Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області у липні 2025 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Рассказова Даніїла Ігоровича, через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 049,53 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що 01 січня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір № 26.12.2024-100001947, за умовами якого відповідачу надані кредитні кошти у розмірі 10 000 грн на умовах визначених договором строком на 140 днів. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надав кредит у в розмірі 10 000 грн на картковий рахунок вказаний відповідачем [NUMBER] . Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 20 049,53 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 7 146,01 грн, заборгованість по процентам у розмірі 8 003,52 грн, неустойка у розмірі 4 900 грн. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 06 серпня 2025 року відкрив провадження у цивільній справі, вирішив розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження 06 серпня 2025 року була направлена відповідачу на адресу реєстрації. Однак рекомендоване повідомлення № 0610276304340 повернулося до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, встановивши всі фактичні обставини справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] на підставі заявки від 26.12.2024 укладений кредитний договір від 01 січня 2025 року № 26.12.2024-100001947, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною зазначеного договору. За умовами зазначеного договору, ТОВ «Споживчий центр» надав [PERSON] кредит у розмірі 10 000 грн строком на 140 днів, дата повернення 20.05.2025 зі сплатою процентів за користування кредитом, шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08.07.2025 № 44-0807. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором Е424 у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». За розрахунком заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором від 01 січня 2025 року № 26.12.2024-100001947, заборгованість складає 20 049,53 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 7 146,01 грн, заборгованість по процентам у розмірі 8 003,52 грн, неустойка у розмірі 4 900 грн. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 Цивільного кодексу України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договорам. Водночас, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З урахуванням викладеного, що відповідач взяті на себе зобов`язання за зазначеним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув та проценти не сплатив, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість у розмірі 15 149,53 грн, з яких: заборгованістьпо тілу кредиту у розмірі 7 146,01 грн, заборгованість по процентам у розмірі 8 003,52 грн. За приписами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим, із [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 830,37 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial