Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

В липні 2025 року через підсистему «Електронний суд» товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі ТОВ «Фінпром Маркет») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 04 січня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та відповідачем було укладено договір надання коштів у кредит № 8439171, за умовами якого останній надано кредит в розмірі 1000,00 грн строком кредитування на 30 днів (до 02 лютого 2025 року). Окрім цього, 06 січня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено додаткову угоду № 8439171-746238 до договору надання коштів у кредит № 8439171, згідно якої сума наданого кредиту становить 10000,00 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, а також на те, що ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право вимоги за вказаним договором, позивач просить стягнути з неї заборгованість в сумі 17099,10 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 10000,00 грн, заборгованість за відсотками 1300,00 грн, заборгованість за комісією 799,10 грн та 5000,00 грн заборгованості за відсотками нарахованими за понадстрокове користування. Заперечуючи відносно наведених позивачем обставин, представником відповідача подано до суду відзив, в якому вказано, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] кредитного договору в електронного вигляді, погодження ними умов кредитування та видачі кредиту. У матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що [PERSON] пройшла ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та застосування нею ідентифікатора електронного підпису. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору первинних фінансово-господарських документів. Також вказано, що розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом і жоден з наданих позивачем документів не містить номеру банківської карти чи рахунку, за яким можливо ідентифікувати відповідача. При цьому, позивачем безпідставно заявлено до стягнення суму процентів поза межами строку дії кредитного договору, доказів того, що позичальник ініціювала продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Окрім цього, вказано, що витрати на правничу допомогу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат та є явно завищеними. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому, посилаючись на необґрунтованість заперечень представника відповідача проти позову, просить суд позов ТОВ «Фінпром Маркет» задовольнити. У відповіді на відзив представником позивача зазначено, що ТОВ «Фінпром Маркет» було надано достатню кількість доказів на підтвердження своїх позовних вимог, у той час як представником відповідача не було надано жодного доказу на підтвердження або спростування своїх заперечень. Також вказано, що кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора: 144344. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» належним чином вжило всіх необхідних заходів для ідентифікації та перевірки особи позичальника через систему BankID, що повністю відповідає вимогам законодавства України та усталеній практиці укладення договорів у сфері фінансових послуг. Кредитний договір є дійсним, законним та обов`язковим до виконання відповідачем. Факт видачі відповідачу кредитних коштів за кредитним договором стверджується наявними в матеріалах справи електронною платіжною інструкцією від 04.01.2025, довідкою від 25.06.2025 та листом від 25.06.2025. Зазначено, що умовами кредитного договору та додатковими угодами до кредитного договору сторони передбачили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Також позичальником ініційовано укладення додаткової угоди до кредитного договору, згідно якої останній надано додатково кошти у розмірі 9000,00 грн. Долучений до позову розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам спірного правочину та додаткових угод до нього. Відтак, наявні правові підстави для задоволення вимог про стягнення процентів у повному обсязі. Також вказано, що витрати відповідача на правничу допомогу в сумі 11200,00 грн не підтверджені належними та допустимими доказами, не відповідають критерію реальності адвокатських витрат та є явно завищеними. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 04 січня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит № 8439171, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 144344, згідно з умовами якого позикодавець надав у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (пункт 2.1 договору). Сума кредиту складає 1000,00 грн; строк кредитування (строк договору) - 30 днів; процентна ставка (базова)/день 0,01% (фіксована); комісія за надання кредиту 20,71 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 207,10 грн; дата надання кредиту - 04.01.2025; дата повернення кредиту (останній день) - 02.02.2025; денна процентна ставка/день % 0,70 % в день; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом 5,00 % в день; пеня % / день - 5,00 %; орієнтовна реальна річна процентна ставка 1001,42 %; орієнтовна загальна вартість кредиту 1210,00 грн (пункти 2.2 2.2.4 договору). Проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування кредитом до дати повернення на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором (пункт 2.5 договору). Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та / або строку виплати кредиту на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права (пункт 7.1. договору). Відповідно до пункту 10.5.1 договору, якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному пунктом 2.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Згідно додатку № 1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», який є невід`ємною частиною до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025 та підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 144344, сторони погодили графік платежів, згідно якого дата видачі кредиту - 04.01.2025, дата повернення кредиту - 02.02.2025, кількість днів у розрахунковому періоді - 30. 06 січня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 8439171-746238 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 032740, відповідно до якої сторони збільшили суму наданого позичальнику кредиту на 9000,00 грн та погодили, що загальний розмір кредиту становить 10000,00 грн. Збільшено комісію за надання кредиту, що у грошовому виразі складає 1863,90 грн. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 0,68 % в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1189,50 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 12099,10 грн. Також сторонами договору актуалізовано додаток № 1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, згідно якого дата видачі кредиту в сумі 1000,00 грн - 04.01.2025, дата видачі кредиту в сумі 9000,00 грн - 06.01.2025, дата повернення кредиту - 02.02.2025, кількість днів у розрахунковому періоді - 30. 21 січня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 8439171-764752 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 612136, відповідно до якої сторони продовжили строк кредитування на 3 дні та погодили, що строк кредитування становить 33 дні. Дата повернення кредиту (останній день) - 05.02.2025. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 1,00 % в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1290,47 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 12399,10 грн. Для продовження строку кредитування встановлено платіж в сумі 300,00 грн. Також сторонами договору актуалізовано додаток № 1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, згідно якого дата видачі кредиту в сумі 1000,00 грн - 04.01.2025, дата видачі кредиту в сумі 9000,00 грн - 06.01.2025, дата платежу в сумі 300,00 грн 21.01.2025, дата повернення кредиту - 05.02.2025, кількість днів у розрахунковому періоді - 33. 05 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 8439171-781971 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 036850, відповідно до якої сторони продовжили строк кредитування на 13 днів та погодили, що строк кредитування становить 46 днів. Дата повернення кредиту (останній день) - 18.02.2025. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 1,00 % в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1225,46 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 13387,10 грн. Для продовження строку кредитування встановлено платіж в сумі 1300,00 грн. Також сторонами договору актуалізовано додаток № 1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, згідно якого дата видачі кредиту в сумі 1000,00 грн - 04.01.2025, дата видачі кредиту в сумі 9000,00 грн - 06.01.2025, дата платежу в сумі 300,00 грн 21.01.2025, дата платежу в сумі 1300,00 грн 05.02.2025, дата повернення кредиту - 18.02.2025, кількість днів у розрахунковому періоді - 46. 16 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 8439171-793361 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 165228, відповідно до якої сторони продовжили строк кредитування на 3 дні та погодили, що строк кредитування становить 49 днів. Дата повернення кредиту (останній день) - 21.02.2025. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 1,00 % в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 741,56 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 12899,10 грн. Для продовження строку кредитування встановлено платіж в сумі 300,00 грн. Також сторонами договору актуалізовано додаток № 1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, згідно якого дата видачі кредиту в сумі 1000,00 грн - 04.01.2025, дата видачі кредиту в сумі 9000,00 грн - 06.01.2025, дата платежу в сумі 300,00 грн 21.01.2025, дата платежу в сумі 1300,00 грн 05.02.2025, дата платежу в сумі 300,00 грн 16.02.2025, дата повернення кредиту - 21.02.2025, кількість днів у розрахунковому періоді - 49. 20 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 8439171-796572 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 334665, відповідно до якої сторони продовжили строк кредитування на 7 днів та погодили, що строк кредитування становить 56 днів. Дата повернення кредиту (останній день) - 28.02.2025. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 1,00 % в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 825,34 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 13499,10 грн. Для продовження строку кредитування встановлено платіж в сумі 700,00 грн. Також сторонами договору актуалізовано додаток № 1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, згідно якого дата видачі кредиту в сумі 1000,00 грн - 04.01.2025, дата видачі кредиту в сумі 9000,00 грн - 06.01.2025, дата платежу в сумі 300,00 грн 21.01.2025, дата платежу в сумі 1300,00 грн 05.02.2025, дата платежу в сумі 300,00 грн 16.02.2025, дата платежу в сумі 700,00 грн 20.02.2025, дата повернення кредиту - 28.02.2025, кількість днів у розрахунковому періоді - 56. 27 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 8439171-802262 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 114024, відповідно до якої сторони продовжили строк кредитування на 8 днів та погодили, що строк кредитування становить 64 днів. Дата повернення кредиту (останній день) - 08.03.2025. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 1,00 % в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 960,41 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 14299,10 грн. Для продовження строку кредитування встановлено платіж в сумі 800,00 грн. Також сторонами договору актуалізовано додаток № 1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, згідно якого дата видачі кредиту в сумі 1000,00 грн - 04.01.2025, дата видачі кредиту в сумі 9000,00 грн - 06.01.2025, дата платежу в сумі 300,00 грн 21.01.2025, дата платежу в сумі 1300,00 грн 05.02.2025, дата платежу в сумі 300,00 грн 16.02.2025, дата платежу в сумі 700,00 грн 20.02.2025, дата платежу в сумі 800,00 грн 27.02.2025, дата повернення кредиту - 08.03.2025, кількість днів у розрахунковому періоді - 64. 06 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 8439171-806795 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 448305, відповідно до якої сторони продовжили строк кредитування на 10 днів та погодили, що строк кредитування становить 74 днів. Дата повернення кредиту (останній день) - 18.03.2025. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 1,00 % в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1152,94 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 15399,10 грн. Для продовження строку кредитування встановлено платіж в сумі 1000,00 грн. Також сторонами договору актуалізовано додаток № 1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, згідно якого дата видачі кредиту в сумі 1000,00 грн - 04.01.2025, дата видачі кредиту в сумі 9000,00 грн - 06.01.2025, дата платежу в сумі 300,00 грн 21.01.2025, дата платежу в сумі 1300,00 грн 05.02.2025, дата платежу в сумі 300,00 грн 16.02.2025, дата платежу в сумі 700,00 грн 20.02.2025, дата платежу в сумі 800,00 грн 27.02.2025, дата платежу в сумі 1000,00 грн 06.03.2025, дата повернення кредиту - 18.03.2025, кількість днів у розрахунковому періоді - 74. Довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджено, що [PERSON] , з якою укладено договір надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, додаткову угоду № 8439171-746238 від 06.01.2025, додаткову угоду № 8439171-764752 від 21.01.2025, додаткову угоду № 8439171-781971 від 05.02.2025, додаткову угоду № 8439171-793361 від 16.02.2025, додаткову угоду № 8439171-796572 від 20.02.2025, додаткову угоду № 8439171-802262 від 27.02.2025, додаткову угоду № 8439171-806795 від 06.03.2025 ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», акцепти договору та додаткових угод позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): 144344, 032740, 612136, 036850, 165228, 334665, 114024, 448305. Ідентифікація клієнта за посередництва системи BankID НБУ: 14.09.2024, назва банку oshadbank. Довідками товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» (далі ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС») від 25.06.2025, листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» від 25.06.2025, копіями платіжних інструкцій від 04.01.2025 та від 06.01.2025 підтверджується факт перерахування коштів 04.01.2025 та 06.01.2025 в розмірі 1000,00 грн та 9000,00 грн, отримувач платіжний інструмент [NUMBER] . Факт переказу коштів на рахунок відповідача також підтверджується листом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Державний ощадний банк України») від 18.08.2025 та випискою по картковому рахунку, згідно якого на ім`я [PERSON] емітовано цим банком платіжну картку № [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів в сумі 1000,00 грн та 9000,00 грн, дати транзакцій: 04.01.2025, 06.01.2025. 26 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 26/06/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінпром Маркет» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» приймає належні ТОВ «Фінпром Маркет» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно Реєстру прав вимог № 26/06/25-01 до договору факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025,ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 8439171 до відповідача [PERSON] , яка в Реєстрі значиться під № 3, в сумі 17099,10 грн, що складається з 10000,00 грн заборгованості за кредитом, 1300,00 грн заборгованості за відсотками, 799,10 грн заборгованості за комісією та 5000,00 грн заборгованості за відсотками нарахованими за понадстрокове користування. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Фінпром Маркет», розмір заборгованості за кредитним договором № 8439171 від 04.01.2025 станом на 14 липня 2025 року становить 17099,10 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованості за кредитом, 1300,00 грн заборгованості за відсотками, 799,10 грн заборгованості за комісією та 5000,00 грн заборгованості за відсотками нарахованими за понадстрокове користування. За приписами частин першої, другої статті 202 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Частиною першою статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначено Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (надалі Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII електронна комерція - це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно частинами 2, 4 статті 8 Закону № 675-VIII покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII). Зі змісту зазначеної норми вбачається, що законом передбачено три різні способи акцепту пропозиції на укладення електронного договору. Відповідно до частини 8 статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). Згідно статті 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року, у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Матеріалами справи та судом встановлено, що договір надання коштів у кредит № 8439171 від 04 січня 2025 року із зазначенням у ньому усіх реквізитів відповідача, в тому числі паспортних даних, ідентифікаційного коду, місця проживання, мобільного номеру телефону, рахунку позичальника, а також інформація щодо умов кредитування, містить електронний підпис із одноразовими ідентифікаторами 144344 який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Оскільки кредитний договір укладений шляхом накладення електронного підпису відповідача, який ідентифікує її особу, тому договір вважається укладеним. Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі № 234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі № 640/7029/19. За змістом пункту 2.1 договору надання коштів у кредит № 8439171, позикодавець надав у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу. Реквізити електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику вказані в пункті 12 договору надання коштів у кредит № 8439171, згідно якого номером особистого електронного платіжного засобу є [NUMBER] . Додаткові угоди № 8439171-746238 від 06.01.2025, № 8439171-764752 від 21.01.2025, № 8439171-781971 від 05.02.2025, № 8439171-793361 від 16.02.2025, № 8439171-796572 від 20.02.2025, № 8439171-802262 від 27.02.2025 та № 8439171-806795 від 06.03.2025 також містять номер електронного платіжного засобу - [NUMBER] . Відповідно до довідок ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» від 25.06.2025, листа ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» від 25.06.2025, копій платіжних інструкцій від 04.01.2025 та від 06.01.2025, листа АТ «Державний ощадний банк України» від 18.08.2025 та випискою по картковому рахунку, саме на цей рахунок ( [NUMBER] ) 04.01.2025 перераховано 1000,00 грн та 06.01.2025 перераховано 9000,00 грн за договором надання коштів у кредит № 8439171. Враховуючи час укладення кредитного договору між сторонами (04.01.2025) та додаткової угоди до цього договору (06.01.2025) та час перерахування кредитних коштів (04.01.2025, 06.01.2025) на реквізити платіжного засобу, вказаного позичальником, факт перерахування саме [PERSON] кредитних коштів останньою не спростовано. Отже, на підтвердження укладання договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04 січня 2025 року з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора 144344, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статей 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомилась та погодилась з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов щодо суми позики, строку позики, сплати відсотків за користування позикою та уклали в належній формі кредитний договір, тому такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина 1 статті 599 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження №12-1гс21) зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі №243/11704/15-ц). При цьому, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі №2221/2373/12). Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Аналогічні висновки викладені і у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі №2221/2373/12 тощо). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. 26 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінпром Маркет» (фактор) укладено договір факторингу № 26/06/25, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняті такі права вимоги та передати грошові кошт в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний еєстр за плату у передбачений цим договором спосіб. За змістом пунктів 2.1 -2.1.3 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається у наступному порядку: клієнт формує та надає фактору інформацію згідно з Реєстром прав вимоги, необхідну для оцінки заборгованостей боржників шляхом направлення такої інформації на електронну пошту фактора за формою, погодженою сторонами у відповідному додатку до цього договору; у випадку погодження такої інформації, фактор формує Реєстр права вимоги та надсилає клієнту підписаний скан такого Реєстру електронною поштою, а протягом наступного робочого дня надсилає два екземпляри підписаного реєстру в паперовому вигляді або у вигляді електронного документу; перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Реєстру прав вимоги в паперовому вигляді або у вигляді електронного документу, підписаного кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників сторін, є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. Згідно з пунктом 11.1 договору факторингу, договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє до 31.12.2025, але в частині виконання зобов`язань до повного виконання сторонами відповідних зобов`язань. Відповідно до Реєстру прав вимог № 26/06/25-01 до договору факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025,ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 8439171 до відповідача [PERSON] , яка в Реєстрі значиться під № 3, в сумі 17099,10 грн, що складається з 10000,00 грн заборгованості за кредитом, 1300,00 грн заборгованості за відсотками, 799,10 грн заборгованості за комісією та 5000,00 грн заборгованості за відсотками нарахованими за понадстрокове користування. На підтвердження оплати за договором факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надало платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579937077.1 від 08.07.2025. Надані копії вищевказаного договору факторингу та Реєстру прав вимог містять підписи та печатки сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінпром Маркет». Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 916/1171/18, від 14 листопада 2018 року у справі № 910/8682/18, від 30 серпня 2018 року у справі № 904/8978/17, від 04 березня 2019 року у справі № 5015/6070/11, від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17. Належних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, відповідачем суду не надано, тому в силу прямого припису статті 204 ЦК України його правомірність презюмується. Таким чином, ТОВ «Фінпром Маркет» у встановленому порядку набуло права та обов`язки кредитодавця за договором надання коштів у кредит № 8439171 від 04 січня 2025 року, укладеного [PERSON] з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Належних та допустимих доказів повернення [PERSON] отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом та комісіями матеріалами справи не містять, у зв`язку з чим вимога ТОВ «Фінпром Маркет» про стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісіями є обґрунтованою. Разом з тим, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за понадстрокове користування кредитними коштами за договором надання коштів у кредит № 8439171 в сумі 5000,00 грн, виходячи з наступного. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Строк кредитування за договором надання коштів у кредит № 8439171 був погоджений сторонами та становив 30 днів. Дата надання кредиту 04 січня 2025 року. Дата повернення кредиту 02 лютого 2025 року. Розмір відсотків за договором надання коштів у кредит № 8439171 був погоджений сторонами та становив 0,01 % в день. Процентна ставка за понадстрокове користування кредитом становила 5,00 % в день. Положеннями пункту 7.1 договору надання коштів у кредит № 8439171 передбачено порядок пролонгації строку кредитування, за умовами якого позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та / або строку виплати кредиту на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права (пункт. договору). 06 січня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 8439171-746238 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, відповідно до якої сторони збільшили суму наданого позичальнику кредиту до 10000,00 грн. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 0,68 % в день. 21 січня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 8439171-764752 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, відповідно до якої сторони продовжили строк кредитування на 3 дні. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 1,00 % в день. 05 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 8439171-781971 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, відповідно до якої сторони продовжили строк кредитування на 13 днів. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 1,00 % в день. 16 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 8439171-793361 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, відповідно до якої сторони продовжили строк кредитування на 3 дні. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 1,00 % в день. 20 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 8439171-796572 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, відповідно до якої сторони продовжили строк кредитування на 7 днів. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 1,00 % в день. 27 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 8439171-802262 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, відповідно до якої сторони продовжили строк кредитування на 8 днів. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 1,00 % в день. 06 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 8439171-806795 до договору надання коштів у кредит № 8439171 від 04.01.2025, відповідно до якої сторони продовжили строк кредитування на 10 днів. Денна процентна ставка/день % визначена в розмірі 1,00 % в день. Таким чином, за ініціативою позичальника було збільшено суму кредиту до 10000,00 грн та строк кредитування - на періоди 3, 13, 3, 7, 8 та 10 днів. Пунктом 10.5.1 договору надання коштів у кредит № 8439171 у розділі 10 «Відповідальність сторін, порядок вирішеня спорів» передбачено, що якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному пунктом 2.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Суд зауважує, що умови договору надання коштів у кредит № 8439171, на якому, зокрема, позивач ґрунтує свої вимоги зі сплати процентів, розташовані в розділі договору, який регулює відповідальність позичальника («Відповідальність сторін, порядок вирішеня спорів»). З аналізу змісту позовної заяви та як слідує з ТОВ «Фінпром Маркет» розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування позивач нараховує саме як проценти за користування кредитом, а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору надання коштів у кредит № 8439171 року становить 6720,10 грн (в межах узгодженого та продовженого (пролонгованого) сторонами строку дії кредитного договору: за 05.01.2025 (1 день) становить 0,10 грн, виходячи з розрахунку: 1000,00 грн (тіло кредиту) х 0,01 % (процентна ставка) х 1 день, за період з 06.01.2025 по 20.01.2025 (15 днів) становить 1020,00 грн, виходячи з розрахунку: 10000,00 грн (тіло кредиту) х 0,68 % (процентна ставка) х 15 днів, та за період з 07.01.2025 по 18.03.2025 (57 днів) становить 5700,00 грн, виходячи з розрахунку: 10000,00 грн (тіло кредиту) х 1,00 % (процентна ставка) х 57 днів). Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем розрахунки заборгованості та реєстр прав вимоги до договору факторингу не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам нарахованими за понадстрокове користування за договором надання коштів у кредит № 8439171 в розмірі 5000,00 грн. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за понадстрокове користування кредитом за межами строку кредитування відсутні. Крім цього, суд зазначає, що позивачем заявлено до стягнення комісію у розмірі 799,10 грн не як штрафну санкцію, а як складову кредитного договору. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісії, пов`язані з наданням кредиту і ці умови договору не визнані недійсними. Пред`являючи позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» просило стягнути з [PERSON] 1300,00 грн заборгованості за нарахованими процентами. За вимогами статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 2 статті 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» роз`яснено, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь ТОВ «Фінпром Маркет» підлягає стягненню 12099,10 грн заборгованості за договором надання коштів у кредит № 8439171, з яких 10000,00 грн заборгованості за кредитом, 1300,00 грн заборгованості за відсотками та 799,10 грн заборгованості за комісією. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодувати судові витрати у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання позивача до утримання від подання необґрунтованого позову чи скарги на судове рішення, а сторін - до позасудового вирішення спору. У частинах першій, другій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, що пов`язані з розглядом справи. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду надано договір про надання правової допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року, укладений між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, що є додатком № 1 до договору про надання правової допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року, витяг з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги № 16-П від 11 липня 2025 року за договором надання правової допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року та платіжну інструкцію кредитового переказ коштів від 11 липня 2025 року на суму 350000,00 грн. Відповідно до витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги № 16-П від 11 липня 2025 року за договором надання правової допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року, адвокатом Ткаченко Ю.О. по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] надано правничі послуги на загальну суму 3500,00 грн. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем при розгляді даної справи, враховуючи принципи розумності, співмірності й реальності судових витрат у справі, суд оцінюючи надані на підтвердження понесених таких витрат докази у їх сукупності, оцінив обсяг наданих послуг та їх реальність, а також співмірність вартості послуг із складністю справи і змістом цих послуг, суд вважає витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн обґрунтованими. Частково задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial