Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У жовтні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, 07.12.2018 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Анкету-заяву №б/н від 07.12.2018 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку та погодив наступні умови: 1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. (п. 1.2. Договору); 2. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2. Договору); 4. Процентна ставка, відсотків річних: 40,8 % (п. 1.3 Договору); 5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4. Договору); 6. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4. Договору); 7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00 % (п. 1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). Відповідач отримав платіжний інструмент: кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 08/22, тип «Універсальна - GOLD», на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач, у порушення норм закону та умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконав. В зв`язку з чим станом на 09.09.2025 утворилась заборгованість у розмірі 48 035,73 грн., яка складається з наступного: 37 783, 75 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10 251, 98 грн. заборгованість за простроченими відсотками, які позивач і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» до суду не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 07.12.2018 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у Приватбанку. Своїм підписом відповідач підтвердив, що ознайомився і згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також пам`яткою клієнта і тарифами банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, видав платіжну карту та відкрив картрахунок. З виписки по рахунку вбачається, що [PERSON] видавалась кредитна картка: № [NUMBER] . Згідно з наданим банком розрахунком, відповідач має заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.12.2018 станом на 09.09.2025 утворилась заборгованість у розмірі 48 035,73 грн., яка складається з наступного: 37 783, 75 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10 251, 98 грн. заборгованість за простроченими відсотками. З виписки по рахунку за період з 28.08.2021 по 09.09.2025 вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, але вчасно їх не повертав. Оскільки, відповідач [PERSON] у добровільному порядку не виконав грошові зобов`язання, не погасив вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved