Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Представник ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 12.05.2021 року [PERSON] , діючи за власним волевиявленням, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подала заявку на отримання кредиту № 3712332. Зазначена заявка зберігається в особистому кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «МІЛОАН» надіслало відповідачу електронне повідомлення (SMS) з одноразовим ідентифікатором, введення якого підтвердило прийняття умов Договору про споживчий кредит № 3712332 від 12.05.2021 року, який також розміщений в особистому кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Відповідно до умов кредитного договору, до його укладення відповідач отримала проєкт договору разом з додатками в електронному вигляді, ознайомилася з усіма його умовами та Правилами надання фінансових кредитів, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною договору. Згідно з частинами 1-2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець зобов`язаний розміщувати на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту, а споживач до укладення договору повинен самостійно з нею ознайомитися для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору кредитодавець надав відповідачу всю необхідну інформацію, у тому числі паспорт споживчого кредиту, у формі електронного документа відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до умов кредитного договору, індивідуальна частина договору є самостійним кредитним договором, який містить усі істотні умови та укладений у формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійсними окремих додатків або умов договору не тягне за собою недійсність договору в цілому. Хронологія дій щодо укладення кредитного договору в електронній формі, а також інформація з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІЛОАН» про надсилання одноразового ідентифікатора та підтвердження підписання договору електронним підписом містяться в розділі «Порядок укладення договору». Підписання договору здійснювалося електронним підписом одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер мобільного телефону, зазначений відповідачем. Таким чином, відповідач уклала Договір про споживчий кредит № 3712332 від 12.05.2021 року з ТОВ «МІЛОАН», а на підставі платіжного документа кредитні кошти у сумі 5000 грн були перераховані на її картковий рахунок. Згідно з Правилами, ТОВ «МІЛОАН» не отримує повні реквізити банківських карток, а платіжні операції здійснюються через сертифіковані платіжними системами сервіси, захист яких відповідає міжнародному стандарту безпеки PCI DSS. Відповідач не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, чим порушила вимоги статей 526 та 527 Цивільного кодексу України. У зв`язку з цим, 13.09.2021 року на підставі договору відступлення права вимоги № 07Т ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором № 3712332 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке набуло статусу нового кредитора. Згідно з договором відступлення, сума заборгованості перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 23 250 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 17 250 грн - заборгованість за відсотками; 1 000 грн - заборгованість за комісійними винагородами;0 грн - заборгованість за пенею. Оскільки відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 3712332 від 12.05.2021 року у розмірі 23 250 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився. Разом із тим у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з чим суд вважає неявку представника позивача такою, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Заперечень проти розгляду справи за відсутності представника позивача до суду не надходило. Відповідач [PERSON] була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце судового засідання у встановленому законом порядку, однак у судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань не подала, відзив на позовну заяву у визначений законом строк не надала. За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, не скористалася своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні та подання відзиву. З огляду на викладене, відповідно до положень статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог статті 281 ЦПК України ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2026 року справу призначено до заочного розгляду. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням встановлених судом фактичних обставин та вимог чинного законодавства. Із матеріалів справи, зокрема з анкети-заяви на отримання кредиту № 3712332 від 12.05.2021 року, поданої відповідачем через особистий кабінет на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» (а.с.9), встановлено, що [PERSON] 12.05.2021 року за власним волевиявленням ініціювала отримання споживчого кредиту. Зазначена заява зберігається в особистому кабінеті відповідача, що підтверджується матеріалами справи та інформацією з електронної системи кредитодавця. Відповідно до вимог законодавства України та Закону України «Про електронну комерцію», укладення кредитного договору в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора прирівнюється до укладення договору в письмовій формі з власноручним підписом. Як убачається з Договору про споживчий кредит № 3712332 від 12.05.2021 року та технічної інформації щодо порядку його укладення (а.с.13-16), ТОВ «МІЛОАН» направило відповідачу SMS-повідомлення з одноразовим ідентифікатором на номер мобільного телефону [NUMBER] , зазначений при реєстрації, введення якого підтвердило прийняття відповідачем умов кредитного договору. Текст договору був доступний відповідачу в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті кредитодавця. Зі змісту кредитного договору вбачається, що до моменту його укладення відповідач отримала проєкт договору разом із додатками в електронній формі, а також ознайомилася з Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН», які розміщені на офіційному веб-сайті товариства та є його невід`ємною частиною, що підтверджується умовами договору та матеріалами справи. Виконання кредитодавцем обов`язку щодо надання споживачу повної та достовірної інформації до укладення договору підтверджується матеріалами справи, зокрема паспортом споживчого кредиту (а.с.17,18), наданим відповідачу в електронній формі відповідно до вимог частин 1-2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», що дає підстави вважати, що відповідач мала можливість прийняти усвідомлене рішення щодо укладення договору. Згідно з умовами кредитного договору, його індивідуальна частина є самостійним кредитним договором, який містить усі істотні умови та укладений у спосіб і формі, що відповідають вимогам чинного законодавства. Недійсність окремих додатків або положень договору не тягне за собою недійсність договору в цілому, що прямо передбачено його умовами. Хронологія дій щодо укладення кредитного договору в електронній формі, а також дані інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІЛОАН» щодо надсилання одноразового ідентифікатора та підтвердження підписання договору електронним підписом відповідача містяться в розділі «Порядок укладення договору» кредитного договору та підтверджуються відповідними електронними файлами. Факт надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 5 000 грн підтверджується платіжними документами та доказами видачі коштів за кредитним договором № 3712332 (а.с.11), з яких убачається, що зазначена сума була перерахована на картковий рахунок відповідача. Згідно з Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН», кредитодавець не отримує повні реквізити банківських карток позичальників, а платіжні операції здійснюються через сертифіковані платіжними системами сервіси, рівень захисту яких відповідає міжнародному стандарту безпеки PCI DSS, що підтверджується умовами договору та Правил. Відповідач не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується деталізованим розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3712332, чим порушила вимоги статей 526 та 527 Цивільного кодексу України. Як убачається з договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 року та витягу з додатку до нього (а.с.19-25)), ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором № 3712332 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке набуло статусу нового кредитора. Відповідно до умов договору факторингу, заборгованість відповідача перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 23 250 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 17 250 грн - заборгованість за відсотками; 1 000 грн - заборгованість за комісійними винагородами; 0 грн - заборгованість за пенею. Оскільки відповідач добровільно заборгованість не погасила, позивач обґрунтовано просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» суму боргу за кредитним договором № 3712332 від 12.05.2021 року у розмірі 23 250 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 05.05.2025 року, додатковою угодою до нього, актом про надання правничої допомоги, детальним описом виконаних адвокатом робіт. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, з урахуванням вимог належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, а також дотримуючись приписів статей 76-81 та 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 4 статті 11 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути здійснена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення або розміщення такої пропозиції в мережі Інтернет чи інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція, про прийняття (акцепт) оферти може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення з підписом у порядку, передбаченому статтею 12 зазначеного Закону; заповненням форми прийняття оферти, або вчиненням дій, що чітко вказані як прийняття оферти у відповідній інформаційній системі (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідно до статті 12 цього Закону, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що моментом підписання електронного правочину, що вимагає підписання, є використання електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором або аналога власноручного підпису, затвердженого за письмовою згодою сторін. Частина 12 статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» також підтверджує, що електронний договір, укладений з дотриманням вказаних вимог, має силу письмового договору. Згідно зі статтями 509, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, законодавства, або у разі їх відсутності - відповідно до звичаїв ділового обороту. Статті 525-527 ЦК України встановлюють, що одностороння відмова від зобов`язання або його зміна не допускаються, якщо інше не передбачено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або речі, а позичальник зобов`язується повернути їх у відповідному обсязі, як встановлено договором. Стаття 1054 ЦК України регулює кредитний договір, за яким кредитодавець надає кредит, а позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити проценти. Відповідно до пункту 3 статті 207 ЦК України, використання факсимільного відтворення підпису або електронного підпису допускається за законом або письмовою згодою сторін. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, встановлені договором. З урахуванням установлених судом обставин, досліджених доказів у їх сукупності та правової оцінки спірних правовідносин, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами й такою, що підлягає задоволенню. Так, відповідно до умов кредитного договору, розрахунку заборгованості та договору відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 23 250 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 250 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 1 000 грн - заборгованість за комісійними винагородами, 0 грн - заборгованість за пенею. Зазначена сума є підтвердженою матеріалами справи, відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із положень статей 133, 137 та 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких такі витрати підлягають відшкодуванню за умови їх реальності, обґрунтованості та співмірності. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, на підтвердження чого надано договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт, детальний опис наданих послуг та платіжні документи. Разом із тим наявність підтвердних документів сама по собі не є безумовною підставою для стягнення всієї заявленої суми, оскільки суд зобов`язаний перевірити її співмірність. Суд враховує, що дана справа не є складною з огляду на характер спірних правовідносин, ґрунтується на типових договірних відносинах щодо стягнення заборгованості, не потребувала значного обсягу доказування чи правового аналізу, не містила складних фактичних або правових питань, а також не супроводжувалася участю представника позивача у судових засіданнях. Крім того, справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до частини четвертої та пункту 1 частини шостої статті 19, пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України, а ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму, що також свідчить про відсутність підвищеної складності справи та значного публічного інтересу. З урахуванням наведеного, а також принципів розумності та справедливості, суд доходить висновку про явну невідповідність заявленого розміру витрат на правничу допомогу (5 000 грн) складності справи, обсягу фактично наданих послуг та значенню справи для сторін, у зв`язку з чим вважає за необхідне зменшити суму таких витрат. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України суд визначає співмірний розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 грн, який відповідає характеру спору, обсягу виконаних адвокатом робіт та процесуальним діям, вчиненим у межах розгляду справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову з Відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial