Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник АТ «Акцент-банк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 21.08.2024 року сторони уклали в електронній формі кредитний договір № АВН0СТ155101724221475885, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5500 грн 00 коп, строком на 36 місяців (до 20.08.2027 року) зі сплатою 85% річних, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти згідно з графіком платежів. У разі порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач повинна сплатити банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. При цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 % суми простроченого платежу. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених договором. Однак відповідач [PERSON] належним чином не виконував обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 25.09.2025 року у останнього виникла заборгованість у розмірі 10135 грн 40 коп, яка складається із: 5440 грн 23 коп - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 4139 грн 01 коп - загальний залишок заборгованості за процентами; 556 грн 16 коп - загальний залишок заборгованості за пенею. Просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість у зазначеному розмірі та понесені судові витрати у розмірі 2422 грн 40 коп. Представник позивача, АТ «Акцент-банк» у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, на адресу суду 13.01.2026 року повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу (а.с. 73). За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. 27.11.2025 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи та зібрані у ній докази приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.03.2024 року [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» (а.с. 10). Відповідач 07.03.2024 року у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» підтвердив своїм підписом та погодився з тим, що до укладення цієї угоди ознайомився з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням: www.a-bank.com.ua/terms, з інформацією, яка розміщується на вебсайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі, з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб; умови, передбачені ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», визначені в договорі та тарифах; дана анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням: https://a-bank.com.ua, між ним та АТ «А-Банк» становлять договір про надання банківських послуг зі строком дії у 90 років, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Також визнає, що простий або удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом документів на паперових носіях, погодився, що про зміну вартості послуги банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень через дистанційні канали обслуговування та підписанням цієї анкети-заяви підтвердив факт передачі йому другого примірника договору. Крім анкети-заяви, 07.03.2024 року [PERSON] підписав заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а.с. 11-12), яка разом з умовами та правилами надання банківських послуг становлять договір, в якій просив відкрити йому поточний рахунок та встановити кредитний ліміт на наступних умовах: вид послуги - відкриття та обслуговування поточного рахунку. До рахунку банк випускає безкоштовно (за виключенням іменної картки з фото, випуск якої становить 150 грн) платіжний інструмент у вигляді платіжної картки (п. 1.). За рахунком, що відкривається згідно з цією заявою, можуть здійснюватися операції: внесення/зняття коштів на/з рахунку/картки (готівковим або безготівковим шляхом) через каси та термінали самообслуговування; перекази з поточного рахунку/картки на інші рахунки/картки в банку та на рахунки/картки в інших банках України; перекази з поточного рахунку на рахунки фізичних та юридичних осіб у закордонних банках; розрахунки карткою (безготівкові розрахунки карткою) в торгово-сервісній мережі України та за кордоном, включно з інтернет-магазинами; інші платіжні операції, передбачені договором. За надання платіжних послуг, також інших послуг передбачених договором стягується плата згідно з тарифами банку. За операціями за рахунком встановлені ліміти відповідно до додатку 1 до цієї заяви. Окремі/додаткові ліміти та/або обмеження за платіжними операціями за карткою/рахунком можуть бути встановлені/змінені відповідно до вимог Національного банку України, Міжнародних платіжних систем Мastercard/VISA або банком. Списання банком коштів з рахунку здійснюється на підставі платіжних інструкцій встановлених форм, при виконанні кредитового переказу, дебетового переказу коштів за згодою клієнта, а також згідно з дебетовим переказом коштів без згоди клієнта в порядку та на умовах передбачених договором або законодавством України. Надаючи банку платіжну інструкцію клієнт підтверджує свою згоду з умовами договору та погоджується з виконанням банком операції передбаченої платіжною інструкцією (п. 2.). Відповідно до цієї заяви, вид кредиту - кредитний ліміт на поточний рахунок (п. 3.). Тип кредиту - кредитування рахунку (п. 4.). Мета отримання кредиту - споживчі цілі (п. 5.). Сума кредиту (ліміту) - від 1000 грн до 200000 грн. Ліміт до використання розраховується та встановлюється банком виходячи з внутрішніх процедур банку. Клієнт беззастережно погоджується із тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку встановлювати, зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що банк повідомляє клієнта шляхом надсилання повідомлень через дистанційні канали обслуговування (п. 6.). Пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4% на місяць. Проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу. Розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, за формулою: сума заборгованості * річну відсоткову ставку/360 днів (умовно) на рік (п. 7.). Строк кредитування (строк дії кредитного договору) 240 місяців (п. 8.). Порядок погашення - щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 5% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не більше повного розміру заборгованості за договором про споживчий кредит (п. 9.). Згідно п. 10. заяви, у випадку порушення клієнтом будь-якого із грошових зобов`язань: при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8 % у місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості (п. 10.1.). Штраф за несвоєчасне погашення кредиту та / або відсотків, який списується в день списання відсотків становить 50 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн; 100 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше; 500 грн + 5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по сплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою із порушеним строком більше ніж на 30 днів (п. 10.2.). Кредит надається клієнту відповідно до тарифів, які розміщуються на вебсайті банку у розділі «Картки» (п. 11.). Клієнт сплачує вартість платіжних операцій під час проведення таких операцій шляхом списання банком з поточного рахунку клієнта, суми винагороди відповідно до тарифів (п. 12.). Ця заява складена в електронній формі та підписується клієнтом цифровим власноручним підписом або удосконаленим електронним підписом у мобільному додатку ABank24 при підтвердженні оформлення кредиту. Між АТ «А-Банк» та [PERSON] 21.08.2024 року було укладено кредитний договір № АВН0СТ155101724221475885, шляхом підписання заяви про надання послуги «Швидка готівка», яка підписана ЕЦП, що перевіряється за допомогою відкритого ключа (а.с. 15, на звороті-16). Відповідно до заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101724221475885 від 21.08.2024 року [PERSON] на підставі особистого волевиявлення погодив отримання кредиту у сумі 5500 грн (п. 4), строк кредиту 36 місяців з 21.08.2024 року по 20.08.2027 року включно (п. 5), процентна ставка (фіксована) 85 % на рік (п. 6), розмір щомісячного платежу 430 грн 63 коп (п. 7). Відповідно до п. 9 заяви платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5169155129963607. Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 15502 грн 23 коп (п. 10). У випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу (п. 12). На підтвердження надання інформації споживачу до укладення договору про споживчий кредит позивач долучив до матеріалів позову паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка», яким [PERSON] підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування, який підписано відповідачем за допомогою кваліфікованого електронного підпису (а.с. 14, на звороті-15). Крім того, у паспорті споживчого кредиту зазначено: тип кредиту - беззалоговий; сума/ліміт кредиту - 5500 грн; строк кредитування - 36 місяців; спосіб та строк надання кредиту шляхом зарахування коштів на поточний рахунок клієнта з подальшою можливістю зняття коштів; Із таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки вбачається, що сума кредиту за договором 5500 грн, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період складає 15502 грн 23 коп, проценти за користування кредитом 10002 грн 23 коп (а.с. 17-18). Відповідно до меморіального ордеру № TR.38940245.33463.65455 від 21.08.2024 року АТ «А-Банк» здійснило видачу кредиту [PERSON] згідно договору № АВН0СТ155101724221475885 від 21.08.2024 року у сумі 5500 грн (а.с. 19, на звороті). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № АВН0СТ155101724221475885 від 21.08.2024 року заборгованість [PERSON] станом на 25.09.2025 року становить 10135 грн 40, з яких: 5440 грн 23 коп - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 4139 грн 01 коп - загальний залишок заборгованості за процентами; заборгованість за пенею 556 грн 16 коп. Проценти нараховано з 21.08.2024 року по 25.09.2025 року, що також стверджується випискою по кредиту (а.с. 19, 20). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 вищевказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Відповідачем у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного кредитним договором № АВН0СТ155101724221475885 від 21.08.2024 року Розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за тілом кредиту та процентами узгоджується з умовами кредитного договору. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами, як і не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості та свого розрахунку. Оскільки судом встановлено, що відповідач уклав кредитний договір, та взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати проценти за їхнє використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101724221475885 від 21.08.2024 року у сумі 5440 грн 23 коп - заборгованість за тілом кредиту, 4139 грн 01 коп - заборгованість за відсотками підлягають задоволенню. Позивач, звертаючись до суду, також просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею в сумі 556 грн 16 коп. Суд звертає увагу, що з 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. У даному випадку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101724221475885 від 21.08.2024 року, в загальному розмірі 9579 грн 24 коп, з яких: 5440 грн 23 коп - заборгованість за тілом кредиту, 4139 грн 01 коп - заборгованість за відсотками. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, відповідно до платіжного доручення № 6005315508873 від 25.09.2025 року, сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп (а.с. 36). Оскільки судом задоволено позов у розмірі 9579 грн 24 коп, що становить 94,51% від заявлених вимог в розмірі 10135 грн 40 коп, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2289 грн 41 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 509, 526, 527, 530, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1055, 1082 ЦК України,

Outcome: partial