Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, сформованим у системі «Електронний суд», у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 01.06.2023 уклали Кредитний договір (оферти) № 01.06.2023-100000665, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі - 4600 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 01.06.2023, строком на 70 днів. Відповідно до умов Договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору № 01.06.2023-100000665 від 01.06.2023 позичальнику надається Кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 01/06/2023; сума кредиту: 11000 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит - 70 днів з дати його надання.; дата повернення (виплати) кредиту - 09.08.2023; період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (черговий період). Період користування ставкою «Економ» - період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка «Економ», який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх платежів (частини суми кредиту, нарахованих процентів, комісії), нарахованих на дату платежу, та закінчується в дату поточного чергового періоду (період «Економ»). Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та протягом періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Ставка «Стандарт» - стандартна фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім першого чергового періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1650 грн. 00 коп. Розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Крім того, указаний договір було переоформлено 26.07.2023 шляхом підписання кредитного договору № 26.07.2023-010000488, відповідно до якого позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 26.07.2023; сума кредиту: 4600 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит - 70 днів з дати його надання.; дата повернення (виплати) кредиту - 03.10.2023. Період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У позичальника та кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.3% за 1 (один) день користування кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 690 грн. 00 коп. Розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Згідно з п. 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-75ХХ-ХХХХ-0900. Виходячи з положень п. 4.3 Договору днем надання кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Відповідно до п. 6.1 Договору позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця передбачених договором платежів: повернення кредиту, сплата процентів, комісій - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Відповідно до Договору від 01.06.2023 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 4600 грн., а [PERSON] 01.06.2023 отримав кредитні кошти у розмірі 4600 грн. Отже, позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином та у повному обсязі. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 9475,93 грн., що складається з: тіла кредиту - 4600 грн., процентів - 4185.93 грн. та комісії 690,00 грн. Водночас, звертають увагу суду, що відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору, а саме: на суму 3 981,92 грн. від 15.06.2023; на суму 3 986,21 грн. - 15.06.2023; на суму 3 986,21 грн. -15.06.2023; на суму 4,29 грн. від 17.06.2023; на суму 3 986,21 грн. від 12.07.2023. При цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості, що є підтвердженням існування та визнання такого боргу. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 26.07.2023-010000488 від 26.07.2023 у розмірі 9475 грн. 93 коп., а також судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду у сумі 2422,40 грн., покласти на відповідача. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.06.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.07.2025 позов ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором № 26.07.2023-010000488 від 26.07.2023 у розмірі 9475,93 грн., окрім цього з відповідача стягнуто судовий збір у сумі 2422,40 грн., а всього 11898,33 грн. У подальшому, представник відповідача адвокат Хорошун С.А. 21.08.2025 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 22.07.2025, у якій просив суд скасувати указане вище заочне рішення, виходячи з наступного. Відповідач [PERSON] як на час розгляду даної справи та і по цей день перебуває на військовій службі та виконує бойові завдання в ОТУ « [INFO] », про що в матеріалах справи міститься відповідна довідка № 08/4003/ від 26.06.2025. Відповідач позбавлений можливості приймати участь в судових засіданнях з об`єктивних підстав, кваліфіковану правничу допомогу зміг отримати лише з 29.07.2025 р., тобто вже після розгляду справи і винесення заочного рішення, після призначення адвоката для захисту його інтересів через систему безоплатної правничої допомоги. Крім того, [PERSON] заперечує щодо задоволення позовних вимог так як зазначає, що не укладав кредитний договір № 26.07.2023-010000488 від 26.07.2023 та не отримував 4600 грн. ні будь-якої іншої суми на свій картковий рахунок під виглядом кредитних коштів. Так, дійсно ним 01.06.2023 було оформлено кредит на суму 11000 грн., (договір 01.06.2023-100000665), ці кошти були в 10 год 31 хв. 01.06.2023 були зараховані на його банківську карту [NUMBER] . Зазначає, що у позовній заяві позивач плутає дати та суми наданого кредиту, спочатку зазначаючи, що 01.06.2023 було надано 4600 грн. кредиту, потім далі по тексту, що -11000 грн. з посиланням на відповідну квитанцію. Кредитна сума складала не 4600 грн., а 11000 грн., яку отримав відповідач та не заперечує даного факту. Крім цього, указана обставина підтверджується і матеріалами справи, де міститься квитанція на переказ 11000 грн. на вище вказану картку [PERSON] . На думку відповідача, він повністю виплатив даний кредит 15.06.2023 декількома платежами, про які вказує і сам позивач. У подальшому відповідач не укладав інших кредитних договорів і не отримував інших коштів, на підтвердження цього подає виписку з карткового рахунку [NUMBER] з 01.06.2023 по 30.08.2023. Просить звернути увагу, що і сам позивач не надає доказів переказу 4600 грн. на картку відповідача при нібито оформленні ним договору № 26.07.2023-010000488 від 26.07.2023, а тому вважає, що позивач не довів факту отримання [PERSON] кредиту в розмірі 4600 грн. Разом з тим, просить при розгляді справи врахувати, що відповідач є діючим військовослужбовцем і на нього поширюються гарантії передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах^ антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Враховуючи, що [PERSON] був мобілізований з 14.02.2023, тобто ще до нібито отриманого ним кредиту 26.07.2023, нараховані відсотки в розмірі 4185 грн. 93 коп. не підлягають стягненню з нього. Підсумовуючи просить переглянути заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.07.2025 у справі № 711/4848/25, а по суті справи просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Ухвалою від 10.09.2025 заяву адвоката Хорошуна С.А. про скасування заочного рішення задоволено, заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.07.2025 скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Разом з тим, представником позивача 16.09.2025 до суду подано заяву про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, у якій зазначає, що ухвалою суду від 10.09.2025 року заочне рішення скасоване за заявою відповідача, який посилається на статус військовослужбовця, відповідно до військового квитка, який було надано відповідачем, він перебуває на військовій службі. Пільги для військовослужбовців встановлені ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи цю норму та подані до суду докази, позивач змінює розмір позовних вимог з 9475,93 грн. до 5290 грн., тобто до тіла та комісій відповідно до умов кредитного договору. Тож просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 26.07.2023-010000488 від 26.07.2023 у розмірі 5290 грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. У судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, у прохальній частині позовної заяви та заяві про зменшення/збільшення розміру позовних вимог від 16.09.2025 просили проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр», не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Хорошун С.А. у судовому засіданні повідомив, що позиція відповідача, яка зазначена у заяві про скасування заочного рішення не змінилась, відповідач позовні вимоги не визнає повністю, наполягає на тому, що він не підписував кредитний договір № 26.07.2023 - 010000488 та кошти у сумі 4600, 00 грн. не отримував. Так дійсно, з цією установою у нього був укладений інший кредитний договір № 01.06.2023 -100000665 на суму 11000, 00 грн. Він не заперечує, що саме така сума була зарахована на його банківську карту. Відповідач вважає, що сплатив та погасив цей кредит у повному обсязі, про що надавав до матеріалів справи відповідну виписку, та про що вказує і сам позивач у позовній заяві. Після погашення більше ніяких договорів [PERSON] із ТОВ «Споживчий центр» не укладав та не підписував, жодних коштів не отримував. У поданих позивачем додатках до позовної заяви відсутні докази надходження на банківську картку відповідача коштів у сумі 4600, 00 грн. Тож просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 26.07.2023 010000488, який відповідач не підписував та не укладав із позивачем, а відповідно кошти у сумі 4600, 00 грн. не отримував. Враховуючи думку представника позивача, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно статтею 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.06.2023 уклали Кредитний договір (оферти) № 01.06.2023-100000665 строком на 70 днів. Згідно п.п. 3-6 договору строк, на який видано кредит становить 70 днів, дата повернення кредиту 22.05.2024; період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (черговий період). Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 11000,00 грн., шляхом перерахування коштів за допомогою платіжної системи «LiQPAY» на платіжну картку клієнта № [NUMBER] *00, що підтверджується відповідною квитанцією № 2321646988 від 01.06.2023. Крім того, даний факт підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» від 12.08.2025, з якої вбачається, що 01.06.2023 о 10 год 31 хв на картковий рахунок № [NUMBER] від ТОВ «Споживчий центр» зараховано кредитні кошти у сумі 11000,00 грн. Слід зауважити, що у судовому засіданні встановлено, що зобов`язання за указаним договором від 01.06.2023 відповідачем виконані у повному обсязі та позивач не просить стягнути з відповідача заборгованість за цим договором. Водночас, відповідно до доданих позивачем до позовної заяви заявки на укладення кредитного договору, відповіді позичальника про прийняття пропозиції та підтвердження укладання кредитного договору в електронному вигляді, вбачається, що 26.07.2023 [PERSON] підписав за допомогою одноразового ідентифікатора (Н684) заявку на укладення кредитного договору № 26.07.2023-010000488, відповідно до умов якого позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 26.07.2023; сума кредиту: 4600 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит - 70 днів з дати його надання.; дата повернення (виплати) кредиту - 03.10.2023. Період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У позичальника та кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.3% за 1 (один) день користування кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 690 грн. 00 коп. Розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Разом з тим, у вказаній заявці, відповіді позичальника про прийняття пропозиції та підтвердженні укладання кредитного договору зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів за даним (26.07.2023-010000488) та наступними договорами: 5168-75ХХ-ХХХХ-0900. Однак, як встановлено у судовому засіданні та вбачається з виписок АТ КБ «Приватбанк» від 12.08.2025, з 01.06.2023 по 30.08.2023 на картковий рахунок № [NUMBER] від ТОВ «Споживчий центр» не надходило зарахування кредитних коштів у сумі 4600,00 грн., а лише зараховано кредитні кошти у сумі 11000,00 грн., про які зазначалося вище (згідно кредитного договору № 01.06.2023-100000665). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Отже, позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував факт перерахування ТОВ «Споживчий центр» суми кредиту, визначеної умовами кредитного договору № 26.07.2023-010000488 у розмірі 4600,00 грн. на зазначені відповідачем реквізити платіжної картки, а також фактичне користування останнім такими коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). Водночас, до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за Договором № 26.07.2023-010000488 (а.с.9), згідно якого заборгованість відповідача складає 9475,93 грн., з яких 4600,00 грн.- основний борг, 4185,93 грн.-проценти, 690,00 грн. комісія. Указаний розрахунок, на думку суду, не є належним доказом надання відповідачу кредиту, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.05.2020 по справі № 219/1704/17. У постанові від 30.01.2018 в справі № 161/16891/15 Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Разом з тим, судом встановлено, що з довідки в/ч [NUMBER] за № 085/4003 від 26.06.2025 вбачається, що сержант [PERSON] проходить військову службу в [NUMBER] мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (в/ч № [NUMBER] ) з 14.02.2023 по теперішній час. Відповідно до бойового розпорядження вибув на виконання бойових завдань в ОТУ « [INFO] » з 04.01.2025 де перебуває по теперішній час. Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам)-штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Відповідно до вимог частини 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частини 1 статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами 1 - 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 по справі 755/18920/18. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, враховуючи, що позивачем не доведено факт перерахування коштів за договором позики № 26.07.2023-010000488 від 26.07.2023 та фактичного користування відповідачем цими коштами, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed