Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

08.04.2022 року позивач звернувся в суд з позовом до приватного підприємства "ФруктЕксПол" про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та ПП «ФруктЕксПол» укладено договір безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 16 листопада 2018 року (далі - договір). Згідно з договором позивачем передано підприємству кошти в сумі 462568,00 грн без ПДВ (далі - сума фінансової допомоги). Факт надання позивачем суми фінансової допомоги товариству підтверджується відповідними квитанціями. Договором передбачено, що поворотна фінансова допомога піддягає поверненню відповідачем позикодавцю в строк до 27 січня 2022 року. Станом на 25 березня 2022 року не здійснено повернення грошових коштів. При цьому, відповідно до умов договору, строк виконання даного договору сторонами не продовжувався. Оскільки від ПП «ФруктЕксПол» не надходило пропозицій про відтермінування платежів або внесення змін до діючого договору, або укладення нового договору, така умисна бездіяльність підприємства є порушенням умов договору та норм чинного законодавства. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань, позивачем за допомогою засобів поштового зв`язку з кур`єрською доставкою було надіслано претензії про повернення суми боргу та копію договору безпроцентної фінансової допомоги від 16.11.2018 року. Станом на 25 березня 2022 року відповідачем не надано відповіді на претензію від 08.02.2022 та не здійснено повернення суми боргу. Просить стягнути з приватного підприємства «ФруктЕксПол» на його користь суму неповерненої фінансової допомоги, що складає 462568,00 грн, суму штрафу у розмірі 92513,60 грн, суму пені в розмірі 14447,30 грн та суму понесеного судового збору в розмірі 5695,30 грн. Також просить стягнути з ПП «ФруктЕксПол» на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою судді від 12.04.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 15 вересня 2022 року провадження у справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства "ФруктЕксПол" про стягнення грошових коштів було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 931/322/22 (провадження № 2/931/140/22) за позовом Приватного підприємства "ФруктЕксПол" до [PERSON] про визнання недійсним договору безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 16 листопада 2018 року. 19 жовтня 2023 року поновлено провадження у справі у зв`язку з набранням законної сили рішенням у справі № 931/322/22 (провадження № 2/931/140/22). 23.10.2023 року ухвалою суду було частково задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на автомобілі, належні ПП "ФруктЕксПол". 07 грудня 2023 року провадження у справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства "ФруктЕксПол" про стягнення грошових коштів зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 931/978/23 (провадження № 2/931/250/23) за позовом Приватного підприємства "ФруктЕксПол" до [PERSON] про визнання недійсним договору безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 16 листопада 2018 року. 12.02.2025 року поновлено провадження у справі для розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, що вирішено судом ухвалою суду від 17.02.2025 року. Крім того, ухвалою суду від 17.02.2025 року провадження у справі знову було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 931/978/23 (провадження № 2/931/250/23) за позовом Приватного підприємства "ФруктЕксПол" до [PERSON] про визнання недійсним договору безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 16 листопада 2018 року. 06 листопада 2025 року поновлено провадження у справі у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням (ухвали про залишення позову без розгляду) у справі № 931/978/23 (провадження № 2/931/250/23). Ухвалою суду від 07.01.2026 року у задоволенні клопотання представника відповідача Шевчука В.В. про зупинення провадження у справі у зв`язку оскарженням в касаційному порядку ухвали про залишення позову без розгляду у справі № 931/978/23 - відмовлено. Також ухвалою суду від 15.01.2026 року відмовлено узадоволенні клопотання представника відповідача - Шевчука В.В. про об`єднання в одне провадження справи № 931/141/22 за позовом [PERSON] до ПП "ФруктЕксПол" про стягнення коштів із справою № 931/977/25 за позовом ПП "ФруктЕксПол" до [PERSON] про відшкодування збитків, пов`язаних з виконанням трудового договору. Представник позивача у судовому засіданні 15.01.2026 року позов підтримав повністю із підстав, вказаних у ньому. Зазначив, що докази надання правничої допомоги він надасть після ухвалення рішення у справі. У судовому засіданні 15.01.2026 рокупредставник відповідача заперечив щодо задоволення позову повністю. Зазначив, що на період введення в країні воєнного стану неустойка не стягується згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є непропорційно великі. Просив у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні 15.01.2026 року судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у справі на 20.01.2026 року. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Так, 16 листопада 2018 року між [PERSON] та ПП «ФруктЕксПол» укладено договір безпроцентної поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п. 1.1. договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику безпроцентну повторну фінансову допомогу, а позичальник - повернути позику у визначений даним договором строк. Пунктом 2.1. договору визначено, що валюта по цьому договору - гривня, сума поворотної позики за даним договором 462568,00грн. Пунктом 2.3 договору визначено, що вказана в даному пункті сума може надаватись позикодавцем частинами на протязі дії договору. Відповідно до п.п. 3.1, 3.3, 3.5 договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 27.01.2022 року, повернення проводиться в безготівковій формі позичальником на картковий поточний рахунок позикодавця в банку. Днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування коштів на поточний рахунок позикодавця (а.с. 7-8). Отже, за своєю правовою природою договір поворотної фінансової допомоги є договором позики. На виконання своїх зобов`язань позивач перерахував на банківський рахунок боржника (позичальника) ПП «ФруктЕксПол» грошові кошти в загальній сумі 462568,00грн, в наступних розмірах та порядку: 16.11.2018 року на суму 82568 грн 00 коп. (банківська квитанція № 1415-3401-1410-2977); 16.11.2018 року на суму 290000 грн 00 коп. (банківська квитанція № 1415-3383-3705-4868); 28.01.2019 року на суму 90000 грн 00 коп. (банківська квитанція № 1488-4286-3622-9382) (а.с. 9-11). Тобто, позивач виконав свої зобов`язання повністю та перерахував боржнику грошові кошти, а останній їх отримав. Однак, позичальник грошові зобов`язання по договору не виконав. Грошові кошти не повернуті. В судовому порядку відповідач просив визнати недійсним договір безпроцентної поворотної фінансової від 16 листопада 2018 року у справах №931/322/22 та № 931/978/23, однак рішенням від 19.05.2023 року у справі №931/322/22, що набрало законної сили 26.09.2023 року, у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с.80-88), а ухвалою суду від 09.06.2025 року у справі № 931/978/23 позов ПП «ФруктЕксПол» до [PERSON] про визнання недійсним договору безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 16 листопада 2018 року залишено без розгляду. Ухвала суду набрала законної сили 03.10.2025 року (а.с.192-195). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із змісту позову та матеріалів справи вбачається, що 02.02.2022 та 08.02.2022 позивачем скеровувались до відповідача письмові претензії про повернення коштів, які останнім отримано (а.с. 14-22), разом з тим, грошове зобов`язання боржника не виконано належним чином. Загальний борг в сумі 462 568,00 грн не сплачений (не повернутий), строки повернення позики прострочені з 28.01.2022 року. Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови укладеного із позивачем договору, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 462568,00 грн, тому її слід стягнути з ПП «ФруктЕксПол». Разом з тим, позивачем зазначено, що загальна заборгованість відповідача перед ним, крім основної суми боргу (462568,00 грн), складється із штрафу в розмірі 92513,60 грн та пені - 14447,30 грн. Відповідно до п. 4.1. договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України. Пунктом 4.2 договору визначено, що за порушення строку повернення поворотної фінансової допомоги, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення та штраф в розмірі 20% від цієї суми. Отже, згідно з позовними вимогами, враховуючи умови п. 4.2 договору, позивач просить стягнути з боржника, крім боргу за поворотною фінансовою допомогою, ще пеню та штраф, як неустойку за порушення строку повернення позики. Однак, суд не може погодитися з одночасним застосуванням позивачем цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу з наступних підстав. Умовами укладеного між сторонами договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобов`язання. Із змісту позовної заяви вбачається що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на прострочення відповідачем виконання зобов`язання. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те ж порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення пені слід відмовити, позаяк встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач просить стягнути з відповідача штраф. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, а також від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17. З огляду на вищевикладене, на думку суду, не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача пені за прострочене зобов`язання в розмірі 14447,30 грн. Що стосується вимог про стягнення неустойки у вигляді штрафу, передбаченого п.4.2 договору, суд зазначає таке. Пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. В свою чергу, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19 був встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 та діяв з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. З 24 лютого 2022 року та по цей час на території України введений воєнний стан. Отже, на підставі приписів п.п. 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України нарахування позичальнику будь якої неустойки у період з 12 березня 2020 року по даний час не допускається. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути основну заборгованість за договором в сумі 462 568,00 грн. Враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 16 листопада 2018 року, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 462568,00 грн. Оскільки позов задоволено частково,тому витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 5 695,30 грн та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536,80 грн, всього на суму 6232,10 грн, на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 5 061,71 грн. Щодо вжитих судом ухвалою суду від 23.10.2023 року та чинних на даний час заходів забезпечення позову у справі в частині накладення арешту на автомобіль марки "Toyota Hilux", д.н.з. [NUMBER] , що належить ПП "ФруктЕксПол", суд зазначає, що згідно із ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Представником позивача у позовній заяві було зазначено, що попередній орієнтовний розмір витрат, що будуть понесені позивачем у зв`язку з реалізацією права на правничу допомогу становить 10000 грн. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Скориставшись положенням даної статті, представник позивача у судовому засіданні 15.01.2026 року зазначив, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть надані ним після ухвалення рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку про призначення судового засідання у даній справі для вирішення питання про судові витрати та надання позивачу строку - п`ять днів після ухвалення даного рішення суду, для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial