Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

позивач МТСБУ через свого представника адвоката Проц А.В. звернулось в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути із відповідача [PERSON] в порядку регресу завдану шкоду в розмірі 23290,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 квітня 2023 року в місті Львові з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем марки «Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER] , трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , а також внаслідок цього ДТП була пошкоджена і електроопора, за наслідками чого відповідача було визнано винним на підставі постанови Личаківського районного суду м. Львова від 26.06.2023 року. Згідно розрахунку вартості матеріальної шкоди зовнішнього освітлення (пішохідний перехід) на [ADDRESS] та Локального кошторису на будівельні роботи №02-001 від 01.05.2023, Довідки про розмір відшкодування шкоди фонду захисту потерпілих №1 від 22.11.2023, вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження електроопори без ПДВ становить 23290,00 грн., яка була виплачена потерпілому ЛКП «Львівсвітло», що підтверджується платіжною інструкцією №978272 від 23.11.2023 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як винної особи у настанні вищевказаного ДТП та пошкодженні електроопори, не була застрахована, та була виплачена позивачем у сумі 23290,00 грн. потерпілому ЛКП «Львівсвітло». У зв`язку із наведеним, оскільки позивач здійснив виплату страхового відшкодування за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (тобто за відповідача), який добровільно не компенсував зазначені витрати позивачу, а тому останній звернувся до суду та просив стягнути спірну суму грошових коштів із відповідача в порядку регресу завдану шкоду в розмірі 23290,00 грн. та судові витрати. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24.12.2025 року вказана цивільна справа передана за підсудністю на розгляд Золочівського районного суду Львівської області, яким ухвалою від 20.08.2025 року вказану справу передав за підсудністю на розгляд Буського районного суду Львівської області. Ухвалою судді від 04.09.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача за довіреністю Хаєцька О.С. в судове засідання не з`явилася, направивши клопотання, в якому просила розглядати справу без участі представника позивача, а позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим судом про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Разом із тим, у матеріалах справи наявне письмове заперечення [PERSON] (вх. №7572 від 07.11.2025), у якому відповідач заперечує проти позову, оскільки він 19.06.2023 року здійснив повний розрахунок із потерпілим від указаного ДТП за його участю 21.04.2023 року [PERSON] та відшкодував йому завдані збитки, про що отримав розписку, а також через повний розрахунок із потерпілим, ним 20.06.2023 була подана заява до Львівського представництва МТСБУ про закриття справи №92139. Однак, незважаючи на це, страхова компанія 25.07.2023 здійснила виплату потерпілому в даній справі суми 18039,37 грн. Відтак, оскільки метою регресного позову є компенсація витрат страховика (МТСБУ), понесених ним через відшкодування збитків потерпілому, який повернув їх позивачу, а тому відповідач вважає, що позивач не поніс заявлених витрат та не має права на відшкодування збитків, а тому просив у задоволенні позову повністю відмовити. Представник позивача за довіреністю Проц А.В. направив до суду додаткові пояснення у справі (вх. №8287/25 від 02.12.2025), у яких на спростування вищевказаного письмового заперечення [PERSON] про відшкодування ним потерпілому [PERSON] завданих збитків через пошкодження його автомобіля, звернув увагу на те, що згідно постанови суду внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль та електроопору. При цьому, потерпілий [PERSON] повернув позивачу МТСБУ збитки в розмірі 18039,37 грн., які стосуються справи МТСБУ 92139 щодо пошкодження автомобіля, однак цей позов стосується іншої справи МТСБУ 96536 щодо відшкодування збитків за пошкодження відповідачем [PERSON] електроопори, за що позивачем сплачено її відшкодування та не спростовано відповідачем, а тому до позивача перейшло в порядку регресу право вимоги до відповідача за виплату щодо пошкодженої електроопори. Відтак, просив позовні вимоги задовольнити повністю. Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що постановою Личаківського районного суду міста Львова від 26 червня 2023 року в справі №463/3596/23, яка набрала законної сили від 06.07.2023, відповідача у цій справі [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. за те, що він 21 квітня 2023 року о 14:40 год у м. Львові на вул. Зеленій, 83, керуючи транспортним засобом «Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у результаті чого здійснив наїзд на електроопору дорожнього знаку 5.38.1 «Пішохідний перехід» та по інерції пошкодив транспортний засіб «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , який зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 12.1 ПДР України. Тобто, вищевказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, установлено вину відповідача [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В силу частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, вищевказаним судовим рішенням, у відповідності до якого відповідача у цій справі [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, копія якого міститься в матеріалах даної цивільної справи, яким установлені вищевказані обставини пригоди за участю відповідача, що доказуванню не підлягають. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого: відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 4, п. 8, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до вимог ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Згідно п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує, шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як убачається із матеріалів справи, що внаслідок перевірки чинності страхового полісу внутрішнього страхування на офіційному сайті «mtsbu.ua» за критеріями пошуку: «Поліс на ТЗ № ВС 3052 ОК на 21.04.2023», що такого не знайдено. Тобто, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як винної особи у настанні вищевказаного ДТП та пошкодженні електроопори, не була застрахована. Згідно розрахунку вартості матеріальної шкоди зовнішнього освітлення (пішохідний перехід) на [ADDRESS] та Локального кошторису на будівельні роботи №02-001 від 01.05.2023, Довідки про розмір відшкодування шкоди фонду захисту потерпілих №1 від 22.11.2023, вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження електроопори без ПДВ становить 23290,00 грн., яка була виплачена позивачем МТСБУ на користь потерпілого ЛКП «Львівсвітло», що підтверджується платіжною інструкцією №978272 від 23.11.2023, копія якої наявна у матеріалах справи. Відповідно до вимог п. 38.2.1 ст. 38 вказаного Закону та ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом із тим, суд вважає помилковими заперечення [PERSON] про відшкодування ним потерпілому [PERSON] завданих збитків через пошкодження його автомобіля, оскільки такі доводи не стосуються предмету спору, яким є виключно стягнення в порядку регресу збитків за пошкодження відповідачем [PERSON] електроопори у [ADDRESS] , що підтверджується постановою Личаківського районного суду м. Львова від 26.06.2023 року, за що позивачем сплачено її відшкодування на користь іншого потерпілого в цій ДТП із вини відповідача [PERSON] , яким є ЛКП «Львівсвітло», що підтверджується платіжною інструкцією №978272 від 23.11.2023, а також не спростовано відповідачем, а тому до позивача перейшло в порядку регресу право вимоги до відповідача за виплату щодо пошкодженої ним електроопори у [ADDRESS] . За таких обставин, оцінюючи надані позивачем та досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу завдану шкоду в розмірі 23290,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн., а тому враховуючи повне задоволення цього позову, такий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. Ураховуючи викладене, та

Outcome: approved