Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи підставність позову тим, що 16.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі Позивач, ТОВ «БІЗПОЗИКА) та [PERSON] (далі Позичальник, Відповідач) укладено Договір № 418428-КС-001 про надання кредиту (далі Договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до якого ТОВ «БІЗПОЗИКА зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язувався їх повернути та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором, сторонами узгоджено розмір відсотків за користування кредитом, комісії, строк кредитування. ТОВ «БІЗПОЗИКА свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику грошові кошти в обумовленому договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку відповідача, тоді як останній у порушення взятих на себе зобов`язань часткового сплатив кошти, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 30.10.2025 року в розмірі 19 268,17 грн., з яких: 6 924,22 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 11 617,25 грн. - сума прострочених платежів по процентах; 726,70 грн. - сума прострочених платежів за комісією, а також понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн., які у добровільному порядку відповідач не сплачує. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не подав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 01.12.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувано у АТ "ПУМБ" докази, які містять інформацію на підтвердження перерахування грошових коштів відповідачеві на виконання умов кредитного договору. У судове засідання представник позивача не з`явився, в заяві просив про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач не з`явився у судове засідання, будучи повідомленим про дату, час і місце судового засідання за адресою місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку, про поважність причин неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає, що відповідач була належним чином повідомлений. Ураховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.10.2021 [PERSON] виявив намір на отримання грошових коштів у кредит заповнивши Анкету клієнта та прийнявши (акцепт) пропозицію оферти) щодо укладення Договору № 418425-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с.12, 15, 16). 16.10.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 418425-КС-001 про надання кредиту (а.с.17,18), відповідно до якого сторони узгодили, що кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в сумі 7000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (Далі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі Правила, а разом Договір). Сторони узгодили строк кредиту 24 тижні, процентна ставка є фіксованою та становить 1,08250000 процентів за кожен день користування Кредитом; комісія за надання кредиту 1 050,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту 7 000,00 грн.; термін дії договору до 02.04.2022; орієнтовану загальну вартість кредиту 17 520 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 7 371,52 грн. (а.с.17,18). У Розділі 3 Договору сторони узгодили Графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. На підтвердження позовних вимог позивачем надано до позову Паспорт споживчого кредиту (а.с.13,14), який містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Відповідно до Візуальної форми послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 418425-КС-001 (а.с.19), детально визначено час, дата вчинення дій та їх послідовність як товариства так і клієнта, опис дій та виконавців. Відповідно до підтвердження здійснення перерахунку грошових коштів (а.с.20), ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн. шляхом перерахування 16.10.2021 на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Факт передачі грошових коштів підтверджується інформацією наданою на виконання ухвали суду від АТ «Перший Український міжнародний банк» відповідно до якої картка № [NUMBER] відкрита на ім`я [PERSON] (а.с.76). Згідно виписки по рахунку № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] з 16.10.2021 по 02.04.2022 (а.с.77-83) підтверджено зарахування грошових коштів в розмірі 7000,00 грн. На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» позивачем надано розрахунок заборгованості за Договором № 418425-КС-001, відповідно до якого станом на 30.10.2025 року вона складає в розмірі 19 268,17 грн., що складається з: 6 924,22 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 11 617,25 грн. - сума прострочених платежів по процентах; 726,70 грн. - сума прострочених платежів за комісією (а.с.24-34). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 статтею 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір або інший правочин (пункт 1 частина 2 статті 11 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується, зокрема, Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно- цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі N 2-383/2010 (провадження N 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів недійсності вказаного вище кредитного договору матеріали справи не містять. За таких обставин, у співставленні до наданих суду доказів у контексті правових норм, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, отримання кредиту позичальником та користування грошовими коштами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача перед банком, який надано позивачем, оскільки контррозрахунку не надано, відповідач не подав відзив на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), як і жодних доказів на спростування укладення договору, отримання та використання кредитних коштів, розміру заборгованості, тощо. Приймаючи до уваги невиконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки усі умови кредитного договору сторонами були узгоджені у Договорі, по збігу строку кредиту нарахований розмір заборгованості позивачем не змінювався, відсотки не нараховувались. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України, а оскільки позов задоволено у повному обсязі, то витрати у вигляді сплаченого позивачем при звернення до суду судового збору суд присуджує із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved