Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позиція позивача. Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №200516444 від 27.04.2016 року, яка становить 65868,27 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача Романенко М.Е. зазначив, що 27.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено кредитний договір №200516444, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 15250,00 грн., із встановленим строком користування з 27.04.2016 року по 27.04.2019 року. Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071, проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16, згідно з якою позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором №200516444. Станом на 11.04.2025 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем за кредитним договором становить 43212,67 грн, з яких 14295,00 грн заборгованості за кредитом та 28917,67 грн. заборгованості за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладання договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 року укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс», яка зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів. Також зазначив, що нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором №200516444 від 27.04.2016 року становить 43212,67 грн, сума збитків з урахуванням 3% річних 3892,69 грн, сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 18762,91 грн, а всього 65868,27 грн. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 65868,27 грн сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. Рух справи в суді. Ухвалою судді від 21.04.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Берестинського районного суду Харківської області №626/1179/25 від 10.10.2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» задоволено. Поновлено пропущений строк звернення до суду для подання позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №200516444 від 27.04.2016 року. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором № 200516444 від 27.04.2016 року у загальному розмірі 65 868 (шістдесят п`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн 27 коп., яка складається з: суми заборгованості - 43212,67 грн, суми інфляційних втрат - 18762,91 грн, суми 3% річних - 3892,69 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. Ухвалою від 29.10.2025 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі №626/1179/25 за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено. Заочне рішення по цивільній справі №626/1179/25, провадження №2/626/541/2025, від 10.10.2025 року за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості, скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. В матеріалах цивільної справи мається клопотання представника позивача ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» - Романенка М.Е. про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому він просить відмовити ТОВ «Діджи Фінанс» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки він свої зобов`язання виконав належним чином. Так, 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі відповідного договору набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський». Він не заперечує той факт, що дійсно 27.04.2016 року отримав від ПАТ «Банк Михайлівський» у кредит 15 000,00 гривень, проте отримані кошти ним вже дуже давно повернуті за наступних обставин. Наприкінці травня, десь після 20 числа, 2016 року він отримав поштою від ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» лист - вимогу про повернення отриманого ним 27.04.2016 року у ПАТ «Банк Михайлівський» кредиту. До цього листа були долучені: договір факторингу (лист вимога та договір факторингу у нього не зберігся), а також на окремому аркуші банківські реквізити, куди потрібно перерахувати кошти. Також у цьому листі було зазначено, що якщо він сплатить заборгованість у розмірі 10 000,00 грн до вересня 2016 року, то 5 000,00 грн заборгованості йому буде списано, оскільки він мав право користуватися кредитними коштами до 2019 року, а від нього вимагають повернення коштів достроково, коли ще не минув і місяць від отримання кредиту. Переконавшись, що законом за договором факторингу передбачено право відступлення права вимоги і що фактор має право вимагати повернення коштів від боржника і що йому запропонована дуже вигідна умова, він став погашати кредит вже ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». Так, 25 травня 2016 року через ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» він перерахував ТОФ «Фінансова компанія «Фагор» в рахунок погашення боргу за кредитним договором 5 000,00 гривень, що підтверджується квитанцією (ксерокопія додається). 08 серпня 2016 року він знову, вже через ПриватБанк, перерахував ще 5 000,00 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією та довідкою банку (ксерокопії додаються). Проте, у березні 2017 року, йому на мобільний телефон зателефонувала жінка, яка назвалася представником ТОВ «ФК «Фагор» і повідомила, що він має перед ними заборгованість по кредиту, який отримував у ПАТ «Банк Михайлівський». Він відповів, що ще у 2016 році погасив борг на тих умовах, які йому були запропоновані. Вислухавши його, особа, що йому телефонувала, стала щось говорити про те, що у них за минулий рік була перевірка податкової служби, що їм за наслідками перевірки вказали, що вони незаконно списали йому частину боргу і за це на них можуть бути накладені фінансово санкції і що йому необхідно ще доплатити залишок боргу, інакше вони будуть подавати на нього позов до суду і йому прийдеться нести ще і судові витрати. Він погодився заплатити залишок боргу, проте у нього вже не залишилися ні їх реквізити, ні реквізити договору з банком, на що особа, що розмовляла з ним повідомила, що вона скине всі необхідні реквізити, номер рахунку, на який потрібно сплатити, найменування отримувача, при цьому повідомила, що вони змінили найменування, щоб його це не здивувало, номер договору та суму, яку потрібно сплатити, на його мобільний телефон. Отримавши дані він в той же день сплатив на надані банківські реквізити 5 845,00 гривень, що підтверджується Довідкою Приватбанку від 13.05.2025 року та банківської квитанцією. Таким чином, він повністю погасив всі свої боргові зобов`язання за кредитом, отриманим у ПАТ «Банк Михайлівський» у 2016 році задовго до того, як до позивача у 2020 році перейшло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський». В судове засідання учасники судового процесу не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку. Згідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка учасників справи в даному випадку не перешкоджає розгляду справи, так як сторони по справі щодо позову свою позицію висловили в заявах по суті справи та від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Позиція суду. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Фактичні обставини, встановлені судом, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини та оцінка доказів, наданих сторонами. Судовим розглядом встановлено, що 27.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду №200516444 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 15250,00 грн, з встановленим строком кредитування з 27.04.2016 року по 27.04.2019 року. Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти в встановлений в кредитному договорі строк, та сплати відсотки за користування кредитними коштами. Факт укладення вказаного договору відповідачем не оспорюється. 20 липня 2020 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ "Банк Михайлівський" відступає новому кредитору ТОВ "Діджи Фінанс" належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі 5307308,39 грн. та у порядку визначених цим Договором. Факт переходу до позивача права вимоги підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16, за якою позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальником ПАТ «Банк Михайлівський». Згідно витягу Реєстру боржників ПАТ "Банк Михайлівський" до Договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020 року до нового кредитора ТОВ "Діджи Фінанс" перейшло право вимоги за кредитним договором №200516444, укладеним 27.04.2016 року з [PERSON] на строк до 27.04.2019 року на суму 43212,67 грн, з яких: 14295,00 грн - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 28917,67 грн - заборгованість за відсотками. Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за кредитним договором №200516444 від 27.04.2016 року, за період з 11.04.2022 до 11.04.2025 року становить 43212,67 грн, сума інфляційних втрат 11.04.2022 року по 11.04.2025 року 18762,91 грн та 3% річних 3892,69 грн, а всього загальна заборгованість 65868,27 грн. На підтвердження наявності заборгованості позивачем надана виписки по особовому рахунку. Відповідно до Постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 року приналежність права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами, які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року укладеним між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», та ТОВ «Діджи Фінанс» було предметом спору у справі № 910/11298/16 Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» (далі - ТОВ «ФК «Плеяда»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» (далі - ТОВ «ФК «Фагор»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО); Національного банку України (далі - НБУ), про застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 № 1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Постановою від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16 визначено зокрема: - застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. - зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Тобто спочатку між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», був укладений Договір факторингу №1905 від 19.05.2016 року, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №200516444 від 27.04.2016 року разом з усіма додатками та додатковими угодами/договорами про внесення змін. В подальшому, ТОВ «ФК «Плеяда» отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» права вимог за кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Фагор», відповідно до договору факторингу №1 від 20 травня 2016 року. Вказані обставини підтверджуються: постановою від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16; постановами про закінчення виконавчого провадження від 17 січня 2023 року ВП № 66491947 та від 29 грудня 2022 року ВП № 66483131. Відповідно до Довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 13.05.2025 року та квитанцій [PERSON] 08.08.2016 року сплатив 5000,00 грн в погашення заборгованості за договором №200516444 від 27.04.2016 року на рахунок ТОВ «ФК «Фагор» та 28.03.2017 року сплатив 5845,00 за договором №200516444 від 27.04.2016 року на рахунок ТОВ ФК «Фогор». Згідно квитанції від 25.05.2016 року [PERSON] через ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в рахунок погашення боргу за кредитним договором №200516444 від 27.04.2016 року сплатив 5000,00 гривень на рахунок ТОВ «ФК «Фагор». Загальна сума сплачених коштів [PERSON] на виконання своїх зобов`язань в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №200516444 від 27.04.2016 року становить 15845,00 грн, вказані кошти відповідачем сплачені на рахунок ТОВ «ФК «Фагор» (правонаступник первісного кредитора, про якого повідомили відповідача). Таким чином, судом встановлено, що ще станом на 28.03.2017 року [PERSON] була погашена заборгованість за кредитним договором №200516444 від 27.04.2016 року. Однак, незважаючи на це, ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до [PERSON] з даним позовом, при цьому суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази про направлення позивачем відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору №200516444 від 27.04.2016 року. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з п. 2 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1 та 1 ст. 598 ЦК України). Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення. Статтею 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до ст.516 ЦК України, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже суд приходить до висновку, що між первісним кредитором ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 27.04.2016 року Кредитного договору №200516444. Згідно вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 15250,00 грн. Факт отримання вказаної суми коштів відповідачем не оспорюється. Разом з тим, обставини, викладені позивачем у позовній заяві повністю спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами. Судом встановлено, що [PERSON] 25.05.2016 року сплатив 5000,00 грн в погашення заборгованості за договором №200516444 від 27.04.2016 року на рахунок ТОВ «ФК «Фагор», 08.08.2016 року сплатив 5000,00 грн в погашення заборгованості за договором №200516444 від 27.04.2016 року на рахунок ТОВ «ФК «Фагор», та 28.03.2017 року сплатив 5845,00 за договором №200516444 від 27.04.2016 року на рахунок ТОВ ФК «Фогор», всього сплатив 15845,00 грн, що перевищує розмір отриманого відповідачем кредиту. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем сплачено заборгованість за кредитним договором у повному обсязі на рахунок ТОВ «ФК «Фагор» до відступлення 20.07.2020 ПАТ «Банк Михайлівський» прав вимоги за даним кредитним договором ТОВ «Діджи Фінанс». Будь-яких доказів направлення ПАТ «Банк Михайлівський» повідомлення на адресу [PERSON] про визнання договорів факторингу недійсними, а також роз`яснення наслідків недійсності правочинів, зокрема, щодо необхідності сплати заборгованості за кредитним договором саме на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський», а не на рахунки ТОВ «ФК «Фагор», матеріали справи не містять та позивачем не надано. Крім того, станом на здійснення погашення боржником кредитної заборгованості, тобто в 2017 році, діяв укладений договір факторингу №1905 від 19.05.2016, за яким відповідно до ст. 512 ЦК України до ТОВ «ФК «Фагор» перейшло право вимоги, про що боржник був належним чином повідомлений і на виконання своїх зобов`язань, було сплачено товариству як новому кредитору заборгованість по кредитному договору. Суд звертає увагу, що застосування наслідків нікчемності договорів факторингу, результатом яких стала постанова Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16 про зобов`язання ТОВ «ФК» Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, не може вважатись правовою підставою для повторного покладення на відповідача обов`язку по сплаті кредитної заборгованості. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виконання [PERSON] своїх зобов`язань перед ТОВ «ФК «Фагор» за кредитним договором №200516444 від 27.04.2016 року, укладеним між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» є належним виконанням зобов`язань, внаслідок чого вимога ТОВ «Діджи Фінанс» про необхідність сплати заборгованості у розмірі 65868,27 грн є необґрунтована, оскільки договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, в зв`язку з чим є безпідставним покладення на позичальника, як споживача банківських послуг, ризику настання наслідків нікчемності правочину між його кредиторами, обов`язку повторного погашення заборгованості по одному й тому ж кредиту, при цьому вже у збільшеному розмірі. Якщо позивач ТОВ «Діджи Фінанс» як єдиний правонаступник первісного кредитора ПАТ "Банк Михайлівський" має претензії по кредитному договору №№200516444 від 27.04.2016 рок, то висловлювати їх він повинен тому, хто отримав кошти на погашення заборгованості за цим договором: а саме: ТОВ «ФК «Фагор». Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» необхідно відмовити в повному обсязі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем, відсутні.

Outcome: dismissed