Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договорами № 3539868 від 22.01.2021 у загальному розмірі 49200 грн, судовий збір у розмірі 2422,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 22.01.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладеного договір № 3539868, за умовами якого кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 15000 грн, на визначений договором строк 360 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит у встановлений договором строк, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим у нього сформувався борг у розмірі 49200 грн, з яких тіло кредиту 15000 грн, заборгованість за відсотками 34200 грн. 26.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклало договір № 26082021, за умовами якого ТОВ «ФК ЄПАБ» набуло права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 3539868. 23.05.2024 між ТОВ «ФК ЄПАБ» та ТОВ «ФК «Фактринг Партнерс» укладено договір № 23/05/24, за умовами якого позивач набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 3539868. Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача за вищевказаним договором, а оскільки відповідач заборгованість не сплачує, позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив суд розгляд справу проводити за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в порядку визначеному законом, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань по справі не надав, правом на подання відзиву не скористався (а.с. 15, 18). Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 3539868 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора С612098 (а.с. 19-26). За умовами п.1.2, 1.3 договору товариство надає клієнту кредит у розмірі 15000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком № до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжений у порядку та на умовах визначених в розділі 4 договору. Сторони погодили стандартну проценту ставку за кредитом 1,90 % в день, що застосується в межах строку кредитування вказаного в п. 1.4 договору та у межах строку нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація, в тому числі автопролонгація згідно п. 4.3 Договору (якщо на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль). Сторони погодили, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі на картку вказану споживачем № 56875ххх1555 (п. 2.1 договору). За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Факт перерахування коштів за договором, в безготівковій формі на рахунок відповідача, підтверджується квитанцією на суму 15000 грн (а.с. 31). Відповідач умови вказаного договору належно не виконував, у зв`язку з чим, станом на 25.08.2021 мав заборгованість у розмірі 49200 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 15000 грн, заборгованість за відсотками 34200 грн (а.с. 33-42). Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою ст.1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Вищевказані докази підтверджують факт наявності заборгованості відповідача перед первісними кредиторами за вищевказаним договором, зміст якого відповідач не заперечив, доказів сплати заборгованості суду не надав, розрахунок заборгованості не оспорив. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 26.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклало договір № 26082021, за умовами якого ТОВ «ФК ЄПАБ» набуло права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 3539868 на суму 49200 грн (а.с. 7-9, 10, 43-44). 23.05.2024 між ТОВ «ФК ЄПАБ» та ТОВ «ФК «Фактринг Партнерс» укладено договір № 23/05/24, за умовами якого позивач набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 3539868 в сумі 49200 грн (а.с. 46-52, 53). Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача за вищевказаним договором кредиту. Відповідачем, в змагальному процесі, не надано суду доказів погашення заборгованості за вказаним договором в повному обсязі, або в частині що не охоплена розрахунком наданим позивачем. Враховуючи викладене, встановивши факт невиконання відповідачем зобов`язань щодо сплати заборгованості, приймаючи до уваги те, що позивач набув право вимоги вказаної заборгованості, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір 2422, 40 грн (а.с. 6) Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн, суд враховує наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд, розглянувши вказані докази, оцінивши розмір витрат на правничу допомогу з точки зору реальності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову, приходить до висновку, заявлені до відшкодування витрат на правничу допомогу не є реальними та пропорційними сумі заявлених позовних вимог. Так, суд звертає увагу на те, що така складова як «надання усної консультації з вивченням документів», що нібито склала 2 години роботи, вартістю 2000 грн за годину роботи, а всього 4000 грн, є явно необґрунтованою з урахуванням обсягу документів, на яких ґрунтувався позов, а це розрахунки складені первісним кредитором, договір кредиту та факторингу. Така складова як складення позову про стягнення боргу та подання його до суду,що оцінена в 12000 грн (а.с. 58), є явно завищеною, оскільки зміст позову є нескладним, ґрунтується на незначній кількості документів, є поданим через систему електронний суд, що не вимагає додаткових часових та ресурсних витрат. Більш того, заявлених розмір витрат на правничу допомогу 16000 грн, є явно неспівмірним з ціною позову. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що обґрунтованою є сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, що відповідає реальним витратам на надання правничої допомоги в даній справі, не призведе до надмірного, невиправданого збагачення.

Outcome: approved