Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 26601,91 гривень, посилаючись на те, що з 2022 року відповідач зареєстрована і проживала в кімнаті [ADDRESS] , та споживала послуги, що надаються пансіонатом. На даний час майно відповідачки перебуває в зазначеній кімнаті та ключі позивачу від кімнати №40 пансіонату не повернуто. Рішенням суду по справі №333/10462/23 з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 9501,89 гривень за період з 01.09.2022 року та по 01.11.2023 року. Заборгованість за період з листопада 2023 року по серпень 2025 року становить 26601,91 гривень. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань в частині сплати коштів за житлово-комунальні послуги, позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилася, відзиву чи клопотання про відкладення до суду не надала. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] зареєстрована з 19.01.2016 року в пансіонаті Комунальне некомерційне підприємство «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, буд.10, та споживає послуги, що надаються пансіонатом (а.с.10). Ключі від кімнати №40 пансіонату станом на 12.09.2025 року [PERSON] не повернуті (а.с.5). Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.07.2024 року по справі №333/10462/23 з [PERSON] на користь Комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради стягнуто заборгованість у розмірі 9501,89 гривень за період з 01.09.2022 року та по 01.11.2023 року. Станом на 05.09.2025 року сума заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з листопада 2023 року по серпень 2025 року по кімнаті №40 становить 26601,91 гривень, з яких: 4589,13 гривень утримання будинку, 13734,23 гривень постачання теплової енергії, 8278,55 гривень електрична енергія (а.с.4). Тобто, між сторонами по справі фактично існують відносини з найму житлового приміщення, яке перебуває на балансі позивача, який несе витрати на оплату комунальних послуг, які надаються в дане приміщення та споживаються відповідачкою, але остання безпідставно не компенсує ці витрати позивачу. Будь-яких платіжних документів, що підтверджують повну сплату означеного боргу, або власних розрахунків суми заборгованості з боку відповідача суду подано не було, належними доказами вищевказаний розрахунок позивача не спростовано. За змістом положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг; і відповідно до п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 в редакції Постанови КМУ № 45 від 24.01.2006 р. із наступними змінами та доповненнями, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховуються щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Отже, позивач і відповідач є сторонами у зобов`язанні, а згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Постановою Кабінету міністрів України № 498 від 20 червня 2018 року затверджено Примірне положення про користування гуртожитками (далі Положення). Згідно пунктом 7 Положення, користування жилою площею здійснюється у гуртожитках державної та комунальної форми власності виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера. Пунктом 10 Положення передбачено, що наймачі жилої площі в гуртожитку та члени їх сімей, які проживають разом з ними, мають право: на своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством; на відшкодування збитків, завданих їх майну та/або приміщенням, шкоди, заподіяної їх життю чи здоров`ю внаслідок незадовільного утримання гуртожитку або ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства; на переобладнання і перепланування жилих приміщень у гуртожитку відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу; на користування на рівних умовах допоміжними приміщеннями, обладнанням та інвентарем гуртожитку. Відповідно до п. 11 Положення наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 15 Положення, особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). Отже, плата за користування гуртожитками встановлюється на договірних засадах. Оскільки відповідачка проживає у гуртожитку, вона зобов`язана сплачувати кошти за користування гуртожитком. Відповідачкою не надано доказів, що вона не отримувала житлово-комунальні послуги, перелік яких наведений у розрахунку. З огляду на те, що відповідач свої зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг не виконала, внаслідок чого виникла вищевказана заборгованість, яка до теперішнього часу не сплачена, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved