Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 24.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (як кредитором) та [PERSON] (як позичальником) за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено кредитний договір у формі електронного документа. Згідно з умовами вказаного договору, позичальнику було надано грошові кошти у розмірі 7 500,00 грн. зі строком користування 360 днів та періодичністю платежів зі сплати відсотків кожні 10 днів. Позивач вказує на те, що кредитор виконав свої зобов`язання в повному обсязі, забезпечивши фактичне зарахування коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . У зв`язку з порушенням відповідачем умов щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків, за період з 24.11.2023 по 26.07.2024 ТОВ «Лінеура Україна» було здійснено розрахунок заборгованості за відсотками, сума яких склала 32 828,10 грн. 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу. Відповідно до положень вказаного договору, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором. Позивач наголошує, що він є фінансовою установою, яка діє на підставі Свідоцтва про реєстрацію ФК № В0000362 від 15.09.2021 та відповідної ліцензії на здійснення діяльності з надання коштів у кредит та послуг факторингу. Позивач зауважує, що заборгованість за договором залишається непогашеною та станом на день подання позову складає 57 412,42 грн., з яких: 7495,22 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 32 828,10 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 17 089,10 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем після набуття права вимоги. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму боргу, а також покласти на нього судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Ведмідь Н.В. від 13.10.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників; витребувано докази у АТ «УніверсалБанк». На виконання вимог ухвали 17.11.2025 на електронну пошту суду від директора АТ «УніверсалБанк» Примаченко Т. надійшли витребувані докази, в яких зазначено, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , та за період з 24.11.2023 по 29.11.2023 на вказану платіжну картку було проведено зарахування коштів у сумі 7500,00 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Лєдньова Д.М. від 24.11.2025 вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження у зв`язку з відрядженням судді Ведмідь Н.В. до іншого суду. Дослідивши всі обставини справи, суд встановив наступне. Між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.11.2023, згідно з умовами якого товариство надає клієнту кошти на засадах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. На виконання умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 7 500,00 грн. строком на 360 днів із періодичністю сплати відсотків кожні 10 днів. Відповідно до п. 1.4 договору, сторони погодили застосування фіксованої процентної ставки за користування кредитом на таких умовах: Стандартна процентна ставка - 2,0 % в день (застосовується протягом усього строку дії кредиту). Знижена процентна ставка - 0,01 % в день, застосовується на умовах: якщо клієнт до 03.12.2023 включно або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах. 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу №26/07/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило за плату, а ТОВ «Українські фінансові операції» прийняло права грошової вимоги до боржників, перелік яких визначено у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором від 24.11.2023. На момент відступлення права вимоги сума заборгованості становила 40 323,32 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) - 7495,22 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором - 32 828,10 грн. Після набуття права вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» продовжило нарахування відсотків згідно з умовами договору. Згідно з розрахунком заборгованості, сума відсотків, нарахованих позивачем, становить 17 089,10 грн. Таким чином, станом на момент подання позову загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 57 412,42 грн., яка складається з: 7 495,22 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 32 828,10 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 17 089,10 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем (новим кредитором) за 114 календарних днів. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII. Обставини укладення договору та погодження його умов підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами з даними про застосування електронного одноразового ідентифікатора (26685), відомостями ТОВ «Універсальні платіжні рішення» щодо зарахування на картковий рахунок № [NUMBER] суми 7500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача, інші розрахунки не подавались. За результатами вирішення спору знайшли свого підтвердження обставини порушення відповідачем взятих на себе згідно договору кредиту зобов`язань, що виявляє порушення прав кредитора у наведеному за висновками суду обсязі. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором кредиту від 24.11.2023 в сумі 57 412,42 грн., яка складається з: 7 495,22 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 32 828,10 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 17 089,10 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем (новим кредитором) за 114 календарних днів. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору пропорційно до задоволених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд у своїй постанові від 24 листопада 2021 року по справі № 420/1109/20 зазначив: «Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо. Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved