Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У позові КП «Харківводоканал» просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість в сумі 48166 грн. 32 коп., з якої за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2016 року по 31.05.2025 року в розмірі 25701 грн. 24 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2016 року по 31.05.2025 року в розмірі 20253 грн. 60 коп., за абонентське обслуговування за період з 01.06.2022 року по 31.05.2025 року в розмірі 1066 грн. 68 коп., за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.06.2022 року по 31.05.2025 року в розмірі 598 грн. 32 коп., за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.06.2022 року по 31.05.2025 року в сумі 546 грн. 48 коп. Також позивач просить стягнути з відповідачів на його користь сплачену суму судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 150 грн. Ухвалою суду від 04.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачам на адресу реєстрації місця проживання, яка зазначена в позовній заяві та підтверджена інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова, були направлені копії ухвал про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, а також судові повістки про виклик в судове засідання. Відомості про дату та час судового засідання знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Індустріального районного суду м. Харкова. Поштові конверти з судовими повістками, направлені за зареєстрованим місце проживання відповідачів, повернуті суду засобами поштового зв`язку. Крім того, відповідачі повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Фомін Р.Б. подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову відносно [PERSON] в повному обсязі та застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до позовних вимог позивача, в обґрунтування чого посилався на те, що фактично, [PERSON] не проживає у квартирі з 2013 року, оскільки у період з 2013 проживала в квартирі свого батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , її батьки розірвали шлюб. Починаючи з 2018 року [PERSON] не проживає на території України. Згідно із інформацією отриманої від ГЦ обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07.01.2026 №19.5.1/1428-26 на адвокатський запит № 06/01 від 07.01.2026 вбачається, що починаючи з 22.02.2018 по 21.09.2023 [PERSON] була відсутня в України, а починаючи з 21.09.2023 не поверталась в Україну. Починаючи з 2019 року [PERSON] постійно проживає в [ADDRESS] , що підтверджується наступними доказами: заявою про видачу довідки про придатність житлового приміщення від 18.08.2021, згідно якої вбачається, що [PERSON] проживає за цією адресою з 15.04.2019 року на підставі договору на проживання у зв`язку з роботою за наймом; контрактом про прийняття на роботу укладеним між [PERSON] і [PERSON] від 17.10.2020 року; повідомленням до управління поліції міста Верона про надання житла іноземцю [PERSON] від 17.08.2021 року; посвідкою на проживання в Італії № І17343148 від 23.10.2021, виданої управлінням поліції міста Верона; посвідкою на проживання в Італії № І19702618 від 14.03.2023, виданої управлінням поліції міста Верона. Таким чином, хоч формально [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично комунальні послуги не отримувала і не користувалась, а відтак не має нести відповідальність за сплату нарахованих комунальних послуг по цій квартирі, та не має нести солідарний обов`язок зі сплати комунальних послуг нарахованих по цій квартирі, оскільки не є споживачем по цій квартирі. Згідно із пп. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач, зокрема, має право: на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Відтак, вимоги щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів у вигляді заборгованості за комунальні послуги є необгрунтованими, оскільки відповідач ці послуги не отримували з огляду на те, що по-перше не проживала в цій квартирі з 2013 року, а по-друге починаючи з 2018 року постійно проживає за кордоном. Крім того, слід зазначити, що у позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за комунальні послуги починаючи з 01.06.2016 року. Згідно із ст. 257 Цивільного кодексу України для цих вимог встановлений загальний строк позовної давності в три роки. Згідно із п. 12 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, яким був доповнений кодекс згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020, який вступив в силу 02.04.2020. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257 , 258 , 362 , 559, 681 , 728 , 786 , 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії карантину. Таким чином, вимоги позивача за період з 01.06.2016 року по 31.03.2017 року пред`явлені поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, відзив, доходить наступного. Будинок [ADDRESS] є багатоквартирним, обладнаний центральною системою водопостачання та водовідведення. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, до 01.05.2019 року регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV (далі за текстом Закон України від 24.06.2004 № 1875-ІV), з 01.05.2019 року Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі за текстом Закон України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, ч. 1 ст. 1 Закону України від 09.11.2017 №2189-VІІІ, житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, п. 5.ч. 2 ст. 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно вимог п.1 ч. 1 ст. 9 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, п. 24 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п. 11 «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі за текстом Правила № 630), плата за послуги нараховується згідно показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. За відсутності приладів обліку холодної та гарячої води, нарахування здійснюється у відповідності п. 21 Правил № 630, згідно встановлених норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на кількість проживаючих споживачів. Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг у відповідності до п.п. 20-21 Правил № 630. В порушення вимог п. 18 Правил № 630, де вказано, що платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця, відповідачі не сплачували за отримані послуги, що привело до утворення заборгованості. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з цим, згідно із пп. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач, зокрема, має право: на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. З інформацієї ГЦ обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07.01.2026 №19.5.1/1428-26 убачається, що починаючи з 22.02.2018 по 21.09.2023 [PERSON] була відсутня в України, а починаючи з 21.09.2023 не поверталась в Україну. Указані обставини підтверджуються наступними доказами: заявою про видачу довідки про придатність житлового приміщення від 18.08.2021, згідно якої вбачається, що [PERSON] проживає за цією адресою з 15.04.2019 року на підставі договору на проживання у зв`язку з роботою за наймом; контрактом про прийняття на роботу укладеним між [PERSON] і [PERSON] від 17.10.2020 року; повідомленням до управління поліції міста Верона про надання житла іноземцю [PERSON] від 17.08.2021 року; посвідкою на проживання в Італії № І17343148 від 23.10.2021, виданої управлінням поліції міста Верона; посвідкою на проживання в Італії № І19702618 від 14.03.2023, виданої управлінням поліції міста Верона. Таким чином, [PERSON] на підставі пп. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у зв`язку з їх невикористанням (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за особовим рахунком наявна заборгованість в загальному розмірі 48166 грн. 32 коп., з якої за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2016 року по 31.05.2025 року в розмірі 25701 грн. 24 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2016 року по 31.05.2025 року в розмірі 20253 грн. 60 коп., за абонентське обслуговування за період з 01.06.2022 року по 31.05.2025 року в розмірі 1066 грн. 68 коп., за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.06.2022 року по 31.05.2025 року в розмірі 598 грн. 32 коп., за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.06.2022 року по 31.05.2025 року в сумі 546 грн. 48 коп. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Законом України від 30.03.2020 року №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз термін дії карантину було продовжено на всій території України до 30 червня 2023 року. Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог станом на 12.03.2020 року (на момент встановлення карантину) не сплила. Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку, що з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в межах строку позовної давності: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 12.03.2017 року по 31.05.2025 року у розмірі 24580 грн. 23 коп. (25701,24 грн. 169,86 грн. 169,86 грн. 208,13 грн. 212,38 грн. 180,39 грн. 180,39 грн.); за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 12.03.2017 року по 31.05.2025 року в розмірі 19416 грн. 53 коп. (20253,60 грн. 123,88 грн. 123,88 грн. 153,85 грн. 157,18 грн. 139,90 грн. 138,38 грн.). Щодо заборгованості за водопостачання і водовідведення за період 01.09.2016 року по 11.03.2017 року сплив трьох річний строк позовної давності, а тому в стягненні заборгованості за цей період суд відмовляє у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VIII, встановлено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до Закону № 2189-VIII, враховуючи норми постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг», п. 34 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 та на підставі моделі договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем), умови якої однаково діють для усіх споживачів, на підставі чого за адресою: [ADDRESS] , здійснювалось нарахування за абонентське обслуговування та виникла заборгованість за період з 01.06.2022 по31.05.2025 у сумі 1066 грн 68 коп. Відповідно до ч. 3 п.1 ст. 1 Закону № 2189-VIII, внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо). Згідно Закону № 2189-VIII, враховуючи норми Правил утримання житлових будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 № 76, Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 № 150 та рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова», відповідачам нараховано заборгованість за утримання та обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, а саме: за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.06.2022 по 31.05.2025 у сумі 598 грн 32 коп; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.06.2022 31.05.2025 у сумі 546 грн 48 коп. Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов`язань не допускаються. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Приймаючи до уваги, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість добровільно, суд доходить висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України, і стягує з відповідачів [PERSON] , [PERSON] у дольовому співвідношенні суму судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2323,82 грн. (46206,24 грн. х 2422,40 грн. / 48166,32 грн.) та витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 150 грн.

Outcome: partial