Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані кошти у розмірі 47258,03 грн., а також витрати з оплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебував громадянин [PERSON] , який отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262). Відповідно до ст. 2 Закону № 2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. З 09.08.2024 набули право на призначення пенсії відповідно до Закону № 2262 особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань (Закон України № 3886-IX від 18.07.2024). Відповідно до статті 2 Закону № 2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. На підставі довідки Державного бюро розслідувань від 14.08.2024 № 377, [PERSON] проходить службу на посаді начальницького складу ДБР з 30.01.2023, у зв`язку з цим відсутні підстави для продовження виплати пенсії за нормами Закону № 2262. Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.11.2024 припинило виплату пенсії відповідачу та нарахувало переплату пенсії за період з 09.08.2024 по 31.10.2024 у розмірі 47258,03 грн. Позивач вважає, що грошові кошти у розмірі 47258,03 грн., є такими, що отримані відповідачем без достатньої правової підстави. Ухвалою судді від 13 листопада 2025 року в справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 6 січня 2026 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві або надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні наведеної у позовній заяві суми, з доданих до позовної заяви матеріалів не вбачається. 6 січня 2026 року від представника позивача Захожа Л.М. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. 6 січня 2026 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника, у задоволенні позовної заяви просять відмовити у повному обсязі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Суд установив, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває громадянин [PERSON] , який отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 24.05.2021. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. Згідно ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань. Тому, з 09.08.2024 набули право на призначення пенсії відповідно до вказаного Закону особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань. Згідно довідки, виданої керівником Управління кадрової роботи та державної служби Державного бюро розслідувань від 14.08.2024 № 377, [PERSON] проходить службу в Державному бюро розслідувань на посаді начальницького складу з 30.01.2023, у зв`язку з чим відсутні підстави для продовження виплати пенсії за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Враховуючи викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.11.2024 припинило виплату пенсії [PERSON] та нарахувало переплату пенсії за період з 09.08.2024 по 31.10.2024 у розмірі 47258,03 грн. З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надміру виплачених коштів на адресу відповідача було направлено лист з пропозицією добровільного внесення коштів від 21.11.2024 № 2600-0505-8/222975 та від 10.09.2025 № 2600-0405-8/160917. Переплачені кошти не повернуті добровільно в зазначені терміни. Однак, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в частині врегулювання питань, пов`язаних із пенсійним забезпеченням та загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням осіб рядового і начальницького складу ДБР. Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 у справі № 6-91цс 14. Порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «;Про пенсійне забезпечення». Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений «Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Згідно з п. 3 цієї Постанови суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Судом встановлено, що після набрання чинності змін до Закону №2262 відповідач, на виконання вимог статті 60 Закону № 2262 подав в установленому законодавством порядку до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву від 28.08.2024, в якій поінформував Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про факт проходження служби в ДБР з 24.03.2021. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, за якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при перерахунку пенсії, та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою, чи помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування (перерахування) пенсії, а також здійснення контрольних та ревізійних функцій. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав позивачу недостовірні дані під час нарахування (перерахунку) та виплати йому пенсії. Тобто позивачем не доведено факту недобросовісності відповідача. З огляду на наведене, позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed