Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Представник позивача - адвокат Сечко Сергій Володимирович, діючи на підставі довіреності №0124-186 від 27.12.2024 в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача користь Приватного акціонерного товариства «СК «УСГ» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 9386,05 грн, та понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 24.10.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Chrysler», номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля «MITSUBISHI OUTLENDER», номерний знак [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.01.2024 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушення, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. На момент цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Chrysler» була застрахована в ПАТ «СК «УСГ». Згідно з умовами Полісу, ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату потерпілому страхового відшкодування у розмірі 9386,05 грн. Оскільки відповідач після скоєння ДТП самовільно залишив місце пригоди, то у позивача виникло право на стягнення з [PERSON] страхового відшкодування. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області Костюкової Т. В. від 14.11.2025 вказану справу передано до Городнянського районного суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 09.12.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. 14.01.2026 через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «СК «УСГ» Сечка С. В. надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо прийняття заочного рішення не заперечує (а. с. 41-43). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності судом задоволено. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення (а. с. 40). Відзиву на позов від відповідача не надійшло. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] у розумінні ст. 130 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не надав відзиву на позов, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію представника позивача по суті заявлених ним позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 січня 2024 року по справі № 751/9917/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 24.10.2023 о 15:00 у місті Чернігові по проспекту Перемоги, 33, зі сторони вул. Івана Мазепи в напрямку вул. Хлібопекарська, водій [PERSON] керував транспортним засобом «Chrysler», номерний знак [NUMBER] , та під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI OUTLENDER», номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.10А, п. 13.3. Правил дорожнього руху. Потерпілою особою є [PERSON] (а. с. 5-6). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 січня 2024 року щодо [PERSON] змінено в частині застосування адміністративного стягнення та накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу - 3400 грн. Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. (а .с. 7-8). Отже, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які підтверджені вказаними постановами суду, під час розгляду даної справи доказуванню не підлягають. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу засобом «Chrysler», номерний знак [NUMBER] , була застрахована ПАТ «СК «УСГ» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213438106, який діяв станом на 24.10.2023 (момент настання ДТП) (а. с. 9). Потерпілий [PERSON] 07.05.2024 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 12). На підставі заяви та доданих до неї документів було складено страховий акт № ОСЦВ-000000000002351 від 08.05.2024, яким встановлено суду страхового відшкодування - 9386,05 грн (а. с. 17). На підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 08.05.2024, ПАТ «СК «УСГ» здійснила виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] у розмірі 9386,05 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №67348 від 08.05.2024 (а. с. 17 зв.-18). За нормами ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв станом на день настання ДТП) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно із ч. 1 ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинний на день вчинення ДТП) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З боку відповідача відзиву на позов не надійшло, що свідчить про те, що останній не скористався своїм процесуальним правом як надати свою позицію щодо обставин справи, так і прийняти участь у судовому засіданні, а тому суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до статей 76, 81 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що вина відповідача у вчиненні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню, а встановлені та зазначені у цьому рішенні факти вказують на те, що позивач після проведення страхового відшкодування на користь третьої особи, набув право зворотної вимоги до відповідача, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 3028,00 грн, яка сплачена позивачем, підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved