Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

05 червня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Повалій Олену Василівну звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позиція позивача Позивач посилається на те, що протягом тривалого часу він працював у шкідливих умовах на виробничо-структурному підрозділі підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що призвело до виникнення професійних захворювань. Довідкою МСЕК від 05 грудня 2018 року позивачу встановлено первинно 60 відсотків втрати працездатності за професійними захворюваннями. В подальшому довідкою МСЕК від 21 листопада 2022 року позивачу встановлено 60 відсотків втрати працездатності повторно. Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 245 000 грн. Заперечення відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, а також наявності вини підприємства у спричиненні цієї шкоди. Крім того ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» є підприємством критичної інфраструктури, забезпечує енергетичну незалежність України і стягнення з підприємства значних сум моральної шкоди загрожує зупиненням господарської діяльності внаслідок неплатоспроможності. Фактичні обставини, встановлені судом З матеріалів справи судом установлено, що позивач протягом тривалого часу працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах з повним робочим днем у шахті, що призвело до виникнення професійних захворювань. За змістом акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, затвердженого 01 листопада 2018 року, у [PERSON] медичним висновком Українського НДІ промислової медицини від 06 вересня 2018 року встановлено наявність професійних захворювань: -радикулопатія попереково-крижова білатеральна та шийна білатеральна на фоні ретроспондилолістезу тіла з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним та периферичним нейроваскулярним синдромами верхніх кінцівок, рецидивуючий перебіг, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів, -хронічне обструктивне захворювання легенів першої стадії, легенева недостатність першого-другого ступеня, -нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Професійне захворювання виникло внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм працівника. Причини виникнення хронічного професійного захворювання: важкість праці, запиленість повітря робочої зони, підвищений рівень шуму. Довідкою МСЕК серії 12 ААА № 074854 від 05 грудня 2018 року позивачу встановлено первинно 60 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, в тому числі: 45 відсотків радикулопатія з дефартрозами, 10 відсотків ХОЗЛ, 5 відсотків приглухуватість. В подальшому довідкою МСЕК серії 12ААА № 066285 від 21 листопада 2022 року позивачу встановлений той самий відсоток втрати професійної працездатності повторно, дата переогляду 15 листопада 2025 року. Довідки МСЕК за результатами переогляду 15 листопада 2025 року позивач не надав, отже невідомо, який ступінь втрати професійної працездатності встановлений йому на день розгляду справи. Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності. Надані позивачем письмові докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог. Норми права, які застосував суд За змістом статті 269 Цивільного кодексу України, фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Відповідно до Конституції України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля. Згідно статті 2 Кодексу законів про працю України до основних трудових прав працівника належить право на здорові та безпечні умови праці. Як передбачено статтею 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Нормою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Таким чином судом встановлено наявність порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до виникнення професійних захворювань та обмеження працездатності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності (первинний), необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з ушкодженням здоров`я, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 120 000 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 травня 2025 року у справі № 235/3143/24, обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Отже суд при розгляді цивільної справи не уповноважений вирішувати питання щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначати це в резолютивній частині рішення. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 120 000 грн. Розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою складає пропорційно 1211 грн 20 коп (мінімальний розмір), з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 за подання заяви в електронній формі розмір судового збору складає 968 грн 96 коп. Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою.

Outcome: partial