Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У жовтні 2025 року Запорізький обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутого майна (коштів). В обґрунтування позову зазначено, що 28.04.2022 звернулась громадянка [PERSON] до Вільнянської районної філії Запорізького обласного центру зайнятості. Заяву про надання статусу зареєстрованого безробітного Відповідач подала в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (мобільний застосунок Дія). Наказом від 29.04.2022 № НТ220429 [PERSON] було надано статус безробітної з 29.04.2022 та призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу відповідно до ч. 2, 4 ст. 22, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 29.04.2022 по 23.04.2023. Наказом від 29.04.2022 № НТ220429 Відповідачу було скорочено допомогу по безробіттю, у зв`язку зі звільненням безробітної з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 29.04.2022 по 27.07.2022. Наказом від 28.07.2022 № НТ220728 [PERSON] розпочато/поновлено допомогу по безробіттю відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 28.07.2022. Наказом від 28.11.2022 № НТ221128 [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю з 28.11.2022 року, у зв`язку із закінченням строку виплати, відповідно до п. 33 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом від 20.12.2022 № НТ221220 Відповідачу припинено реєстрацію безробітного з 20.12.2022, у зв`язку з перебуванням безробітного за кордоном понад 30 календарних днів, відповідно до абз. 28 п. 52 розділу ХІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про зайнятість населення». Під час спілкування з [PERSON] в телефонному режимі, а саме 26.05.2022, 23.06.2022, 15.07.2022, 28.07.2022, 26.08.2022, 23.09.2022, 20.10.2022 кар`єрний радник проводила безробітній консультацію з працевлаштування, з`ясовувала підтвердження наміру шукати роботу та перебувати на обліку в службі зайнятості. Ознайомила Відповідача з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних та інформувала про відповідальність за неповідомлення будь-якої інформації, яка впливає на отримання матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, в тому числі перебування за кордоном понад 30 календарних днів. Жодного разу [PERSON] не повідомила кар`єрного радника центру зайнятості про виїзд за межі України. Оскільки Відповідач своєчасно не повідомила фахівців центру зайнятості про виїзд за кордон, заява про припинення реєстрації як безробітного у встановлений законодавством строк нею також не надана, виплачена допомога по безробіттю за період з 12.07.2022 по 19.10.2022 у сумі 2741,93 грн. підлягає поверненню. Наказом директора Філії від 30.12.2022 року № 28-О «Про повернення коштів» прийнято рішення про вжиття заходів щодо відшкодування [PERSON] коштів виплаченої допомоги по безробіттю за період з 12.07.2022 по 19.10.2022 у сумі 2741,93 грн. Відповідача листом від 30.12.2022 повідомлено про повернення коштів, однак добровільно [PERSON] кошти не відшкодувала, у зв`язку з чим Запорізький обласний центр зайнятості вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] надміру виплачених коштів, що були виплачені як допомога по безробіттю за період з 12.07.2022 по 19.10.2022 у сумі 2741, 93 та витрати по оплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання до суду не з`явилась без поважних причин, відзив на позов не подавала, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. 28.04.2022 звернулась громадянка [PERSON] до Вільнянської районної філії Запорізького обласного центру зайнятості. Заяву про надання статусу зареєстрованого безробітного Відповідач подала в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (мобільний застосунок Дія). Наказом від 29.04.2022 № НТ220429 [PERSON] було надано статус безробітної з 29.04.2022 та призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу відповідно до ч. 2, 4 ст. 22, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 29.04.2022 по 23.04.2023. Наказом від 29.04.2022 № НТ220429 Відповідачу було скорочено допомогу по безробіттю, у зв`язку зі звільненням безробітної з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 29.04.2022 по 27.07.2022. Наказом від 28.07.2022 № НТ220728 [PERSON] розпочато/поновлено допомогу по безробіттю відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 28.07.2022. Наказом від 28.11.2022 № НТ221128 [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю з 28.11.2022 року, у зв`язку із закінченням строку виплати, відповідно до п. 33 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В порядку обміну між Державною міграційною службою України та Державною службою зайнятості України було встановлено факт перетину [PERSON] державного кордону України 12.06.2022 року та перебування за кордоном понад 30 календарних днів під час перебування на обліку в службі зайнятості (з 12.06.2022 по 28.10.2022). Період перебування за кордоном становить понад 30 календарних днів, а саме 139 календарних днів. Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», п. 3 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 05.07.2012 № 5067-VI, Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України від 13.02.2009 № 60/62, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду, спеціалістами Філії проведено розслідування страхового випадку, результати якого оформлені актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 20.12.2022 № 54, яким підтверджено перетин Відповідачем державного кордону України та перебування за кордоном України з 12.06.2022 по 28.10.2022. Відповідно до пункту 33 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції змін станом на 19.05.2022) під час дії воєнного стану виплата допомоги по безробіттю припиняється з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів. [PERSON] перебувала за кордоном з 12.06.2022 по 28.10.2022 (31 календарний день 12.07.2022). Згідно з п. 52 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції змін станом на 19.11.2022) під час дії воєнного стану реєстрація безробітного припиняється з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів. Наказом від 20.12.2022 № НТ221220 Відповідачу припинено реєстрацію безробітного з 20.12.2022, у зв`язку з перебуванням безробітного за кордоном понад 30 календарних днів, відповідно до абз. 28 п. 52 розділу ХІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про зайнятість населення». Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Під час спілкування з [PERSON] в телефонному режимі, а саме 26.05.2022, 23.06.2022, 15.07.2022, 28.07.2022, 26.08.2022, 23.09.2022, 20.10.2022 кар`єрний радник проводила безробітній консультацію з працевлаштування, з`ясовувала підтвердження наміру шукати роботу та перебувати на обліку в службі зайнятості. Ознайомила Відповідача з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних та інформувала про відповідальність за неповідомлення будь-якої інформації, яка впливає на отримання матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, в тому числі перебування за кордоном понад 30 календарних днів. Жодного разу [PERSON] не повідомила кар`єрного радника центру зайнятості про виїзд за межі України. Таким чином, в порушення вимог ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Відповідач своєчасно не надала відомості про обставини, що впливали на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Оскільки Відповідач своєчасно не повідомила фахівців центру зайнятості про виїзд за кордон, заява про припинення реєстрації як безробітного у встановлений законодавством строк нею також не надана, виплачена допомога по безробіттю за період з 12.07.2022 по 19.10.2022 у сумі 2741,93 грн. підлягає поверненню. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ч. 1 ст. 1213 ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила, по-перше: якщо виплата відповідних грошових сум проведено добровільно особою (за відсутності рахункової помилки), яка проводила таку виплату; по-друге: у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 545/163/17, а також у Постанові від 11 квітня 2019 року по справі № 150/164/17 у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, з огляду на вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини, у даному випадку, суд вважає, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем допущено порушення вимог закону, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422, 40 грн. необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved