Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 20 листопада 2025 року до Білопільського районного суду Сумської області через систему «Електронний суд» надійшла вищевказана позовна заява «АКЦЕНТ-БАНК» (далі за текстом «А-Банк», Банк) мотивована тим, що 01 лютого 2025 року [PERSON] уклала кредитний договір АВН0СТ155101738395262760 про надання кредиту в сумі 60 000 грн строком на 23 місяці, зі сплатою процентів у розмірі 85% щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, проте відповідачка свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19 листопада 2025 у неї утворилася заборгованість у сумі 71897,21 грн. У зв`язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів та процентів, АТ «Акцент-Банк» просить стягнути з останньої вказану суму боргу та судові витрати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 24 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до судового розгляду (а. с. 10). Заяви, клопотання. Представник позивача АТ «АКЦЕНТ-БАНК» Шкапенко О.В. у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом надіслав клопотання про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (матеріали електронної справи). Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву у якій позовні вимоги визнає, просить розглянути справу без її участі (а. с. 16 ). Частинами першою та четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом. Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 01 лютого 2025 року між [PERSON] та АТ «А-БАНК» було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за якою сторони засвідчили, що така разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банку» становлять договір про надання банківських послуг. Як вбачається з Анкети-Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить даних про відсоткову ставку (матеріали електронної справи). 01 лютого 2025 року між сторонами АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] підписано заяву про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101738395262760, про надання строкового кредиту в сумі 60000 грн., строком на 24 місяці з 01 лютого 2025 року по 31 січня 2027 року включно, процентна ставка (фіксована) - 85% на рік, комісія за надання фінансового інструменту - 0,00 грн., розмір щомісячного платежу 5296,92 грн., загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить 127125,81 грн, підписану електронним підписом (матеріали електронної справи). Сума кредиту зараховується на платіжну картку [NUMBER] . Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить 127125,81 грн. Погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок № [NUMBER] . У випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 % суми простроченого платежу. Також підписано паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» (матеріали електронної справи). Згідно з меморіальним ордером № TR.44044181.218274.65455 від 01 лютого 2025 року АТ «АКЦЕНТ-БАНК» видано кредит у сумі 60000 грн. згідно договору № ABH0CT155101738395262760 від 01 лютого 2025 року (матеріали електронної справи). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № ABH0CT155101738395262760 від 01 лютого 2025 року, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом [PERSON] , станом на 19 листопад 2025 року заборгованість становить 71 897,21 грн, з яких: 53 885,66 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 17 078,5 грн- загальний залишок заборгованості за процентами, 933,05 грн загальний залишок заборгованості за пенею (матеріали електронної справи). Сторонами було узгоджено всі умови укладеного Кредитного Договору, що підтверджується власноручним та електронним підписами у самому Договорі та вище зазначених документах. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статей 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Також, як вбачається із матеріалів справи оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, факт порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Висновки суду. Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку про необхідність стягнення із [PERSON] на користь позивача 70 964,16 грн, з яких: 53 885,66 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 17 078,5 грн- загальний залишок заборгованості за процентами. Щодо стягнення заборгованості за пенею у сумі 933,05 грн суд зазначає наступне. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, суд вважає, що нарахування пені в сумі 933,05 грн. за невиконання грошового зобов`язання згідно договору №АВН0СТ155101738395262760 від 01 лютого 2025 року є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1195,45 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial