Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Лисенко О. С. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 19.04.2025-100001842 від 19.04.2025 у розмірі 22 343 грн 13 коп. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою укладено кредитний договір №19.04.2025-100001842, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу обумовлені Договором кредитні кошти. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 22 343,13 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7993,62 грн, заборгованості за процентами в розмірі 9579,51 грн, заборгованості за комісією - 1200,00 грн. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача і, відповідно, причиною звернення ТОВ «Споживчий центр» за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2025 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Галицького районного суду Івано-Франківської області. Ухвалою суду Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин, не подала відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 19 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №19.04.2025-100001842. Указаний Договір укладено шляхом підписання Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якого є Заявка на укладення кредитного договору та наданням позичальником Відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Договору (а.с.37-43). Згідно з умовами кредитного договору №19.04.2025-100001842 [PERSON] отримала від ТОВ «Споживчий центр» кредитні кошти у розмірі 8 000,00 грн строком на 140 днів із незмінною фіксованою процентною ставкою 1,00 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Дата повернення кредиту - 05.09.2025. Вказані умови послідовно передбачені та погоджені відповідачем у Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявці на укладення кредитного договору, Відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Договору. Відповідно до пункту 3.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Дата надання кредиту, сума кредиту, строк на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти (п.п.3.3.1., 3.3.2., 3.3.5., 3.3.6.,3.3.7 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти)). Відповідно до заявки кредитного договору, датою надання кредиту є 19.04.2025, сума кредиту - 8000,00 грн, строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його видачі, датою повернення кредиту є 05.09.2025. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів: 5168-742ХХ-ХХХХ-8568. Відповідно до пункту 6 заявки кредитного договору, процентна фіксована незмінна ставка становить 1,00% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Денна процентна ставка та її розрахунок 0.87% (денна процентна ставка)=(9787,92/8000)/140*100%. Відповідно до пункту 8 Заявки, комісія пов`язана з наданням кредиту (надалі - «Комісія») - 20% від суми кредиту та дорівнює 1 200 грн. Розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Позичальниця [PERSON] під час укладення кредитного договору 19.04.2025-100001842 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи Bank ID Національного банку та підписано кожну окрему частину Договору (Пропозицію про укладення кредитного споживчого кредиту шляхом використання одноразового ідентифікатора «Е452», що був надісланий смс-повідомленням відповідачці на її мобільний номер телефону, вказаний нею у підписаній нею заявці кредитного договору (а.с.42, зворот). Як свідчить квитанція LIQPAY №147-1510 від 15.10.2025 позивач свої зобов`язання за Договором №19.04.2025-100001842 виконав та здійснив успішне перерахування коштів відповідачці у розмірі 8 000,00 грн на номер карти [NUMBER] (а.с.45 зворот). Указана квитанція є первинним документом бухгалтерського обліку в розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджує належне виконання своїх зобов`язань зі сторони кредитодавця. [PERSON] зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними відповідно до умов Договору, але в процесі користування кредитними коштами остання у порушення умов Договору не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості. Відповідно до картки субконто за договором від 19.04.2025-100001842, контрагент [PERSON] , здійснила часткове погашення кредиту: 08.05.2025 - 550,00; 13.05.2025 570 грн процентів за користування кредитом. 13.05.2025 430 грн штрафу; 20.05.2025 493,62 грн процентів за користування кредитом; 20.05.2025 6,38 грн тіла кредиту (а.с.23-31). Разом з тим, у відповідачки [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість, що, як вбачається із наданої ТОВ «Споживчий центр» Довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором нарахована за період з дати укладення договору 19.04.2025 по встановлену договором дату повернення кредиту 30.05.2025 та склала 22 343,13 грн з яких: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 993,62 грн, заборгованість за процентами в розмірі 9 579,51 грн, заборгованість за комісією - 1 200,00 грн, неустойка - 3570,00 (а.с.20). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно з частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 19.04.2025 року шляхом підписання Заявки та Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 19.04.2025-100001842. [PERSON] у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку погодила із ТОВ «Споживчий Центр» та підписала одноразовим ідентифікатором «Е452» Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на укладення кредитного договору № 19.04.2025-100001842. Підписанням Договору сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них. За вказаним договором позичальниця отримала доступ до кредитних коштів, які були перераховані ТОВ «Споживчий центр» на її картковий рахунок [NUMBER] , що підтверджується квитанцією LiqPAY. Разом з тим, відповідачем порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого, як вбачається із довідки - розрахунку утворилась заборгованість, яка складається з 7993,62 грн основний борг; 9579,51 грн проценти, 1200, 00 грн комісія за обслуговування, 3570,00 грн неустойка. Вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, та враховує доведеність належними та допустими доказами факту укладення електронного кредитного договору з відповідачем, факту здійснення перерахування [PERSON] кредитних коштів та факту неналежного виконання умов договору з боку відповідачки. Відповідачкою суду не надано будь-яких доказів на спростування достовірності наданого позивачем розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується наданими ТОВ «Споживчий кредит» доказами. Тіло кредиту, відсотки та комісію за надання кредиту, які підлягають до стягнення, у повній мірі відповідає умовам договору кредитування, що були у встановленому порядку погоджені із позичальником та зафіксовані у пропозиції про укладення кредитного договору (оферті), заявці на укладення кредитного договору, відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Договору. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а тому з останньої на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №19.04.2025-100001842 від 19.04.2025 року, а саме: 7993,62 грн основний борг, 9579,51 грн проценти за користування кредитом, 1200,00грн комісія за надання, всього на загальну суму 18 773,13 грн. Разом з тим, суд не погоджується із нарахованими позивачем неустойкою в сумі 3570,00 грн, з огляду на наступне. Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних (боргових) зобов`язань, оскільки такі нараховані після укладення крединого договору з 19.04.2024. У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення неустойки у розмірі 3570,00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «Споживичий центр» до [PERSON] задоволено частково, з останньої на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 2035 гривні 35 копійок із розрахунку: 18773,13*2422,40/22343,13. На підставі викладеного,

Outcome: partial