Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, його поділ шляхом виділення частки з виплатою грошової компенсації. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 13 жовтня 2020 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у Приморському районному у місті Одесі Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про то складено відповідний актовий запис № 1865 від 13.10.2020 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . 14 травня 2021 року за договором купівлі-продажу, укладеним у ТСЦ 5153, на їм`я відповідача ( [PERSON] ) було зареєстровано автомобіль марки КІА, модель Mohave, номерний знак [NUMBER] , 2016 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова) - [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Станом на день звернення до суду, через погіршення сімейних відносин, позивачка звернулась з позовною заявою про розірвання шлюбу до Хаджибейського районного суду м. Одеси. Автомобіль знаходиться в розпорядженні відповідача, який перебуває за межами України та в добровільному порядку відмовляється врегульовані питання розпорядження об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Оскільки, вказане майно було придбане за час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, а тому дане рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. У зв`язку з цим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати спільним майном подружжя [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), автомобіль марки КІА, модель Mohave, номерний знак [NUMBER] , 2016 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова) - [NUMBER] та здійснити поділ автомобіль марки КІА, модель Mohave, номерний знак [NUMBER] , 2016 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова) - [NUMBER] , шляхом виділення його у власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та стягнення з нього на користь [PERSON] (РНОКПП- [NUMBER] ) грошової компенсації за одну другу частку ринкової вартості автомобіля в сумі 482793,33 грн. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 03.07.2025 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді від 21.10.2025 року підготовче провадження було закрито та справу було призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання призначене на 27.01.2026 року позивач та її представник не з`явились, однак представником позивача направлено заяву, в якій вона просила розглянути справу за її та позивача відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями наявними у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. По справі встановлено, що 13 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] районним у місті Одесі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1865 від 13.10.2020 року та видано Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 01.07.2025 року (справа № 521/7318/25) шлюб між сторонами було розірвано. Судом встановлено, що в період перебування у зареєстрованому шлюбі, 14 травня 2021 року за договором купівлі-продажу, укладеним у ТСЦ 5153, на їм`я відповідача ( [PERSON] ) було зареєстровано автомобіль марки КІА, модель Mohave, номерний знак [NUMBER] , 2016 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова)- [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Правовідносини між сторонами випливають із норм Глави 8 Сімейного кодексу України. Так, згідно приписів ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником траспортного засобу є [PERSON] . У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі такого поділу, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Засади шлюбу, а також правовідносини, які виникають із особистих немайнових та майнових прав та обов`язків подружжя, визначаються нормами СК України. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Отже, відповідно до статей 60, 69, 70 СК України спірний транспортний засіб сторонами набутий за час шлюбу за спільні кошти, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу у рівних частках. Але в силу положень ст. 71 СК України, враховуючи що спірний транспортний засіб є річчю неподільною, а також, що ним користується відповідач, а позивач бажає отримати компенсацію у розмірі половини ринкової вартості даного транспортного засобу. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині поділу транспортного засобу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 4827,93 грн. (за задоволені судом вимоги) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved