Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

27 жовтня 2025 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свої вимоги тим, що 17.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір № 00-9909214, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 11 500,00 грн., а останій зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію, проценти за користування ним в порядку та у строки, визначені договором. Кредитний договір №00-9909214 від 17.08.2024 підписаний в порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Для отримання кредиту відповідач зареєструвався на сайті кредитодавця, пройшовши процедуру ідентифікації/верифікації, йому було надано одноразовий ідентифікатор 26233, що є належним і допустимим доказом укладення правочину між сторонами. Таким чином, у кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Відповідно до умов кредитного договору, На виконання умов Кредитного договору, 17.08.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПРОФТГФД» на платіжну картку № [NUMBER] -ХХХХ-7971, таким чином Кредитодавець надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 11 500,00 грн. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 17.02.2025 згідно умов Договору факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 00-9909214 від 17.08.2024 на користь ТОВ «Юніт Капітал», відповідно до умов якого позивачем набуто права вимоги до Відповідача. Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого, сума боргу [PERSON] перед ТОВ «Юніт Капітал», згідно Договору факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал від 17.02.2025 склала у загальному розмірі 28 970,00 гривень, з яких: - 11 500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; -12 470,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 5 000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку за період 17.02.2025 - 01.10.2025.Позивач просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9909214 від 17.08.2024 у розмірі 23 970,00 грн., судові витрати по справі, які складаються з суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позов підтримує, та просить суд його задовольнити. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились, заяв, клопотань не надали. Представником позивача через підсистему «Електронний суд» було надано заяву про вступ у справу як представника 26.11.2025, однак станом на дату винесення рішення від представника жодних заяв не надходило. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Матеріали справи свідчать, що 17.08.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 00-9909214 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». 17.08.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №00-9909214, відповідно до п.1 якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надає позичальнику кредит у національній валюті вигляді кредитної лінії, сума ліміту кредитної лінії 10 000,00 грн, строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів, періодичність сплати процентів на кожний 25 день, стандартна процентна ставка за користування кредитом 1,45%, знижена процентна ставка 1,03% -застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, за умови належного виконання зобов`язань зі сплати процентів. Відповідно до п. 2.8 Кредитного договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту, шляхом перерахунку суми 10 000,00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) №4441-11ХХ-ХХХХ-7971. За надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити комісію в розмірі 15,00% від суми кредиту, що становить 1500,00 грн, яку позичальник зобов`язується здійснити в останній день повного погашення кредиту (п.1.6, 3.5 Кредитного договору). На виконання Кредитного договору ТОВ «МАКС КРЕДИТ» видало кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) №4441-11ХХ-ХХХХ-7971 через платіжну систему платіжного провайдера ТОВ «Профітгід», що підтверджується листом підтвердженням ТОВ «Профітгід», додатком до підтвердження про перерахування грошових коштів через вказаного платіжного провайдера, а також рухом коштів по картці. 17.02.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивачем укладено договір факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до якого на підставі Реєстру боржників права вимоги за Кредитним договором перейшли до позивача. Суду також надана платіжна інструкція від 21.02.2025 №288 про сплату фінансування за відступлення прав вимоги. Відповідно до Виписки з особового рахунка за Кредитним договором та детального розрахунку заборгованості, наданого позивачем, [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором у загальній сумі 28 970,00 грн, з яких 11 500,00 грн заборгованість за тілом; 12 470,00 грн заборгованість за відсотками, 5 000,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, відповідно до п. 6 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суд встановив, що Кредитний договір укладено за допомогою ІТС, частиною якої є офіційний вебсайті Товариства у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір підписано з боку відповідача одноразовим ідентифікатором, що отриманий нею на її фінансовий номер, зазначений при реєстрації, що відповідає приписам п. 6 ст. 3 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», п. 12 ч. 1 ст. 1, ст.17 Закону «Про електронні довірчі послуги». Отже, оскільки Кредитний договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». На виконання Кредитного договору Товариство надало відповідачу кредит в сумі 10 000,00 грн. Кредит надано через платіжну систему платіжного провайдера, що надає послуги позивачу. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором у розмірі 11 500,00 грн - заборгованості за тілом та 12 470,00 грн заборгованості за процентами обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення з відповідача 5 000,00 грн заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штраф) позивачем в прохальній частині позову не заявлено. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором в сумі 23 970,00 грн підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат представник позивача надав Договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, додаткову угоду №25770865976 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025, який містить деталізований розмір понесених витрат на правову допомогу на суму 7 000,00 грн. Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Підсумовуючи викладене, суд звертає увагу позивача на те, що понесені ним судові витрати повинні бути не лише фактично сплаченими та неминучими, а і обґрунтованими, тобто не завищеними та співмірними з критерієм складності справи. Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, яка вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Враховуючи, що рішення у справі ухвалене на користь позивача, нескладність справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та кількість підготовлених і поданих представником позивача до суду заяв по суті (лише позовна заява), їх складність та об`ємність, витрачений час, а також ту обставину, що адвокатом подано до суду кілька аналогічних позовних заяв, які практично є ідентичними за змістом, обґрунтуванням та викладеними обставинами, суд вважає, що сума витрат у розмірі 7 000,00 грн є завищеною. Відтак, на засадах співмірності та справедливості суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у сумі 4 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial