Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач КП «Водоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі за текстом відповідачі), про стягнення заборгованості з оплати за централізоване водопостачання та водовідведення. В позові зазначив, що КП «Водоканал» є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які користуються послугами КП «Водоканал», водночас, вчасно за надання послуг не сплачують, внаслідок чого утворилася заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.04.2013 по 30.09.2025 в розмірі 40 450,75 грн, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Крім того, позивач просить стягнути понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 гривень. Ухвалою суду від 17.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судові засідання 16.12.2025, 21.01.2026 відповідачі не з`явилися, були повідомлені належним чином. 21.01.2026 від відповідачки [PERSON] надійшла заява, в якій вона зазначила, що частково сплатила заборгованість, визнала позов в частині несплаченої заборгованості, просила долучити до справи докази сплати заборгованості та розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення» № 546 від 28.10.1999 КП «Водоканал» є суб`єктом, уповноваженим на надання послуг з водопостачання та водовідведення. Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , підключена до мережі водопостачання та водовідведення. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується відповідями Департаменту адміністративних послуг, та є споживачами послуг, наданих позивачем. За адресою надання послуг відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з 01.04.2013 по 30.09.2025 позивачем були надані, а відповідачами за вказаною адресою спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення без будь-яких зауважень щодо їхньої якості. Згідно з випискою з особового рахунку № [NUMBER] за період з 01.04.2013 по 30.09.2025 заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення складає 40 450,75 грн, яка відповідачами не сплачена. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житла. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок в рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Згідно з ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з ст. 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з ст. 20 вказаного Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п. 1 ч. 3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно зі ст. 32 Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Частиною 1 статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд виходить з того, що квартира відповідачів була підключена до мережі централізованого водопостачання і водовідведення, ці послуги у зазначений період їм надавалися і ними споживались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не звертались, факт отримання вказаних послуг ними не оспорюється, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі не здійснювали оплату за надання послуг. Водночас, під час визначення обгрунтованості суми до стягнення, суд враховує, що відповідачка [PERSON] добровільно погасила частину заборгованості у розмірі 25 000,00 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями на вказану суму (п`ять квитанцій від 09.12.2025 на загальну суму 15 000,00 грн, 4 квитанції від 19.01.2026 на загальну суму 10 000,00 грн). Суд визнає докази погашення заборгованості перед позивачем належними та допустимими. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Враховуючи, що від позивача заява про уточнення позовних вимог не надходила, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме, в частині непогашеної заборгованості у розмірі 15 450,75 гривень. В решті позовних вимог (в сумі 25 000,00 гривень) позов задоволенню не підлягає з огляду на добровільну сплату заборгованості відповідачкою. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial