Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення 28764 грн 00 коп. боргу за кредитним договором з підстав невиконання його умов, судового збору в сумі 2422,00 грн та 7000,00 грн витрат на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 липня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 00-9843444 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. На підставі вказаного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 13800 грн 00 коп. з урахуванням комісії за надання кредиту, терміном на 360 днів та зі сплатою відсотків. ТОВ «Макс Кредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, оскільки надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами шляхом перерахування коштів на відповідну платіжну картку [PERSON] . 20 січня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» і ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до боржників ТОВ «Макс Кредит», зокрема, до відповідача [PERSON] . Оскільки відповідач належним чином узяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 28764 грн 00 коп., з яких: 13800 грн 00 коп. заборгованість за кредитом, 14964 грн 00 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути із [PERSON] вказану суму боргу, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. На підставі статей 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані суду докази як в їх сукупності та взаємозв`язку, так і кожен окремо на предмет достатності, належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором. 06 липня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9843444, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 12000 грн 00 коп., строком на 360 днів. Відповідно до п. 1.5 договору процентна ставка - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, денна стандартна процентна ставка з урахуванням комісії 1,5% (п. 1.7.1 договору). Згідно з п. 1.6 договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає 1800 грн. Згідно з п. 2.2 цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Електронний одноразовий ідентифікатор 34452 відправлено позичальнику 06.07.2024 о 08:57:33 на номер телефону відповідача - [NUMBER] , що підтверджується довідкою про ідентифікацію клієнта [PERSON] . Договір кредитної лінії №00-9843444 підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором 34452. У день укладення договору [PERSON] підписав за допомогою одноразового ідентифікатора, а також ознайомився з паспортом споживчого кредиту, Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. 20 січня 2025 року ТОВ «Макс Кредит» перерахувало [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] , кошти в сумі 12000 грн 00 коп., що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» та випискою за договором №б/н за період 06.07.2024 по 11.07.2024, наданими на виконання ухвали суду про витребування доказів. За інформацією АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , фінансовий номер телефону [NUMBER] . З наданої АТ КБ «Приватбанк» виписки по договору №б/н за період з 06.07.2024 по 11.07.2024 вбачається зарахування коштів на картку [PERSON] № [NUMBER] в сумі 12000 грн 00 коп. 20 січня 2025 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу №20012025-МК/Ейс. До договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року приєднані підписаний ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та скріплений їх печатками акт приймання-передачі до договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20.01.2025, витяг з реєстру боржників та платіжні інструкції від 27 та 31 січня 2025 року про сплату коштів за договором факторингу №20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року. Згідно з договором факторингу та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9843444 від 20.01.2025 у сумі 28764 грн 00 коп., з яких: 13800 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 14964 грн 00 коп. - заборгованість за простроченими відсоткам за користування кредитом. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Як вбачається з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9843444 від 06.07.2024, а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно цього договору. З огляду на викладене та з урахуванням невиконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №00-9843444 від 06.07.2025, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. у рахунок відшкодування судового збору. Суд, аналізуючи надані докази понесених витрат, встановив, що позивач підтвердив наявність витрат на правничу допомогу адвоката документально. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому суд враховує: обсяг фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; час, витрачений адвокатом на підготовку та розгляд справи; складність справи та її значення для сторін; розмір гонорару адвоката та співмірність його послуг цим витратам. Верховний Суд у справах №826/1216/16, №810/3806/18, №320/11366/20 наголосив, що суд не зобов`язаний стягувати всю суму витрат на правничу допомогу, якщо вона є завищеною щодо принципів розумності та справедливості. З урахуванням складності справи, що була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача в розмірі 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial