Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг б/н від 17 вересня 2020 року в сумі 63 049 гривень 50 копійок. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 17 вересня 2020 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір про надання банківських послуг б/н (далі - Кредитний договір) шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 70 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконала, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами не надавала, на прохання погасити заборгованість не реагувала. У зв`язку з цим, станом на 28 січня 2023 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку чим на підставі положення п.п.5.17 п. 5 розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28 січня 2023 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходила та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості у зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18,5.19 кредит 26 лютого 2023 року став у формі «на вимогу». Позивач посилається на те, що станом 09 травня 2024 року загальний розмір заборгованості становить 63 049 гривень 50 копійок, від сплати яких відповідач ухиляється, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. У позовній заяві не заперечував проти розгляду справи за відсутністю сторін та винесення заочного рішення (а.с.3 зворот) та згідно поданих клопотань просив суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та за відсутності представника позивача (а.с. 40,41). Відповідач у судове засідання не з`явилася. Про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена за зареєстрованим місцем проживання та шляхом направлення смс-повідомлення (а.с.50,64,166,197). Причини неявки суду не повідомила. Відповідач надала суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечувала проти позову, вважає позовні вимоги позивача надуманими та просила відмовити у задоволенні позову. Відповідач вказує на те, що правовідносини між Сторонами даного спору регулюються тільки єдиною Анкетою-заявою від 17 вересня 2020 року, яка складена всупереч чинному законодавству України, і не містить в собі істотних умов кредитного договору, як і не містить в собі необхідних даних щодо обрання відповідачем виду банківських послуг та їх змісту, крім особистих даних та підпису відповідача; відсутній документ, який містить в собі інформації щодо видачі 70 000 гривень, які видавались в якості кредитного ліміту; відсутнє підтвердження інформації кому видавалась картка, повний картковий рахунок на який було перераховано кошти, що унеможливлює ідентифікувати особу отримувача; Паспорт споживчого кредиту, як і Умови та Правила надання Банківських послуг у АТ «Універсал Банк» - не можуть бути належними, допустимими й достатніми доказами Кредитних правовідносин, а Анкета-заява, яка не містить в собі істотних умов Договору. Отже на її думку це свідчить що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення кредитного договору від 17 вересня 2020 року. Також, вказує на відсутність в матеріалах справи первинних документів, які підтверджують укладення договору, оскільки розрахунок заборгованості не є первинним документом. Відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі (а.с.65-79,173-19, 199-204). Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій не погоджується з позицією відповідача викладеною у відзиві, посилаючись на те, що відповідач підписавши Анкету-заяву підтвердив отримання примірника Договору в мобільному додатку monobank; підтвердив ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтвердив укладання Договору; зобов?язався виконувати умови Договору; підтвердив що інформація передбачена ч. 2. ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банк. Отже відповідач підтвердила ознайомлення з усіма частинами договору, в якій містяться всі істотні умови договору та отримала відповідні примірники. Також зазначив, що наявна в матеріалах справи виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Разом з тим, представник позивача зазначає, висновки ВС, на які посилається відповідач не можуть бути застосовані в межах цієї справи, з огляду на відсутність подібності між ними, тому просить повністю задовольнити позовні вимоги і стягнути заборгованість за кредитним договором. (а.с. 85-163). Представник відповідача Костюк М. В. в судових засіданнях заперечував проти позову з підстав, які вказані у відзиві та в письмових поясненнях, просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17 вересня 2020 року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Договору про надання банківських послуг. При цьому сторони узгодили, що відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки № [NUMBER] у гривні та встановлено кредитний ліміт в розмірі 70 000 гривень 00 копійок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом. Строк повернення кредиту не встановлений (а.с.9). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом на заяві. Кредитний договір був укладений між сторонами в рамках проекту monobank, за яким відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація клієнта відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку за посиланням https://www.monobank.ua/terms. З анкети-заяви відповідача судом з`ясовано, що в ній розміщено дані її паспорта та фото, а також зазначений номер мобільного телефону (а.с. 9). Вказана анкета-заява підписана власноручним підписом відповідача. Тобто, ідентифікація відповідача, як позичальника, відбувалася в порядку, визначеному Умовами обслуговування рахунків фізичних осіб, діючими в банку. Тому суд не приймає заперечення представника відповідача щодо того, що відповідач не укладала договір та не отримувала кредитні кошти. Також, судом встановлено, що [PERSON] 29 червня 2022 року уклала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.60). Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 175/4576/14 від 17 липня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, умови договорів приєднання розробляються банком, а тому повинні бути зрозумілі усім споживачам, доведені до їх відома, а тому банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За правилами ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. З цього випливає, що при укладенні кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як зазначено вище, договір між сторонами був укладений у формі анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Суд вважає, що надані позивачем при зверненні до суду докази укладення договору дають підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, та всі істотні його умови. Згідно наданого розрахунку заборгованості за Договором б/н від 17 вересня 2020 року, станом на 09 травня 2024 року у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 63 049 гривень 50 копійок (а.с.7-8), а факт користування отриманими кредитними коштами підтверджується рухом коштів від 20 червня 2025 року по картці [NUMBER] (а.с.93-94), довідкою про наявність рахунку від 20 червня 2025 року (а.с.95) та довідкою про розмір встановленого відповідачу кредитного ліміту від 20 червня 2025 року, який змінювався з 23 000 гривень до 70 000 гривень та 20 березня 2022 року був зменшений до 5 000 гривень 00 копійок (а.с.96). В анкеті-заяві вказано, що відповідач просить встановити їй кредитний ліміт на суму, яка вказана в мобільному додатку та не заперечувала, що банк має право в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір кредитного ліміту, що підтверджується матеріалами справи (а.с.9, 96). Суд не приймає посилання представника відповідача в частині того, що надані до позову Умови та Правила були затверджені вже після укладання спірного договору, оскільки позивачем надано до матеріалів справи відповідну редакції Умов та Правил, яка діяла на час укладання договору (а.с.9, 97-142). Також не приймає і посилання представника відповідача щодо сутності доказів про видачу кредиту, оскільки отримання відповідачем кредитних коштів доведено відповідними доказами (а.с.93-96). В частині заперечень проти підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту Чорної карти monobank, суд зазначає, що згідно умов, які вказані в анкеті-заяві, відповідач погодилася з тим, що підписання всіх наступних правочинів буде вчинятися з використанням КЕП або УЕП (п. 6) (а.с.9). Тому суд вважає, що відповідач не довела суду факт не підписання кредитного договору та не отримання кредитних коштів, а наявність заборгованості за Договором про надання банківських послуг б/н від 17 вересня 2020 року в сумі 63 049 гривень 50 копійок підтверджується дослідженим судом доказами. Відповідно до ст.530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Виходячи з цього, отримання відповідачем кредиту, використання кредитних коштів на власні потреби та невиконання відповідачем умов договору в частині повернення кредитних коштів, що призвело до прострочення тіла кредиту, є доведеним. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині та про необхідність захистити порушене право шляхом зобов`язання відповідача, як боржника, виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідач та його представник належними доказами не спростували доводи позивача, а тому перевіривши розрахунки позивача в частині основної суми заборгованості суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за основним боргом (кредитом) знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки розмір отриманого та не повернутого вчасно кредиту підтверджено матеріалами справи. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Виходячи з цього, отримання відповідачем кредиту від банку, використання кредитних коштів на власні потреби, невиконання відповідачем умов договору в частині повернення кредитних коштів, що призвело до прострочення тіла кредиту, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині та його право захистити своє порушене право шляхом зобов`язання відповідача, як боржника, виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням приведеного вище аналізу суд також приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028 гривень 00 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved