Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю " ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №71983417 у розмірі 17 841,12 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.07.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №71983417, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 11 000,00 грн, строком на 16 днів ( з 28.07.2025 по 12.08.2025 ), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.262%, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 10% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1100,00 грн). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. 16.09.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 16/09/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71983417 від 28.07.2025. У зв`язку з не виконанням відповідачем кредитних зобов`язань, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. 29.12.2025 судом відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, а також задоволено клопотання про витребування доказів. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просила про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 28.07.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71983417, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 11000,00 грн, строком на 16 днів (з 28.07.2025 по 12.08.2025), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.262%, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 10% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1100,00 грн), проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною),4 %/день, пеня на день 4%. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 27104. Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від "privatbank" за згодою [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) персональні данні останнього, в тому числі електронну адресу, на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис 27104 - 28.07.2025 22:13:58, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71983417 від 28.07.2025, виконав свої зобов`язання, зокрема надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 11000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Європейська платіжна система» про успішність платіжної операції та платіжною інструкцією №75d60325-fda6-4813-9b70-3f39abebfe50 від 28.07.2025. 16.09.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено Договір факторингу № 16/09/25 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71983417 від 28.07.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог №19/11/25-02 від 19.11.2025, заборгованість [PERSON] складає 17841,12 грн, з яких: 11000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 461,12 грн сума заборгованості за процентами, 1100,00 грн сума заборгованості за комісією, 5280,00 грн сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. На підтвердження виконання умов договору факторингу в частині сплати за договором, надано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579936539.1 від 19.11.2025, призначення платежу: Оплата згідно Договору факторингу №16/09/25 від 16 вересня 2025, Реєстр прав вимог № 19/11/25-02 від 19.11.2025 року без ПДВ. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.639 ЦПК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Нормами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», набувши статусу нового кредитора у Договорі позики №71983417 від 28.07.2025, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] про погашення наявної в нього заборгованості за вказаним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором, відомостей про погашення заборгованості відповідачкою повністю або частково не надано, позовні вимоги визнала, внаслідок чого утворилась заборгованість: 11000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 461,12 грн сума заборгованості за процентами, 1100,00 грн сума заборгованості за комісією, суд приходить до висновку про наявність порушеного права позивача, яке підлягає захисту, шляхом стягнення вказаної заборгованості з [PERSON] . Щодо стягнення з відповідача 5280,00 грн заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048цього Кодексу. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду на обґрунтування ухвали від 29.06.2022 також послався на Рішення Конституційного Суду України від 22.06.2022 у справі № 3-188/2020(455/20), у якому останній вказав, що приписи частини другої статті 625 ЦК України, першого речення частини першої статті 1050 ЦК України та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 цього Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі. Таке обґрунтування Рішення Конституційного Суду України збігається з висновками Великої Палати Верховного Суду. Саме тому, що приписи частини другої статті 625 та частини першої статті 1048ЦК України регулюють різні за змістом відносини, які не є взаємовиключними, кредитор після прострочення повернення кредиту може вимагати як сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання(які нараховуються за статтею 625 ЦК України як наслідок неправомірної поведінки боржника),так і сплати кредиту та процентів за наданий кредит, нарахованих до настання строку повернення кредиту(які нараховуються застаттею1048 ЦК України як наслідок правомірної поведінки сторін).Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 05.04.2023. Відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні, у зв`язку із збройною агресією російської федерації, в Україні уведено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в державі неодноразово продовжувався. Договір надання коштів у кредит №71983417 від 28.07.2025 був укладений під час дії воєнного стану, а тому у суду відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом після настання строку позики, як мірою відповідальності за неналежне виконання умов договору відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 5280,00 грн, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат. Ураховуючи, що відповідачка до початку розгляду справи по суті визнала позов, про що надала відповідну заяву, тому 50% судового збору , який підлягає розподілу з урахуванням часткового задоволення позову (1705,36 грн (70,40 %)), підлягає поверненню йому з державного бюджету, відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК України, а інша частина судових витрат по сплаті судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, відповідно до положень ч.1,2ст. 141 ЦПК України. Відповідно до норм ч.2ст.141ЦПКУкраїни інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Нормами ч.ч.2, 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані : договір про надання правової допомоги № 22-08/25/ДІЛ між ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та адвокатським об`єднанням «Ткаченко Юлія Олегівна» від 22.08.2025, Витяг з Акту №3-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, відповідно якого виконано робіт на суму 4500,00 грн, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579936563.1 від 11.12.2025, ордер на надання правничої допомоги серія АХ №1287256, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2099 адвоката Ткаченко Ю.О.. Вказані докази є належними та допустимими. Ураховуючи наведене, те, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, які понесені та належним чином підтверджені позивачем пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial