Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт приналежності свідоцтва про право власності на житло, на квартиру [ADDRESS] , спільного заселення, виданого комісією з приватизації державного житлового фонду заводу ім. Малишева та зареєстроване 20.05.1999 року та було зроблено напис на правовстановлюючий документ в Дергачівському ДМПТІ «Інвенрос» в реєстрову книгу №43 за реєстровим №1227. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 20 травня 1999 року комісією з приватизації державного житлового фонду заводу ім. Малишева було видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] , спільного заселення де третє прізвище вказано [PERSON] (свідоцтво додається). В паспорті заявника по батькові вказано [PERSON] . Дане свідоцтво було зареєстроване 20.05.1999 року та було зроблено напис на правовстановлюючий документ в Дергачівському ДМПТІ «Інвенрос» в реєстрову книгу №43 за реєстровим № 1227. 29.12.2024 році Дергачівським районним судом Харківської області було винесене рішення та задоволено вимоги по справі №619/6517/24 за позовною заявою [PERSON] (матері заявника) до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на частину квартири за законом першої черги, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири за законом першої черги. При зверненні для реєстрації частини квартири, згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області, заявнику було відмовлено по причині невірного вказаного по батькові в свідоцтві про право власності на житло, тому вона звернулася до суду з даною заявою. Заявник, [PERSON] просила справу розглядати за її відсутності та за відсутністю заявника, заяву підтримує та просить суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи, Дергачівської міської ради, [PERSON] надада заяву про розгляд справи за її відсутністю, вказавши, що заперечення відсутні. Дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, 20 травня 1999 року комісією з приватизації державного житлового фонду заводу ім. Малишева було видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] , спільного заселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дане свідоцтво було зареєстроване 20.05.1999 року та було зроблено напис на правовстановлюючий документ в Дергачівському ДМПТІ «Інвенрос» в реєстрову книгу №43 за реєстровим № 1227. 29.12.2024 році Дергачівським районним судом Харківської області винесене рішення та задоволено вимоги по справі №619/6517/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на частину квартири за законом першої черги, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири за законом першої черги. Так, у свідоцтві про право власності на житло від 20.05.1999 по-батькові заявника записано « [PERSON] », що не відповідає імені, зазначеному у її паспорті громадянина України [NUMBER] виданого 29.11.2023, де по-батькові заявника зазначено « [PERSON] ». Крім того, як вбачається з наданої заявницею інформації з застосунку «Дія» прізвище заявниці [PERSON] до реєстрації шлюбу « [PERSON] ». На теперішній час зазначена помилка позбавляє заявницю здійснити передбачені законодавством дії щодо реєстрації частини квартири. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України: суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України: справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. За ст.293 ЦПК України: окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved