Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] через свого представника Керімова А.З. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, який зареєстрований 15.07.2016 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №73. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 15.07.2016 року позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] , яка проживає з матір`ю. Сімейне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені з липня 2025 року. Позивач вважає збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечить її інтересам, примиритися з відповідачем не бажає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності позивача і її представника, позовні вимоги підтримують. Від відповідача надійшла до суду заява про визнання позовних вимог і розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15.07.2016 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №73. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області). Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Південноміської ради Харківського району Харківської області) За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що почуття любові між сторонами втрачені, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, позивач примиритися не бажає, тобто сім`я існує формально і фактично розпалась, що суперечить інтересам сторін. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примиритися не бажає, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства і інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка клопотань про зміну прізвища після розірвання шлюбу не заявляла. Згідно з ч.1ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, на підставі ч.1ст.142 ЦПК, слід повернути позивачу судовий збір з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Окрім того, слід стягнути з відповідача на користь позивача іншу половину сплаченого судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved