Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

02.08.2024 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 100388,82 грн. (сума кредиту 24942,50 грн., сума процентів за користування кредитом 45664,72 грн., нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 29781,60 грн.), витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 04.08.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір № 6931632 про надання споживчого кредиту (кредитний договір), на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25000,00 грн. (п. 1.3. кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.4. кредитного договору). Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулось на підставі укладеного Договору про переказ коштів №160222-1 від 16.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» перерахувало грошові кошти у сумі 25000,00 грн. на платіжну картку [NUMBER] . Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується відповідно до умов договору. Відповідач не здійснив оплату процентів в повному обсязі згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту, у зв`язку з чим, 27.05.2024 року на підставі договору факторингу, за плату, Позивач набув право грошової вимоги до відповідача. Заборгованість відповідача перед Позивачем не сплачена і складає сума кредиту 24942,50 грн., 45664,72 грн. нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 29781,60 грн., всього 100388,82 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку, а також витрати по справі. 06.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.10.2024 року за клопотанням представника позивача судом витребувано з АТКБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності відповідачу банківської карти [NUMBER] , та перерахування на зазначену карту 04.08.2023 року коштів в сумі 25000,00 грн. ТОВ «АВЕНТУС Україна». 12.11.2024 року, на виконання ухвалу суду від 28.10.2024 року, АТ КБ «ПриватБанк» надано інформацію про те, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 04.08.2023 року здійснено переказ коштів на суму 25000,00 грн. 30.12.2025 року за клопотанням представника позивача змінено найменування позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, у запропонований судом строк відзиву на позов не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника Позивача на проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи судом встановлено, що 04.08.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір № 6931632 про надання споживчого кредиту (кредитний договір), на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25000,00 грн. (п. 1.3. кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.4. кредитного договору). Відповідно п. 1.5.1. Договору, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка 0,995 % в день (п. 1.5.2 кредитного договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 29653,85% річних (п. 1.7.1 кредитного договору). За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки13458,45% річних (п. 1.7.2 кредитного договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 204100,00 грн. (п. 1.8.1 кредитного договору). За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 196637,50 грн. (а.с.10-15). Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулось на підставі укладеного Договору про переказ коштів №160222-1 від 16.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» перерахувало грошові кошти у сумі 25000,00 грн. на платіжну картку зазначену Відповідачем [NUMBER] (а.с.60-62). У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позичальником щодо повернення кредиту та сплати процентів за договором виникла заборгованість за сумою кредиту у розмірі 70607,22 грн. з яких: сума кредиту 24942,50 грн., сума процентів за користування кредитом 45664,72 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №6931632 від 04.08.2023 (а.с.23-30). 24.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до Відповідача [PERSON] (а.с73-77). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 Позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору №6931632 від 04.08.2023 року в сумі 70607,22 грн. з яких: сума кредиту 24942,50 грн., сума процентів за користування кредитом 45664,72 грн. (а.с. 80). 11.09.2023 року відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок кредитора у розмірі 260,00 грн. 12.09.2023 року здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі 19200,00 грн., з яких 19142,50 грн. оплата процентів, 57,50 грн. оплата тіла кредиту (а.с.23-30). За період з 27.05.2024 по 25.07.2024 року новий кредитор нарахував проценти за 60 календарних днів у сумі 29781,60 грн. Відповідно до рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року, найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено на нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування позивача проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І. В. 10 грудня 2024 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 1000681070010062201 від 10 грудня 2024 року. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частинами 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України). За приписами пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачем [PERSON] умови договорів належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, проценти за його користування. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань станом на 13.12.2023 року має заборгованість за кредитним договором №6931632 від 04.08.2023 року в сумі 70607,22 грн. з яких: сума кредиту 24942,50 грн., сума процентів за користування кредитом 45664,72 грн. (а.с.23-30). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] не погасив наявну заборгованість за вказаним кредитним договором; не оспорював в судовому порядку дійсність зазначеного договору; не спростував заявлені проти нього позовні вимоги; не оспорював розрахунок заборгованості. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що зазначені вимоги позивача правомірні, регулюються умовам укладеного кредитного договору та нормами чинного законодавства України, тому підлягають задоволенню. Що стосується інших позовних вимог, то суд зазначає про наступне. Як встановлено суду з наданих Позивачем доказів, первісний позикодавець ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» припинив нараховувати [PERSON] проценти за Договором № 6931632 від 04.08.2023 року - 13.12.2023 року (а.с.23-30); 27.05.2024 року Позивач на підставі договору факторингу, за плату, набув право вимоги до Відповідача, та за період з 27.05.2024 по 25.07.2024 року Позивач нарахував Відповідачу проценти за 60 календарних днів у сумі 29781,60 грн., що не відповідає умовам наведених договорів, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. 17 липня 2024 року було укладено Договір про надання правової допомоги №17/07-2024 (а.с.32-33). Як вбачається з рахунку на оплату по замовленню №3472/18/07 від 18.07.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №17/07-2024 від 17.07.2024 року адвокатом Столітнім М.М. було надано ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» правові послуги на суму 10000 грн. (а.с.83). Суд, розподіляючи витрати, понесені Позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з Відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. За таких обставин суд вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10000 грн., є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для Відповідача, що суперечить принципу розумної необхідності судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 4000 грн. співмірним розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з Відповідача на користь позивача. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягнення витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial