Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі відповідач), у якому просить зобов`язати відповідача повернути їй кошти в розмірі 3000,00 грн за товар неналежної якості. В обґрунтування позову вказано, що 01.07.2025 позивач замовила смарт-годинник «MX1M3ZM/B [PERSON] 10 42mm Jet Black Al Black S8 S/M GPS» на маркетплейсі фізичної особи-підприємця [PERSON] (Інтернет-магазин під назвою: « [INFO] » в соціальній мережі «Instagram») та отримала товар через службу доставки «Нова Пошта». Оплату у розмірі 3000,00 грн позивач здійснила онлайн за допомогою банківської картки шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок [NUMBER] (отримувач ФОП [PERSON] , код отримувача [NUMBER] ). Після отримання товару позивач виявила суттєві невідповідності та несправності, а саме: корпус смарт-годинника мав сліди користування, експлуатації у вигляді мікроподряпин; мікрофон не працював належним чином, співрозмовника не чути; годинник не є оригінальним, тобто він є копією або підробкою. Товар не відповідав характеристикам, заявленим продавцем, та не відповідав вимогам належної якості відповідно до статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Після цього, позивач на маркетплейсі ФОП [PERSON] в соціальній мережі «Instagram» звернулась до менеджера Інтернет-магазину « [INFO] » з вимогою про повернення коштів за товар неналежної якості. Представник Інтернет-магазину відмовила в поверненні грошей. Відмова аргументована тим, що товар, який вже розпакований, перебував у користуванні (1 день) поверненню не підлягає, а також було вказано, що якість товару відповідає його ціні. З вимогою про повернення грошових коштів, позивач звернулась в строк, який не перебільшував 14 днів. Виявити несправності та невідповідності товару було неможливо, якщо не розкривати його пакування та не перевіряти справність роботи смарт-годинника. Крім того, оплата за товар позивачем була здійснена онлайн, що виключає можливість огляду товару до оплати. В порядку досудового врегулювання спору позивач на адресу відповідача надіслала заяву про повернення грошових коштів. Проте, ця вимога була проігнорована. Враховуючи вищезазначене, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 04.09.2025 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання 15.01.2026 не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи без її участі, позов просить задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідно до ч. 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання, в тому числі 15.01.2026, не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомив. А тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 16.00 год. 20.01.2026. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] придбала у ФОП [PERSON] смарт-годинник «MX1M3ZM/B Apple Watch Series 10 42mm Jet Black Al Black S8 S/M GPS» за 3000 грн. Згідно з платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» №0.0.4437722738.1, [PERSON] 01.07.2025 перерахувала ФОП [PERSON] 3000,00 грн, призначення платежу: сплата за товар. Згідно із відкритими даними у мережі Інтернет («Опендатабот») станом на 18.07.2025 [PERSON] з 13.04.2023 зареєстрований, як фізична особа-підприємець (ІПН [NUMBER] ). Основний вид діяльності: 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет. Інші види діяльності: Роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення, оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього. Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. Смарт-годинник «Watch 10s 42 ми срібний» отримано у відділенні логістичної компанії «Нова пошта» №15 у м. Тернополі 03.07.2025, що підтверджується відстеженням посилки роздрукованим 18.07.2025 із сайту «Нова пошта». До позовної заяви також долучено фотознімки упакування годинника та годинника у відкритому пакуванні. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Положення щодо прав покупців на отримання товару належної якості, яка гарантується продавцем закріплено також у статтях 673 та 675 ЦК України. Згідно частини 1 статті 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає вимогам договору купівлі-продажу. Частиною 1 статті 675 ЦК України передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу, а частина 2 цієї статті встановлює, що договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Подібні зобов`язання виробника (виконавця) прописані і в частині 1 статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів». Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені статтями 708 ЦК України та статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Частиною першою ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до частини третьої ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Відповідно до положень ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 569/222/21 зроблено наступний висновок: «Згідно із частиною першою статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього (покупця) покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару. Згідно із частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Частинами третьою та п`ятою статті 680 ЦК України передбачено, якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку. Якщо недоліки товару виявлені покупцем після спливу гарантійного строку або строку придатності, продавець несе відповідальність, якщо покупець доведе, що недоліки товару виникли до передання йому товару або з причин, які існували до цього моменту. Саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця. Для застосування встановлених законом санкцій за порушення умови договору про якість товару необхідно довести той факт, що товар є справді неналежної якості, має недоліки чи фальсифікований, тобто, виявлення цього факту слугує достатньою правовою підставою для покладення на продавця (виробника) відповідальності». Відповідно до приписів ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Відповідно до статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач придбала у відповідача смарт-годинник «MX1M3ZM/B Apple Watch Series 10 42mm Jet Black Al Black S8 S/M GPS» за ціною 3000,00 грн, через інтернет-магазин. Позивач стверджує, що після отримання смарт-годинника вона виявила дефекти: «корпус смарт-годинника мав сліди користування, експлуатації у вигляді мікроподряпин; мікрофон не працював належним чином, співрозмовника не чути; годинник не є оригінальним, тобто він є копією або підробкою». Проте, такі твердження позивача наявними у справі доказами не підтверджені. Долучена позивачем до позову фотографія цього не доводить. До того ж, у випадку встановлення наявності дефекту, позивач повинна довести, що такий виник до отримання нею товару у відділенні пошти, а не після розпакування відправлення. Під час спілкування із представником продавця у соціальній мережі «Instagram», останній повідомив позивача, що смарт-годинник є копією, у нього немає технічного та механічного дефекту, а якість звуку є характерною саме для такого виду девайсу. При цьому, продавець не може прийняти повернення товару, оскільки товар був розпакований та у користуванні. Позивач не заперечила використання годинника протягом одного дня. Судом не встановлено та стороною позивача до матеріалів справи не додано доказів дефектів товару, як і висновків про те, що такі дефекти виникли з вини саме виробника чи продавця товару, а не покупця в процесі експлуатації. Крім того, суд звертає увагу на те, що звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів в строк до 14 днів також наявними у справі доказами не підтверджене. Згідно з відстеженням посилки, товар отримано 03.07.2025 у відділенні пошти, тому 14-денний строк на обмін товару сплив 17.07.2025. Досудова претензія датована позивачем 21.07.2025, проте доказів направлення цієї претензії та/чи отримання її відповідачем позивач не надала. Також відсутні докази повернення самого годинника, який не влаштовує покупця, продавцю із вимогою розірвати договір купівлі-продажу та повернути кошти. За таких обставин, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Щодо судових витрат. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу , пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Так як у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати позивача покладаються на неї ж та їй не відшкодовуються, в частині судового збору компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, так як від сплати судового збору при зверненні до суду позивач звільнена на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач доказів понесення судових витрат суду не надавав, тому такі також відшкодовувати не слід.

Outcome: dismissed