Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

АТ "Кредобанк" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 05.01.2021 [PERSON] уклав з АТ "Кредобанк" зкредитний договір у зв"язку з чим отримав кредит в сумі 100100,00 грн на строк до 02.01.2026 з процентною ставкою 35%. Однак, позичальник умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 04.09.2025 має заборгованість в сумі 86792,66 грн, з яких 51473,78 грн - тіло кредиту та 35318,88 грн прострочені проценти за основним боргом. Враховуючи наведене, позивач просить позовні вимоги задоволити та стягнути з [PERSON] зазначену суму боргу. Ухвалою суду від 29.09.2025 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відзив у встановлений термін до суду не надійшов. 21.01.2026 на адресу суду надійшли пояснення від відповідача у яких останній вказує про відсутність належних доказів, які б свідчили про наявність заборгованості. Також зазначає про неправомірне нарахування позивачем відсотків за користування кредитом після направлення досудової вимоги. Враховуючи наведене, просить відмовити у позові. В судове засідання сторони не з"явились. Представник позивача клопотав про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач про розгляд справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, повістка повернулась з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 05.01.2021 між АТ "Кредобанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 100100,00 грн , строк дії кредиту - 60 місяців до 02.01.2026, договір підписано власноручно позичальником (а.с. 9-12,13,14-15) Згідно меморіальних ордерів [PERSON] отримав кредитні кошти 05.01.2021 року трьома траншами (а.с. 20, 21,22) на цілі визначені у п. 2.4 кредитного договору. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 04.09.2025 року становить 86792,66 грн (а.с.19) Відповідно до виписки по особовому рахунку [PERSON] використовував кредитні кошти та частково виконував умови кредитного договору (а.с. 23-36) 07.07.2025 позичальником на адресу боржника направлялась досудова вимога щодо виконання договірних зобов"язань (а.с. 37,38) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд при розгляді справи виходить з того, що відповідач заперечуючи розмір заборгованості, власного розрахунку боргу не надав. При цьому матеріали справи містять докази про вчинення останнім дій на часткове виконання зобов`язань, про що свідчить виписка по особовим рахункам боржника. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним, що заборгованість [PERSON] по тілу кредиту становить 51473,78 грн. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Окрім того, в п. 54 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12.Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. З доданих позивачем доказів убачається, що вимога про виконання умов договору була направлена позивачу 07.07.2025 року. Згідно її змісту банк вимагає виконати обов`язок по кредитному зобов`язанню протягом 35 днів з дня її надсилання на адресу боржника, тобто до 10.08.2025, змінивши таким чином строк дії кредитного договору. Розрахунок заборгованості по договору кредиту здійснено позивачем в межах зміненого строку дії договору. За таких обставин, суд вважає доведеним розмір заборгованості процентів за користування кредитними коштами в сумі 35318,88 грн. Отже, відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах та заборгованість по поверненню кредитних коштів. Крім того, відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування. Ураховуючи вищевикладене, а також встановлені в ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до задоволених позовних вимог- судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved