Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

05 грудня 2025 року до Галицького районного суду Івано-Франківської області на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2025 року про передачу справи за підсудністю, надійшла цивільна справа представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» - адвоката Журавльова С.Г. до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій представник позивача просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 28 553,73 грн, що складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) 9 993,03 грн, заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 18 560, 70 грн. Крім того, просить стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн, та витрати пов`язані з професійною допомогою адвоката в розмірі 11 200,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 04.06.2021 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладена Заява-Договір № TDB.2021.0023.15757 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Сторони погодили істотні умови договору, і відповідачка своїм підписом підтвердила, що з умовами Договору (з урахуванням Правил, що розміщені на офіційному сайті Банку) ознайомлена і згідна. Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, відкривши відповідачці поточний рахунок, видавши платіжну картку міжнародної платіжної системи та здійснив перерахування кредитних коштів в межах лімітів кредитної лінії. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором, заборгованість відповідачки за кредитом становить 28 553,73 грн, що складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) 9 993,03 грн, заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 18 560, 70 грн. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. 27.12.2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» Договір №1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідачки за кредитним договором № TDB.2021.0023.15757 від 04.06.2021 року. Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» вищевказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. В судове засідання представник позивача адвокат Журавльов С.Г. не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника товариства, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з?явилася, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином була повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду, згідно якого [PERSON] особисто 11.12.2025 року отримала судову повістку. Відповідачка не повідомила суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надала. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 04.06.2021 року між Акціонерним товариством «Мегабанк» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір № TDB.2021.0023.15757 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com, та індивідуальної частини, якою є вказана Заява Договір. Відповідачка власноручно підписала цей договір /а.с.30-31/. За змістом договору відповідачці було відкрито поточний рахунок, видано картку платіжну картку № [NUMBER] та надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з такими основними умовами: - кредитний ліміт - 200 000,00 грн, - строк кредиту -12 місяців, - строк дії договору: набирає чинності з моменту підписання цієї Заяви-Договору та діє протягом 3 (трьох) років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, цей Договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій Договору є необмеженою, - базова процентна ставка - 56% річних (0,0001% протягом пільгового періоду до 62 днів), - відповідальність сторін вказана в паспорті споживчого кредиту: п. 6 - процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 80% річних за весь період прострочення, - реальна річна процентна ставка - 87,30 % річних. На підставі зазначеного договору [PERSON] 04 червня 2021 відкрили рахунки у банку, що підтверджується наданою позивачем довідкою /а.с.32/. Користування відповідачкою [PERSON] кредитними коштами підтверджується випискою по особовим рахункам /а.с.49-54/ з 04.06.2021 року до 02.12.2022 року та випискою/особовим рахунком з 03.12.2022 по 03.09.2024 року /а.с.34-40/. У зазначених виписках відображено операції часткового погашення [PERSON] заборгованості. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості первісного кредитора АТ «Мегабанк» відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 03.09.2024 року за кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 28 553,73 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 9 993,03 грн і по сплаті відсотків 18 560,70 грн /а.с.42/. 03 вересня 2024 року АТ «Мегабанк» і ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» уклали договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відступлено право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру договорів (Додаток №1 до Договору № GL1N426240), де під порядковим номером зазначено боржника [PERSON] , номер її кредитного договору (TDB.2021.0023.15757) та суму заборгованості /а.с.44/. Оплата цього договору підтверджується платіжною інструкцією № 66895 від 31.07.2024 року на суму 23 425 777,00 грн, /а.с.16/ перерахованою ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» на користь АТ «Мегабанк» за результатами аукціону (лот № GL1N426240). 27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» і ТОВ «ФК Єврокредит» уклали договір №1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відступлено право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру договорів (Додаток №1 до Договору № 1/12), в якому ідентифіковано [PERSON] як боржника за договором № TDB.2021.0023.15757 від 04.06.2021 року. Оплата цього переходу підтверджується платіжними інструкціями: № 1074 від 27.12.2024 на суму 8 030 000,00 грн, № 1091 від 31.01.2025 на суму 9 200 000,00 грн та № 1822 від 22.09.2025 на суму 5 500 000,00 грн /а.с.24/. Відповідачка не скористалася своїми процесуальним правом передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надала до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15). Таким чином, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням кредитного договору № TDB.2021.0023.15757 від 04 червня 2021 року та наявності з боку відповідачки невиконаних зобов`язань за цим договором. Щодо строку нарахування відсотків суд зазначає: Умовами договору строк кредиту визначений 12 місяців, тип кредиту кредитна лінія. Умовами п. 8 підписаного відповідачкою з АТ «Мегабанк» договору передбачена пролонгація договору на той же строк та на тих же умовах (тобто щодо нарахування відсотків), якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання; кількість таких пролонгацій є необмеженою. Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідачка заявила про розірвання укладеного договору, а отже договір та його умови (зокрема нарахування відсотків) були пролонговані. Вказаний розрахунок відповідачкою не спростований наданим контррозрахунком. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитними договором в розмірі 28 553,73 грн, що складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) 9 993,03 грн, заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 18 560, 70 грн. Також, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 11 200,00 грн. В обґрунтування понесення та розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11200,00 грн представник позивача надав копії таких документів: договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 року, укладеного між ТОВ «ФК Єврокредит» та АО «Альянс ДЛС» /а.с.23-26/; акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12122104 від 14.08.2025 року, складеного ТОВ «ФК Єврокредит» та АО «Альянс ДЛС» та підписаного їх повноважними особами й скріпленого печатками, де проведення юридичного та фінансового аналізу боржника становить 1 200,00 грн, складання, підписання та подання до суду позовної заяви 10 000,00 грн, разом 11 200,00 грн /а.с.55/,ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ФК Єврокредит» адвокатом Журавльовим Станіславом Георгійовичем, виданий 11.08.2025 року АО «Альянс ДЛС» /а.с.19/. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відтак,

Outcome: approved