Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, ціна позову 22 770 грн., мотивуючи тим, що 15.07.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем на умовах строковості, поворотності та оплатності було укладено кредитний договір № 15.07.2023-100002271 (далі Договір), шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до умов Договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Згідно з п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-75XX-XXXX-7048. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав надавши відповідачу кредит у сумі 11 500 грн. на умовах визначених договором. Однак у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2025 року склала 22 770 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 11 500 грн., із заборгованості по процентам в сумі 11 270 грн. Зазначену суму позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Крім того, позивач зазначив, що у відповідності до п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи включає судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. Ухвалою суду від 25.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу копію позовної заяви з додатками. Позивач належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи через підсистему «Електронний суд» на підтвердження чого наявна довідка про доставку електронного документу. Відповідачу було направлено копію позовної заяви разом з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судові повідомлення та документи відповідачу надсилалися за адресою його зареєстрованого місця проживання. Відповідач повідомлений про місце, день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Відзив на позов не подав. Ухвалою суду від 21.01.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.07.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем на умовах строковості, поворотності та оплатності було укладено кредитний договір № 15.07.2023-100002271 (далі Договір), шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) від 15.07.2023 року, заявки від 15.07.2023 року та відповіді позичальника про підтвердження кредитного договору від 15.07.2023 року, які підписані сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору. Зазначений договір підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідача з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов Договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Згідно з п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-75XX-XXXX-7048. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав надавши відповідачу кредит у сумі 11 500 грн., що підтверджується квитанцією від АТ КБ ПриватБанк. Так, між АТ КБ ПриватБанк та позивачем укладено договір № 4507 про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020, а тому відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку відповідача 15.07.2023 на суму 11 500 грн на картку з маскою 516875*48, номер операції в системі LiqPay 2339974369, призначення платежу: Видача за договором №15.07.2023-100002271. Також судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань у повному обсязі, між сторонами неодноразово здійснювалося переоформлення кредитної заборгованості шляхом укладення нових кредитних договорів на ідентичну суму основного боргу в сумі 11 500 грн., але з визначенням нових строків повернення коштів. Зокрема, між сторонами були укладені договори від 28.07.2023 за № 28.07.2023-010000247, 11.08.2023 за № 11.08.2023-010000818, 25.08.2023 за № 25.08.2023-010000006, 08.09.2023 за № 08.09.2023-010000364, 19.09.2023 за № 19.09.2023-010000832, 02.10.2023 за № 02.10.2023-010000796, 18.10.2023 за № 18.10.2023-010000717, 01.11.2023 за № 01.11.2023-010000868 та 16.11.2023 за № 16.11.2023-010001081. Щодо умов нарахування плати за користування кредитом судом встановлено, що протягом періоду з 15.07.2023 по 31.10.2023 розмір процентної ставки за договорами був фіксованим та становив 2,1% за кожен день користування коштами. Починаючи з 01.11.2023, при укладенні наступних договорів, сторони погодили зміну порядку нарахування процентів, запровадивши диференційовані відсоткові ставки. Згідно з умовами договорів, у первинний період користування кредитом застосовувалася знижена процентна ставка «Економ» у розмірі 2% за кожен день, а в наступні періоди - ставка «Стандарт» у розмірі 2,5% за кожен день. 18.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Додатковий договір № 18.12.2023-010001385 до кредитного договору № 16.11.2023-010001081, яким за ініціативою позичальника було продовжено строк надання кредиту до 75 днів та встановлено кінцеву дату повернення кредиту - 29.01.2024. Відповідно до пункту 3 вказаного Додаткового договору сторони домовились, що проценти, нараховані за користування кредитом станом на момент укладення Додаткового Договору, сплачуються позичальником в дату його укладення. Однак у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2025 становить 22 770 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 11 500 грн., із заборгованості по процентам в сумі 11 270 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором ТОВ «Споживчий центр». Відповідач добровільно не погашає заборгованість. З будь-якими заявами відповідач до позивача не звертався, причин прострочення зобов`язання не пояснював. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, в ч.1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно до ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі. Однак, відповідач не повернув своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, що підтверджено розрахунком заборгованості за договором. На день розгляду справи в суді зобов`язання відповідачем не виконане. Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд визнає, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 22 770 грн. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Крім того, позивач зазначив, що у відповідності до п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи включає в тому числі витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн., однак відповідного клопотання про стягнення зазначеної суми з відповідача не подав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 к.

Outcome: approved