Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Луцьке спеціальне комунальне автотранспортне підприємство (далі - ЛСКАП) «Луцькспецкомунтранс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг з управління з побутовими відходами, що надаються позивачем. Однак, відповідач свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг належним чином не виконував. Станом на листопад 2024 року виникла заборгованість за послуги з поводження з побутовими відходами, що надаються позивачем, в розмірі 9030,95 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» заборгованість за надані послуги житлово-комунальних послуг в розмірі 9030,95 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.03.2025 року позовні вимоги ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» задоволено повністю. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.08.2025 року заочне рішення від 10.03.2025 року скасоване та справу призначено до судового розгляду в спрощеному провадженні. Ухвалою суду від 22.01.2026 року закрито провадження у справі за позовом ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» до [PERSON] . Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. В заяві про перегляд заочного рішення та письмових запереченнях відповідач заперечує щодо розрахунку заборгованості за надані послуги позивачем, а саме щодо періоду нарахувань, починаючи з 2017 року по 2022 рік та розрахунок нарахувань відповідно до кількості зареєстрованих осіб в період з січня 2024 року по листопад 2024 року. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527 ЦК України. Відповідно до ст. 68 ЖК України жильці зобов`язані своєчасно проводити оплату за комунальні послуги. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. До житлово-комунальних послуг згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради від 04.07.2018 №408-1, від 17.07.2019 № 422-1, від 15.06.2022 № 276-1, від 23.11.2022 № 585-1, від 19.07.2023 № 389-1, від 31.08.2023 № 491-1, від 15.05.2024 №265-1 - затверджено тарифи на послуги із вивезення твердих побутових відходів та послугу з поводження з побутовими відходами та згідно з якими, нарахування плати за послугу з вивезення побутових відходів здійснюється за кількістю зареєстрованих осіб. Судом встановлено, що ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» є єдиним виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами, що визначений на конкурсних засадах на території Луцької територіальної громади відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 17.06.2015 №336-1 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів у місті Луцьку» та рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.11.2019 № 731-1 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів місті Луцьку», рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 01.12.2021 № 973-1 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів у Луцькій міській територіальній громаді». Як вбачається з інформації з Реєстру Луцької міської територіальної громади від 13.01.2025 за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач - [PERSON] (а.с. 15). Згідно з частиною першою статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пунктів 5, 6, 13 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі, у редакції, чинній на час звернення до суду) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Аналізуючи зазначені норми матеріального права можна дійти висновку, що за загальним правилом, власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, у тому числі сплачувати житлово-комунальні послуги. Разом із тим, власник не позбавлений права вимагати від осіб, які фактично користуються (споживають) житлово-комунальними послугами сплати відповідної компенсації, якщо інше не передбачено договором між ними. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верхованого Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.02.2024 року у справі № 372/2236/21. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування від 21.12.2002 року. Зазначені обставини викладені в рішенні суду від 06.06.2025 року у цивільній справі № 161/15698/24 (а.с. 81). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останнім здійснено нарахування за послуги з поводження з побутовими відходами за адресою: [ADDRESS] за період з квітня 2017 року по листопад 2024 року (а.с.6-7). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 41). Водночас, позивачем пред`явлено позов до відповідача [PERSON] , який не є власником зазначеного нерухомого майна, а лише зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, враховуючи положення ст. 322 ЦК України, обов`язок зі сплати спірних коштів за період з квітня 2017 року по листопад 2024 року лежить на власнику вищевказаного житла [PERSON] . З урахуванням положень статей 1216, 1218, 1268 Цивільного кодексу України, після смерті власника майна його права та обов`язки переходять до спадкоємців лише за умови прийняття ними спадщини. Доказів набуття відповідачем [PERSON] права власності на квартиру або прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] матеріали справи не містять. Таким чином, оскільки, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину або набув статусу власника чи споживача відповідної послуги, підстави для покладення на нього обов`язку зі сплати заборгованості відсутні, оскільки обов`язок сплати зазначеної послуги, в силу вимог закону, було покладено на [PERSON] , як власника майна. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за послугу з поводження з побутовими відходами заявлені до неналежного відповідача, а тому не підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судовий збір та інші судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed