Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до АТ «ОПЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, яка обґрунтована тим, що 15.04.2025 позивач був звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП, оскільки відповідач не сплачував заробітну плату тривалий час. В день звільнення 15.04.2025 позивачеві було повідомлено про відсутність розрахунку, оскільки відсутні кошти в товариства. АТ "Одеський припортовий завод" не сплатило заробітну плату [PERSON] за період січень квітень 2025 року, сума заборгованості склала 33452,40 грн. Повідомлення про розрахунок заборгованості [PERSON] отримав 29.07.2025. Позивач просить поновити строк для звернення до суду та стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 25.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, згідно позову просить розгляд справи провести за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, з заявами та клопотаннями не звертався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. Згідно витягу з наказу АТ «ОПЗ» № 129-К від 07.04.2025 [PERSON] був звільнений з посади контролера на КПП 1-го класу ВЗО 15.04.2025, за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с.7). Відповідно до повідомлення про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, заборгованість по заробітній платі за період січень квітень 2025 року складає 33452,40 грн (а.с.8). Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У матеріалах справи відсутні докази виплати позивачу належних сум до дня розгляду справи, відповідачем не надано суду належних і достатніх доказів, що невиплата всіх належних сум позивачу сталася внаслідок настання обставин непереборної сили (форс-мажору). Враховуючи вищевикладене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, позовна заява [PERSON] до АТ «Одеський припортовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 33452,40 грн. Частину першу статті 233 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2025 від 11.12.2025. У постанові від 15 листопада 2021 року у справі № 212/9516/19 Верховний Суд зазначив, що установлені статтею 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Звертаючись до суду з позовом 24.12.2025 позивач просить поновити строк звернення до суду. Враховуючи те, що ст. 233 КЗпП України визнана Рішенням Конституційного Суду не конституційною, суд доходить висновку про не порушення строку звернення до суду з позовною заявою до АТ «Одеський припортовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, а тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved