Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 715606 від 09 квітня 2023 року. Свої вимоги мотивує тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачкою [PERSON] 09 квітня 2023 р. було укладено договір про надання споживчого кредиту №715606, згідно якого ТОВ «Селфі кредит» надав їй споживчий кредит, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 21.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №21062024, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 715606 від 09 квітня 2023 року. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні. При цьому відповідачка [PERSON] в порушення умов кредитного договору № 715606 від 09 квітня 2023 року своє зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та повернення суми основного боргу у строки, визначені вищевказаним договором, не виконала належним чином, через що в неї утворилась заборгованість, загальний розмір якої становить 23 783, 89 грн. та яка складається з заборгованості за сумою кредиту 3 997, 32 гривень, заборгованості за процентами 19 786, 57 гривень, яку просив стягнути з [PERSON] на користь позивача, а також понесені ним судові витрати зі сплати судового зборув розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2025 року у вказаній цивільній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання. Також ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2025 року за клопотанням представника позивача було витребувано в АТ «Райффайзен Банк» відомості щодо випуску банківської карти № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , а також виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 09.04.2023 року. В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 68). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про отримання судових повісток, про причини своєї неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] 09 квітня 2023 року було в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 715606, згідно якого ТОВ «Селфі Кредит» надало [PERSON] споживчий кредит в розмірі 4 000 грн. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача на строк 365 днів, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 24-25). При цьому п. 1.5.1 договору була встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 2, 2% в день. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на рахунок відповідачки суму кредиту, що підтверджується випискою з карткового рахунку відповідачки (а.с. 78), тоді як відповідачка кредитні кошти у встановлений у договорі строк не повернулата не сплачувала проценти за користування кредитом, внаслідок чого в неї утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 16.10.2025 становила 23 783, 89 грн. та складалася з заборгованості за сумою кредиту 3 997, 32 гривень, заборгованості за процентами 19 786, 57 гривень (а.с. 28-34). Також судом встановлено, що 21.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №21062024, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі й до [PERSON] за кредитним договором № 715606 від 09 квітня 2023 року (а.с. 35-40). Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 16.10.2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надсилало на адресу відповідача [PERSON] досудову вимогу, в якій повідомило останню про стан заборгованості за кредитним договором та необхідність її сплати (а.с. 27 зворот). Втім, заборгованість за кредитним договором № 715606 від 09 квітня 2023 року [PERSON] сплачена не була. Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Оскільки відповідачка [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та досудової вимоги від позивача заборгованість у загальному розмірі 23783,89 грн. не сплатила, тому сума боргу в повному обсязі підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, понесені позивачем витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 8 000 грн. підтверджені наявними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема, копією договору про надання правничої допомоги № 44 від 01.07.2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» та Адвокатськимоб`єднанням «Апологет», та додатковою угодою до нього, актом прийому-передачі отриманих послуг, детальним описом наданих послуг (а.с. 44-46), а тому вважає за необхідне їх стягнути з відповідачки в повному обсязі. Крім того у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 625-629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved