Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

07 листопада 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», як правонаступник АТ «Альфа-Банк» звернулося до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором, укладеним 28.03.2019 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] , у розмірі 28193,98 грн., а також судові витрати на судовий збір в сумі 3028,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200,00 грн. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» зазначило, що 28 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Акціонерне товариство «Альфа-Банк» виконало умови кредитного договору та надало можливість відповідачу користуватися кредитними коштами. Відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків, в результаті чого станом на 20.12.2021 року виникла заборгованість в сумі 28193,98 грн. 20 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 28.03.2019 року. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за зазначеним кредитним договором. За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 10.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживанням та через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло. Будь - яких інші заяви та клопотання відповідачем до суду не направлено. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 ЦПКУкраїни передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ст.280 ЦПК України та враховуючи, що позивач не має наміру вирішити спір з відповідачем шляхом мирного врегулювання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 28 березня 2019 року [PERSON] звернулась до АТ «Альфа-Банк» з анкетою заявою про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк». 28 березня 2019 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] була підписана оферта на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» та паспорт споживчого кредиту. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач підписанням акцепту підтвердила акцепт публічної пропозиції та укладення договору між нею та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку www.alfabank.ua, а також, що він ознайомився з положеннями законодавства України, що регулюють порядок відкриття, використання і закриття рахунків, надання та користування іншими послугами банку згідно з договором, в тому числі, зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах. Відповідно до умов Кредитного договору відповідачу [PERSON] було відкрито рахунок у валюті гривня, надано кредит шляхом встановлення Відновлювальної кредитної лінії, ліміт якої становить 200000,00 грн., доступна сума кредиту на момент укладення договору 10 000,00 грн., процента ставка складає 26%, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості. Відповідач користувалась кредитним лімітом відповідно до виписки по рахунку, вчиняла операції з 28.03.2019 року по 20.12.2021 року, періодично погашала заборгованість за кредитним договором. Таким чином, відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, чим порушує права позивача. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем, вбачається, що станом на 20.12.2021 року [PERSON] нарахована заборгованість за кредитним договором в розмірі 28193,98 грн. 20 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №4, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» передало в розпорядження Акціонерного товариства «Альфа-Банк» за плату, а Акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» право вимоги до боржників за договорами. Відповідно до Витягу Додатку до Договору факторингу №4 від 20 грудня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 28.03.2019 року в сумі 28193,98 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За таких обставин, відповідно до положень ст.55 ЦПК України, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» стало правонаступником АТ «Альфа-Банк» у зобов`язаннях за кредитним договором від 28.03.2019 року з [PERSON] .. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором від 28.03.2019 року у розмірі 28193,98 грн.. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідност.640 ЦК- договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. В ч.2 ст.625ЦКУкраїни передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. В ст.546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Враховуючи викладене,

Outcome: approved