Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області про відшкодування моральної шкоди, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 208100 гривень 00 копійок та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області № Д/8-6 від 30.08.2023 щодо адвоката Криворучко Л.С. порушено дисциплінарну справу. Рішенням КДКА від 25.10.2023 № Д/10-6 адвоката [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності, у вигляді зупинення права на здійснення адвокатської діяльності строком на один рік із 25.10.2023 по 25.10.2024. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №460/27546/23 позов [PERSON] до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури про визнання протиправними та скасування рішень задоволено повністю; визнано протиправними та скасувано рішення Кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області №Д/8-6 від 30 серпня 2023 року про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката [PERSON] ; визнано протиправними та скасувано рішення Кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області № Д/10-6 від 25 жовтня 2023 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката Криворучко Лариси Сергіївни. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі № 460/27546/23 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі №460/27546/23 змінено в частині мотивів задоволення позову; в решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі №460/27546/23 - залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою відповідача по даній справі. Позивач вказує, щопротиправне зупинення права позивача на здійснення адвокатською діяльністю, автоматично спричинило порушення цивільних прав позивача таких як право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло тощо, що безумовно автоматично призвело до спричинення позивачу моральної шкоди. Дії відповідача КДКА в Рівненській області принизили честь і гідність [PERSON] , її престиж та ділову репутацію, що завдає [PERSON] моральних переживань, порушено нормальні життєві зв`язки [PERSON] , значно погіршилось відношення оточуючих людей, суттєво зменшилась кількість потенційних клієнтів [PERSON] тощо, суттєво погіршилось ставлення до [PERSON] адвокатської спільноти у цілому, через [PERSON] переживає наднеймовірні моральні та емоційні страждання, погіршився сон, погіршилось самопочуття. Сукупний психологічний аналіз дозволяє визначити, що досліджувана ситуація виникла незалежно від волевиявлення позивача, призвела до проблемації її життя, що проявилося у інтенсивному емоційному стресі, виникнення у [PERSON] почуття розгубленості, обурення обставинами того, що сталося, почутті глибокого душевного болю. Вказує, що протиправними діями КДКА порушено звичний гармонійний стиль життя позивача, що потягло за собою певну зміну сімейних традицій, обмежило можливості побудови нових сімейних планів, призвело до необхідності пристосовуватися до нових, погіршених умов існування. Внаслідок протиправних дій КДКА, позивачу завдано значної моральної шкоди, в наслідок чого під час оформлення необхідних письмових документів, позивач відчувала моральне потрясіння від того, що пропрацювавши скільки років в системі адвокатури, [PERSON] змушена виправдовуватись перед адвокатською спільнотою та громадянами України, втрачаючи елементарну віру у справедливість. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю тривалий час знаходились у профілі [PERSON] в ЄРАУ, що негативно вплинуло і спливає на ділову репутацію позивача. Дії КДКА, пов`язані з протиправним зупиненням адвокатської діяльності [PERSON] негативно змінили родинні стосунки позивача, триваючі протиправні мобінг та булінг у період часу з 30.08.2023 року і по нинішній час включно продовжують морально та фізично знищувати позивача. Неправомірні дії КДКА призвели до душевних страждань позивача, стану постійного стресу, порушення звичних комфортних умов проживання його та членів сім`ї позивача, та спричиняє позивачу не лише моральні страждання, але і змусило та змушує звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу і емоційних затрат, що негативно впливає на здоров`я. Ухвалою суду від 26.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, з викликом сторін. 11.12.2025 представником відповідача Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області надано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача позов не визнає, просить відмовити у позові. Зазначає, що позивач вважає, що їй заподіяна моральна шкода у зв`язку із скасуванням в судовому порядку, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 по справі № 460/27546/23, зміненим в частині мотивів постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024, прийнятих щодо неї Дисциплінарною палатою КДКА Рівненської області рішень від 30.08.2023 №Д/4/8-6 та від 25.10.2023 №Д/10-6 про порушення дисциплінарної справи та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 1 рік з 25.10.2023 по 25.10.2024. Однак, вказані рішення дисциплінарної палати були скасовані судами лише з підстав відсутності належних доказів вручення [PERSON] повідомлення про проведення перевірки та рішень ДП КДКА, із одночасним зобов`язанням КДКА Рівненської області повторно розглянути ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 26.06.2023 по справі № 592/881/21 на дії адвоката Криворучко Л.С. При цьому, обов`язком дисциплінарних органів адвокатури під час розгляду скарг на дії адвоката є направлення адвокату повідомлення про проведення перевірки та прийнятих щодо адвоката рішень на адресу робочого місця адвоката або на електронну адресу адвоката, що було здійснено під час розгляду скарги на дії адвоката Криворучко Л.С. А отримання чи не отримання адвокатом надісланої їй кореспонденції є правом адвоката, яке не може бути перешкодою у проведенні перевірки та прийняття рішень за скаргами на його дії. Адвокат Криворучко Л.С. свої процесуальні права під час розгляду ДП КДКА Рівненської області ухвали Зарічного районного суду міста Суми від 26.06.2023 по справі № 592/881/21 на її дії: реалізувала шляхом направлення відводів, пояснень та клопотання про відкладення розгляду дисциплінарної справи. Окрім того, судові рішення у справі №460/27546/23 не встановлюють вини ДП КДКА у незаконному розгляді ухвали Зарічного районного суду міста Суми від 26.06.2023 по справі №592/881/21 на дії адвоката Криворучко Л.С. чи відсутності у її діях складу дисциплінарного проступку, оскільки скасовуючи рішення ДП КДКА Рівненської області №Д/4/8 від 30.08.2023 та №Д/10-6 від 25.10.2023 у справі № 460/27546/23 жодна судова інстанція не прийшла до висновку, що позивачка була притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення, яке вона не вчиняла. Тому, скасування у порядку адміністративного судочинства у справі №460/27546/23 рішень дисциплінарної палати на повторний розгляд скарги на дії адвоката не є підставою для відшкодування їй моральної шкоди, оскільки така шкода заподіяна не булла. Жодних доказів, які підтверджують негативні наслідки у зв`язку із прийняттям ДП КДКА Рівненської області за переліком, який декларує позивачка у своїй позовній заяві, не підтверджені належними та допустимими доказами. У період дії рішення ДП КДКА Рівненської області від 25.10.2023 №Д/10-6 щодо адвоката Криворучко Л.С. вже були чинні рішення інших дисциплінарних органів. У період зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, адвокат Криворучко Л.С. таку діяльність здійснювала у багатьох справах. Таким чином, рішення КДКА Рівненської області не створювало позивачці перешкод у здійсненні адвокатською діяльністю і таку діяльність вона здійснювала, незважаючи на застосовані щодо неї дисциплінарні стягнення. Заперечують щодо проведеного позивачем розрахунку розміру моральної шкоди, зазначаєть що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Жодних доказів, які підтверджують незаконність дій відповідача та завдання моральної шкоди позивачки у вигляді негативних наслідків, які вона декларує у своїй позовній заяві, не надано. Позивачка, маючи статус адвоката, має нести дисциплінарну відповідальність за допущені нею порушення під час здійснення адвокатської діяльності, та має усвідомлювати можливість проведення щодо неї дисциплінарними органами адвокатури перевірок за скаргами на її дії та прийняття рішень щодо неї як адвоката, на відміну від фізичної особи. Тому, виконання ДК КДКА Рівненської області своїх повноважень, які здійснювались у зв`язку із розглядом ухвали Зарічного районного суду міста Суми від 26.06.2023 по справі № 592/881/21 про неналежну поведінку адвоката Криворучко Л.С. як захисника у кримінальному провадженні, не можуть свідчити про порушення прав позивачки. Вважають, що скасування рішень дисциплінарної палати на повторний розгляд з підстав розгляду скарги на дії позивачки як адвоката через відсутність у справі доказів вручення повідомлення про перевірку та рішень ДП КДКА Рівненської області, не свідчить про правомірність дій самої позивачки як адвоката та про заподіяння їй моральної шкоди, так як позивачкою не надано суду як належних і допустимих доказів заподіяння такої моральної шкоди, як і доказів правомірності її дій як адвоката під час надання правничої допомоги у кримінальному провадженні, оскільки ухвала Зарічного районного суду міста Суми від 26.06.2023 по справі № 592/881/21 є видом судового рішення, яке підлягає обов`язковому виконанню та винесене саме через неналежну поведінку адвоката Криворучко Л.С. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача позов не визнав в повному обсязі, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши вступне слово позивача, представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області № Д/8-6 від 30.08.2023 щодо адвоката Криворучко Л.С. порушено дисциплінарну справу. Рішенням КДКА Рівненської області № Д/10-6 від 25.10.2023 адвоката [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності, у вигляді зупинення права на здійснення адвокатської діяльності строком на один рік з 25.10.2023 по 25.10.2024. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 по справі № 460/27546/23 позов [PERSON] до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури про визнання протиправними та скасування рішень, задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області №Д/8-6 від 30 серпня 2023 року про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката [PERSON] . Визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області № Д/10-6 від 25 жовтня 2023 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката [PERSON] . Зобов`язано Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Рівненської області повторно розглянути ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 26.06.2023 по справі № 592/881/21, яка надійшла супровідним листом Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 1070 від 07.07.2023 року з врахуванням правової оцінки наданої судом в рішенні. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі №460/27546/23 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі №460/27546/23 змінено в частині мотивів задоволення позову; в решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі №460/27546/23 - залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою відповідача по даній справі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Положеннями ст.16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України). Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20). По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої статті 23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)). Грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд враховує загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, які були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). Відповідно до правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року (справа №750/6330/17), у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. У постанові Великої Палати ВС від 15 грудня 2020 року № 752/17832/14-ц визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру. Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства (постанова ВП ВС від 1 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ (рішення від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України» (Novoseletskiy v. Ukraine, заява № 47148/99). Стаття 23 ЦК України є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до частини першої, третьої статті 12, частини першої, шостої статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON] довела порушення її прав, яке відбулось внаслідок винесення відповідачем Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Рівненської області відносно адвоката Криворучко Лариси Сергіївни рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на один рік. Позивач змушена була докладати додаткових моральних зусиль для захисту своїх прав шляхом звернення до судів з позовами для захисту своїх прав, зазнала інших втрат немайнового характеру, що полягають у тривалих стражданнях і приниженнях, хвилюванні, відчуття несправедливості, тривалій невизначеності, незручностях, пов`язаних з необхідністю змінювати свій звичний уклад життя, порушенні нормальних життєвих стосунків, в тому числі щодо доступу до професійної діяльності як адвоката; тривалістю порушення її прав незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності, оскільки значний проміжок часу вона повиннна була витрачати на захист своїх прав. Натомість відповідачем не доведена відсутність вини та не підтверджено належними доказами спричинення позивачу душевних страждань, переживань, стресу та відчуття невизначеності, порушення нормальних життєвих стосунків спричинених прийняттям КДКА Рівненської області рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке в подальшому було визнано протиправним та скасовано адміністративним судом. Згідно з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 20.04.2021 по адміністративній справі № 640/17351/19 зазначено «….Стосовно доводу, що факт застосування дисциплінарного стягнення вливає на ділову репутацію позивача, Верховний Суд уважає за необхідне наголосити, що дисциплінарна відповідальність завжди носить негативний характер щодо особи, до якої вона застосовується, з огляду на її характер, як захід примусу…..». Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Разом з тим, враховуючи, що не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, в результаті чого будь-який розмір моральної шкоди може мати суто умовний вираз. Визначаючи розмір грошового відшкодування, суд враховує характер правопорушення, особу потерпілого, тривалість періоду, протягом якого було порушено право позивача, глибину й тривалість завданих позивачеві душевних страждань, при цьому виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає, що стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача у розмірі 50000 грн. є належною сатисфакцією за завдані позивачу моральні страждання, а томупозовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 727,53 гривень.

Outcome: partial