК України. Враховуючи викладені обставини та наведені вище норми права, зокрема те, що поважними є причини пропуску строку для прийняття спадщини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, - наявність обставин, зазначених позивачкою, не є тими підставами, які можна було б визнати такими, які об`єктивно перешкоджали їй звернутись до нотаріуса чи консула із заявою про прийняття спадщини після померлого спадкодавця. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позивачка на виконання свого процесуального обов`язку не надала належних, і неспростовних доказів на підтвердження своїх вимог, а також з огляду на належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог не мають належного підтвердження, у задоволенні позову має бути відмовлено у повному обсязі за його недоведеністю. Позивачкою на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів обставин, викладених ним у позовній заяві та визначених підставами заявлених позовних вимог. Фактично позовні вимоги ґрунтуються лише на припущеннях. Представником позивача надано відповідь на відзив згідно якого, 13.02.2015 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Шлюб, відповідно до вимог ст. 21, 27, 36, 37 СК України був зареєстрований органом державної реєстрації актів цивільного стану. [INFO] народилася донька- [PERSON] , тобто шлюб не носив фіктивний характер (шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя). [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] ніхто не звертався з позовом до суду про розірвання шлюбу, шлюб не був розірваний або визнаний недійсним, а отже на момент смерті [PERSON] позивач була його законною дружиною. Позивача з чоловіком влаштовували стосунки в родині та об`єм взаємних прав та обов`язків один до одного. Окрім цього, обставини та подробиці особистого життя не є предметом позову « про надання додаткового строку для прийняття спадщини, тому той аргумент, що позивач з чоловіком півтора роки не проживала разом не тільки не відповідає дійсності, але і не має значення для вирішення спору про визначення мені додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на те, що позивач «не дбала і не доглядала за своїм чоловіком, який тяжко хворів та потребував догляду». Дійсно з липня 2021 року позивач наполягла на тому, щоб її чоловік пройшов обстеження, в результаті якого у [PERSON] було діагностовано пухлину. Позивач дбала про свого чоловіка, так саме, як і його донька [PERSON] , але [PERSON] не знаходився у безпорадному стані та сторонньої допомоги не потребував (медичні висновок з цього приводу відсутній та данні обставини не можуть бути підтверджені поясненнями свідків). Окрім цього, звертаю увагу суду, що відповідно до ст.1261 Ц України- у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, законодавець не диференціюй чергу спадкоємців за принципом розміру участі спадкоємця у житті спадкодавця Тому вважаю, що данні обставини не входять до предмету доказування при розгляді справи про надання додаткового строку для прийняття спадщини, а отже не мають значення для справи. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Її чоловік помер [INFO] , і як вказано у відзиві на позовну заяву, позивач була достеменно обізнана про факт та дату смерті спадкодавці, але я вважала, що звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до спливу 40 днів не буде відповідати моїм християнським принципам та оскільки бажала прийняти спадщину, вона вважала, що у неї на це є ще час. Військова агресія російської федерації проти України 24 лютого 2022 року не тільки виявилася для мене, як і для усіх громадян України, несподіваним фактом, але і порушила усі плани. Відразу після похорон позивач звернулася до відповідачки - [PERSON] з проханням надати документи [PERSON] , які були необхідні для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника для неповнолітньої доньки- [PERSON] , та за для виїзду за кордон, та які утримувала у себе [PERSON] , але відповідачка надала лише свідоцтво про смерть, а в наданні інших необхідних мені документів - відмовила. Коли позивач повернулася із-за кордону, вона повторно звернулася до [PERSON] з проханням надати документи, вона також відмовила. Лише, коли позивач сказала, що вимушена буду виселити її з родиною з квартири її сина від першого шлюбу, ( в якій вони проживають по сьогоднішній день), чоловік [PERSON] привіз необхідні документи. Неправомірними діями [PERSON] позивачу була спричинена значна шкода, яка полягає не в отриманні на протязі 1,5 року від держави пенсії у зв`язку з втратою годувальника та свідчить про відношення відповідачки до неї та її сестри. Наказом № 309 від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територій; на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією зі змінами і доповненнями, Харківська міська громада була віднесена до зони активних бойових дій. У зв`язку з сильними бомбардування м. Харкова та області позивач 04 березня 2022 року разом з дитиною виїхала у м. Таллінн Естонії. Про даний факт, було відомо відповідачу, тому вона вважала, що вона цей факт заперечувати не буде. Факт перебування позивачки з дитиною за кордоном підтверджується її паспортом переміщеної особи. У наданому нею паспорту переміщеної особи зазначено, що він був виданий 08.02.2023 року. Факт перетину мною кордону саме 04.03.2022 року підтверджується відомостями (штампом) у моєму закордонному паспорті та відомостями у закордонному паспорті її доньки. Так саме, як і дата повернення- перетину кордону зазначена у закордонному паспорті- 14.08.2023 року. Наприкінці квітня 2022 року, перебуваючи за кордоном, я з засобів масової інформації дізналася, що була прийнята Постанова Кабінету Міністрів України 19 квітня 2022 р. № 480, згідно з якою «на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється та Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». Також позивач намагалася зателефонувати (неодноразово) до нотаріальної контори Харківського району, і тільки одного разу їй вдалося додзвонитися та їй пояснили, що реєстри не працюють та усі питання, пов`язання зі спадкування порадили вирішувати вже після того, як закінчиться війна. Таким чином, позивач вважала, що дію у відповідності до вимог чинного законодавства,

Outcome: approved