Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 02 жовтня 2025 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача, як колишнього власника нерухомого майна, на його користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] , за період з 01 грудня 2022 року по 31 березня 2025 року у розмірі 13946,51 грн.; нараховані на суму заборгованості 3% річних у розмірі 399,54 грн., інфляційні втрати у розмірі 1346,49 грн. та судові витрати на судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що основним напрямком господарської діяльності ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам. У період з листопада 2022 року по квітень 2025 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води на лівобережній частині м. Кременчука та надавало послуги споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідачу [PERSON] до 29 вересня 2025 року належала на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] . В результаті невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті наданих послуг утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 01 грудня 2022 року по 31 березня 2025 року у розмірі 13946,51 грн. У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, на підставі ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути суму боргу з урахуванням 3% річних у розмірі 399,54 грн. та встановленого індексу інфляції у розмірі 1346,49 грн. За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 грудня 2025 року постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 22 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позиції учасників справи в судовому засіданні. Представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Запорожець Є.В. в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місце проживання. Проте [PERSON] не повідомив причини неявки, не звертався із заявою про відкладення розгляду справи до суду. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Обставини, установлені судом. Основним напрямком господарської діяльності ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20 жовтня 2022 року за №1508 «Про визначення Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води», виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води по лівобережній частині м. Кременчука з покладанням відповідних обов`язків згідно чинного законодавства визначено ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Розмір тарифів, які використовує для розрахунку вартості теплової енергії ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», визначені рішеннями Полтавської обласної ради, а саме: 1) №477 від 30.09.2022 року на опалювальний сезон 2022-2023 років, 2) №669 від 28.07.2023 року, зі змінами, внесеними рішенням № 687 від 26.09.2023 року, на опалювальний сезон 2023-2024 роки, 3) №854 від 30.08.2024 року на опалювальний сезон 2024-2025 роки. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29 вересня 2025 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №3356, квартира за адресою: [ADDRESS] належала продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 04 серпня 2025 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за р.№2613. За розрахунком позивача відповідач має заборгованість по оплаті наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води за період з 01 грудня 2022 року по 31 березня 2025 року, яка становить 13946,51 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В статтях 1216-1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). (ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що [PERSON] в установленому законом порядку прийняв спадщину, тому йому належить спадщина з часу її відкриття. Слід врахувати, що до складу спадщини входили права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1281 ЦК України встановлено порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. Так, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. (ч.3 ст.1281 ЦК України). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч.4 ст.1281 ЦК України). В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення спадкоємцем [PERSON] кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини, про видачу свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, відповідач [PERSON] до 29 вересня 2025 року вважається споживачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] . Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. З огляду на зазначене вище, із врахуванням обов`язку відповідача сплачувати за послуги за спожиту теплову енергію та гарячу воду, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 13946,51 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Отже, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 399,54 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1346,49 грн. З огляду на викладене, з врахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України). Оскільки позов задоволено повністю, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., що підтверджується документально.

Outcome: approved