Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 21 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] укладено договір № 4668213 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Договір від 21 травня 2024 року № 4668213 про надання коштів на умовах споживчого кредиту відповідач підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «44983». На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту кредит, сума кредиту 28 800 грн, строк кредиту 360 днів (з 21 травня 2024 року до 16 травня 2025 року). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ «Лінеура Україна» надала кредит [PERSON] у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів у розмірі 28 800 грн на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яку позичальником вказано особисто під час укладання договору. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему на підставі укладеного договору від 12 березня 2019 року № РК-П-19/03-01 про переказ коштів між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні Платіжні Рішення» (далі ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення»). Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору. Згідно з пунктом 3.1 договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту (пункт 1.4.1 договору). Пунктом 1.4.2 договору передбачено знижену процентну ставку, яка становить 0,6 % в день та застосовується на наступних умовах. Якщо Клієнт до встановленого строку, зазначеного в пункті 1.4.2 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Відповідно до пункту 4.1 договору сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку, визначеного в пункті 4.3 договору. У період з 21 травня 2024 року до 31 березня 2025 року відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора у розмірі 19 221,88 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 5 334,41 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 13 887,47 грн. 31 березня 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 31/03/2025 за плату відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до укладеного договору факторингу від 30 березня 2025 року № 31/03/2025 до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором від 21 травня 2024 року № 4668213, за яким загальна заборгованість становить 129 380,39 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 23 462,59 грн, заборгованості за процентами 91 514,80 грн, штрафні санкції 14 400 грн. Станом на дату укладання договору факторингу від 31 березня 2025 року № 31/03/2025 строк дії договору від 21 травня 2024 року № 4668213 не закінчився. В межах строку дії договору, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 01 квітня 2025 року до 16 травня 2025 року (46 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 16 191,08 грн (23 465,59 грн ? 1,5 % ? 46 календарних днів = 16 191,08 грн). Проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в пункті 1.3 договору від 21 травня 2024 року № 4668213, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у розмірі 16 191,08 грн. Таким чином, відповідач перед позивачем має непогашену заборгованість за договором від 21 травня 2024 року № 4668213 у розмірі 145 571,47 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 23 465,59 грн, нараховані ТОВ «Лінеура Україна» проценти 91 514,80 грн, нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» проценти 16 191,08 грн, штрафні санкції 14 400 грн. За умовами пункту 6.4. договору від 21 травня 2024 року № 4668213 первісним кредитором було нараховано штрафні санкції у розмірі 14 400 грн. Проте, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивач вважає штрафні санкції у розмірі 14 400 грн такими, що не підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором від 21 травня 2024 року № 4668213 року у розмірі 131 171,47 грн, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту 23 465,59 грн, нарахованих первісним кредитором процентів 91 514,8 грн, нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» процентів за 46 календарних днів 16 191,08 грн. На підставі викладеного ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило стягнути з [PERSON] заборгованість, яка виникла за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 травня 2024 року № 4668213, у розмірі 131 171,47 грн, судовий збір 2 422,40 грн, витрати на правову допомогу 10 000 грн; в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України за відповідною формулою; роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Рух справи 28 вересня 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2025 року справу № 539/4967/25 передано судді Пилипчуку М. М. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (частина восьма статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)). Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 30 вересня 2025 року № 1831950 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 04 листопада 2025 року; витребувано в Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (далі АТ «Райффайзен Банк») інформацію щодо перерахування коштів за кредитним договором на рахунок відповідача. На виконання ухвали від 06 жовтня 2025 року в частині витребування доказів АТ «Райффайзен Банк» 20 жовтня 2025 року надіслало до суду відповідь та виписку про рух коштів по рахунку. Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, тому розгляд справи відкладено з 04 листопада 2025 року на 04 грудня 2025 року, а в подальшому на 15 січня 2026 року. Представник позивача в позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Судові повістки були направлені відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 15 січня 2026 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 21 січня 2026 року. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що 21 травня 2024 року [PERSON] , ознайомившись із паспортом споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), одноразовим ідентифікатором 91907 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих, виходячи з вибраних ним умов. 21 травня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір № 4668213 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний позичальником електронним підписом 44983. Відповідно до пункту 1.2 договору від 21 травня 2024 року № 4668213 на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) 28 800 грн. Строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (пункт 1.3 договору від 21 травня 2024 року № 4668213). Рекомендовані дати внесення клієнтом грошових коштів для уникнення простроченої заборгованості за кредитом, визначені у графіку платежів друга колонка «дата видачі кредиту/дата платежу» (пункт 1.3.3 договору від 21 травня 2024 року № 4668213). Пунктом 1.4 договору від 21 травня 2024 року № 4668213 визначено тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 1,5 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього договору (пункт 1.4.1 договору від 21 травня 2024 року № 4668213), знижена процентна ставка становить 0,6 % за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 19 червня 2024 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (пункт 1.4.2 договору від 21 травня 2024 року № 4668213). Відповідно до пункту 1.6 договору від 21 травня 2024 року № 4668213 орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 184 320 грн (підпункт 1.6.1 договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 176 544 грн (підпункт 1.6.2 договору). Згідно з пунктом 2.1 договору від 09 серпня 2023 року № 3885566 товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку, визначеного в пункті 4.3 договору (пункт 4.1 договору від 21 травня 2024 року № 4668213). Відповідно до пункту 5.1 договору від 21 травня 2024 року № 4668213 товариство має право: вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором (підпункт 5.1.1 договору від 21 травня 2024 року № 4668213); укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону про кредитування, що забезпечить доведення до відома споживача такого факту (підпункт 5.1.3 договору від 21 травня 2024 року № 4668213). Клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором (підпункт 5.4.1 пункту 5.4 договору від 21 травня 2024 року № 4668213). За змістом довідки ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 01 квітня 2025 року на виконання договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 21 травня 2024 року, 20:52:11, на суму 28 800 (двадцять вісім тисяч вісімсот гривень 00 копійок) грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 403128687, призначення платежу: зарахування 28 800 грн на карту [NUMBER] . На виконання ухвали суду від 06 жовтня 2025 року АТ «Райффайзен Банк» подало до суду інформаційну довідку та довідку про рух кошті по картці [PERSON] , відповідно до яких на картковий рахунок останнього 21 травня 2024 року зараховано 28 800 грн. 31 березня року ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» уклали договір факторингу № 31/03/2025. Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до пункту 3.3 цього договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта, підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. Клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно з реєстром боржників в електронному виді за формою, наведеною в додатку № 5 до цього договору, на підставі акта прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді (додаток № 6) (пункт 1.2 договору факторингу). Відповідно до витягу з реєстру боржників заборгованість ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право вимоги вказаної заборгованості до [PERSON] у розмірі 129 380,39 грн. Згідно з поданим ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» розрахунком заборгованості за договором від 21 травня 2024 року № 4668213 про надання споживчого кредиту за 46 календарних днів (після відступлення права вимоги) сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами становить 16 191,08 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість перед позивачем за договором від 21 травня 2024 року № 4668213 року у розмірі 131 171,47 грн, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту 23 465,59 грн, нарахованих первісним кредитором процентів 91 514,8 грн, нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» процентів за 46 календарних днів 16 191,08 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір від 21 травня 2024 року № 4668213, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладено в електронному вигляді з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Матеріалами справи підтверджено факт підписання відповідачем кредитного договору від 21 травня 2024 року № 4668213, за умовами якого позичальнику передано грошові кошти у погодженому розмірі та на погоджений сторонами цих правочинів строк, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача. Зазначений договір укладено у вигляді електронного документа: шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію». Використання для підписання відповідачем кредитного договору одноразового ідентифікатора, який містить комбінацію букв та цифр, узгоджується із вимогами матеріального права. Підписання електронного договору за допомогою дноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до умов яких відповідач отримав кредит. За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір укладено з дотриманням вимог закону. Як зазначено вище, паспорт споживчого кредиту, кредитний договір від 21 травня 2024 року № 4668213, який підписано відповідачем, містить інформацію щодо кредитування, зокрема, суму кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки тощо. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (частина перша статті 1077 ЦК України). Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу на стороні кредитора у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2022 року у справі № 466/3732/20). Позивач довів, що він в установлений законом спосіб на підставі належним чином укладеного договору факторингу набув право вимоги до відповідача. Зібраними у справі доказами, підтверджено, що відповідач уклав кредитний договір, фактично отримані кредитні грошові кошти у добровільному порядку на користь позивача в повному обсязі не повернув, тому ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором. Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем як факту укладання кредитного договору, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених у кредитному договорі умовах та невиконання останнім свого обов`язку щодо своєчасного повернення коштів. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Укладаючи кредитний договір відповідач повинен був достовірно знати про їх умови та про наслідки невиконання ним умов цього договору, повинна була діяти добросовісно, а підписавши ці договори, вона погодилася з їх умовами та взяла на себе зобов`язання, передбачені указаними правочинами. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Водночас не можна погодитись з указаними розрахунками з огляду на таке. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Оцінюючи розрахунки заборгованості [PERSON] за договором, суд враховує, що стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24 грудня 2023 року, відсотки з 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року (120 днів перехідного періоду) мали нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5 %, а з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5 %. З наданих позивачем розрахунків убачається, що проценти за користування кредитом нараховувалися у більшому розмірі ніж передбачено нормами Закону України «Про споживче кредитування». Встановлено, що відповідач сплатив на користь кредитора 16 червня 2024 року 4 665,60 грн як заборгованість за відсотками та 5 334,40 грн як заборгованість за тілом кредиту. Згідно з наданим позивачем розрахунком, який проведений первісним кредитором, станом на 16 червня 2024 року заборгованість відповідача за відсотками становить 0 грн, а за тілом кредиту 23 465,60 грн. Встановлено, що відповідач сплатив на користь кредитора 14 липня 2024 року 9 221,78 грн як заборгованість за відсотками та 0,01 грн як заборгованість за тілом кредиту. Згідно з наданим позивачем розрахунком первісного кредитора станом на 14 липня 2024 року заборгованість за відсотками становить 0 грн, а за тілом кредиту 23 465,59 грн. З огляду на викладене, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 21 травня 2024 року № 4668213 за процентами за користування кредитом, які нараховані первісним кредитором, становлять 65 451,67 грн, у тому числі за період з 15 липня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно 13 123,40 грн (23 465,59 грн ? 1,5 % ? 37 днів), з 21 серпня 2024 року до 31 березня 2025 року включно (223 дні) 52 328,27 грн (23 465,59 грн ? 1 % ? 223 дні). Заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 21 травня 2024 року № 4668213 за процентами за користування кредитом, які нараховані позивачем за період з 01 квітня 2025 року до 16 травня 2025 року, становлять 10 794,17 грн (23 465,59 грн ? 1 % ? 46 днів). Загальний розмір заборгованості за відсотками за кредитним договором від 21 травня 2024 року № 4668213 становить 76 245,84 грн (65 451,67 грн + 10 794,17 грн) Отже, зібраними у справі доказами підтверджено, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за договором від 21 травня 2024 року № 4668213 у розмірі 99 711,43 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 23 465,59 грн, заборгованість за відсотками 76 245,84 грн. Крім того, позивачем також було заявлено вимогу в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України за відповідною формулою; роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Відповідно до частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Таким чином, вказана норма процесуального права передбачає, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, натомість позивач просить нарахувати інфляційні витрати та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 зазначено, що «питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності». Крім того, відповідно до пункту 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи наведене і те, що вказані кредитні правовідносини між сторонами у ці справі виникли 21 травня 2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час, суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, слід відмовити. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягають задоволенню частково. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Щодо розподілу судових витрат Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1 841,51 грн (2 422,40 грн ? 76,02 %). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Суд враховує, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи. До ухвалення судового рішення на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги від 10 грудня 2024 року № 10/12-2024, заявкою від 25 серпня 2025 року № 10462. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial