Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] у листопаді 2025 року звернулася до Богуславського районного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 10 березня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 15. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що перебуває у шлюбі із відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Однак сімейне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сімейні цінності, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, часті сварки. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинено, тривалий час кожен із них живе своє окреме життя, спільне господарство не ведуть, тому вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально, примирення неможливе, відтак просить шлюб розірвати у судовому порядку. Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 11 грудня 2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судовому засіданні 13 січня 2026 року позивачка [PERSON] позов підтримала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, але висловив заперечення щодо залишення позивачці прізвища " [PERSON] ". У судове засідання 22 січня 2026 року сторони не з`явилися, позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 березня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 15, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Шлюб на даний час носить формальний характер, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, примирення між ними стало неможливим, що видно з заяви позивачки, поданої до суду, та пояснень відповідача. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до статті 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Також суд зазначає, що відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] », та виявила бажання після розірвання шлюбу залишити собі прізвище, відтак заявлену вимогу суд задовольняє. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved