Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Син наразі проживає разом з нею, позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні. Між ними з відповідачем не досягнуто згоди щодо надання останнім допомоги на утримання сина в добровільному порядку. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Самостійно забезпечити такий рівень вона змоги не має. Відповідач є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі по 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дні пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Рух справи у суді Позовну заяву подано до суду 03.11.2025 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.12.2025 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Позиція учасників справи Позивач в судове засідання не з`явилась, разом з позовною заявою подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання, призначені на 19.12.2025 та 27.01.2026, не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу місця проживання відповідача, зареєстровану в установленому порядку. Однак поштове відправлення на 19.12.2025 повернулось на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене, виклик відповідача в судове засідання на 27.01.2026 року було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади. Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов від нього на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 15.05.2013 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.12.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 25.11.2023 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Згідно з довідкою голови квартального комітету №47 Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 16.10.2025 року №10, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , та є власником будинку. Разом з нею проживають її діти, син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] . Діти знаходяться на утриманні матері. Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади №2024/431 від 09.02.2024 року, [PERSON] , [INFO] , з 11.05.2017 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією витягу з реєстру територіальної громади №2025/015153316 від 15.10.2025 року, [PERSON] , [INFO] , з 02.02.2016 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 03.11.2025 року. Норми п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України вказують, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При визначенні розміру аліментів на дитину суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. Висновки за результатами розгляду справи З врахуванням вищенаведеного та з урахуванням рівності обов`язку батьків в утриманні своїх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1211 грн 20 коп судового збору.

Outcome: approved