Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У грудні 2025 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №633437 від 24.02.2023 року у розмірі 21310 гривень 00 копійок. Свої вимоги аргументує тим, що 24.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №633437, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 2500 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. 01.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №01022024, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №633437 від 24.02.2023 року. У звязку з неналежним виконанням умов договору кредиту утворилася заборгованість у розмірі 21310 гривень 00 копійок, яку відповідач в добровільному порядку не повертає. ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 17 грудня 2025 року призначено справу до розгляду в спрощеному провадженні на 10 год 30 хв 27 січня 2026 року. ІІІ.Позиції сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримує. Відповідач належним чином повідомлений про день і час розгляду справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV.Фактичні обставини встановлені судом. 24.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачем було укладено договір №633437 про надання споживчого кредиту на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2500 грн зі сплатою відсотків 2,2 % у день на строк 420 днів. Згідно з п.2.1., п.2.2. Договору вбачається, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 24.02.2023 або 25.02.2023 року. (а.с.13-18 ). Згідно з довідки наданої ТОВ «Селфі Кредит», відповідач [PERSON] , ідентифікований ТОВ «Селфі Кредит». Акцепт договору підписано позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: «В322» ; час відправки ідентифікатору позичальнику 24.02.2023; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 380667989687 (а.с.19 зворот). Відповідно до Довідки від 20.10.2025 року за вих.№ 20251020-2213 , між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір про організацію грошових коштів №03052022-1 від 03.05.2022. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит»: 24.02.2023 на суму 2500 гривень. Банк-екваер АТ «Пумб»; призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с.21). Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №633437 від 24.02.2023 року заборгованість станом на 01.02.2024 року становить 21310 гривень 00копійок, із них 2500гривень залишок по тілу кредиту, 18810 гривень 00 копійок залишок по відсотках (а.с.20-23 зворот). 01.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №01022024, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №633437 від 24.02.2023 року(а.с.24-26). Згідно з витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01022024 від 01.02.2024 року наданого ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал», заборгованість відповідача за кредитним договором №633437 від 24.02.2023 року становить 21310 гривень 00копійок, із них 2500гривень залишок по тілу кредиту, 18810 гривень 00 копійок залишок по відсотках(а.с.26 зворот). V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частинами 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно пункту першого частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 24.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №633437, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2500 грн зі сплатою відсотків 2,2 % у день на строк 420 днів. 01.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №01022024, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №633437 від 24.02.2023 року. Відтак, відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплатити проценти. Враховуючи викладене, Суд вважає, що оскільки відповідач не виконав умови договору та в установлені строки не здійснив погашення кредиту, то вимога про стягнення з відповідача тіла кредиту, згідно розрахунку заборгованості та витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01022024 від 01.02.2024 року наданого ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал» в розмірі 21310 гривень 00копійок, із них 2500гривень залишок по тілу кредиту, 18810 гривень 00 копійок залишок по відсотках підлягає задоволенню. Висновок суду за результатами розгляду справи. Враховуючи, що позивачем надані належні та допустимі докази, які свідчать про надання кредиту відповідачу та невиконання останнім обов`язку щодо виконання умов договору про повернення кредитних коштів, та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову. VІ.Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1,2 стаття141 ЦПКУкраїни встановлено, що судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову в розмірі 2422 грн. 40 коп. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: ордер на надання правничої допомоги, договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року (а.с.28 зворот), акт №1225 до наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.12.2025 року з якого вбачається, що сума наданих послуг відповідно до договору складає 8000 (вісім тисяч) гривень, детальний опис наданих послуг до акту № 1225 від 08.10.2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року(а.с.29). Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 року у справі 640/18402/19 зробив правовий висновок, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Оскільки позовні вимоги задоволено, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 8000 гривень 00 копійок. На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,280-281,354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved