Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 19.08.2023 Відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Олешниця, Нижньосілезького воєводства Республіки Польща, про що було зроблено актовий запис 0214011/00/АМ/2023/086273. Позивач у позові зазначає, що спільних дітей вони не мають. Підставою розірвання шлюбу позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них відсутні спільні інтереси, між ними втрачено почуття взаєморозуміння та любові, кожен живе своїм окремим життям, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, за на ведених обставин позивач вказує, що збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам сім`ї в цілому, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подала. 15.12.2025 в адресу суду надійшла заява відповідача, відповідно до якої вона позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Ухвалою суду від 10.11.2025 позовну заяву прийнято до провадження суду, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.08.2023, на що вказує Повний витяг з актового запису про шлюб серії AG4610794, виданий 29.08.2023 Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Вроцлав Республіки Польща (а.с.4-7), переклад якого на українську мову зроблено перекладачем Димовською А.К., а справжність її підпису засвідчено приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області та зареєстровано в реєстрі за №4969, 4970 від 30.10.2025. Зі змісту перекладу судом встановлено, що Витяг відповідає змісту свідоцтва про реєстрацію шлюбу, вказаний документ засвідчений Апостелем (а.с.9, 10). Згідно зі статтею 58 Закону України "Про міжнародне приватне право" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно зі статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків. Статтею 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно статтею 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Документом, яким встановлено безпосередні процедури легалізації шлюбу, укладеного за кордоном, є Наказ Міністерства юстиції України "Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні" N 52/5 від 18 жовтня 2000 року із змінами та доповненнями. Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів", набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року. Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ. Відповідно до статей 2, 3 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положеннями вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці цієї Конвенції. При цьому, Повний витяг з актового запису про шлюб є офіційним документом, що містить усі відомості з Державного реєстру актів цивільного стану, видається повноважним органом та є повною формою витягу, отож має таку ж юридичну силу як і свідоцтво про шлюб. Таким чином, зібрані у справі докази підтверджують дійсність шлюбу сторін цього спору на території України і не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення. Відповідно до статті 1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 Сімейного кодексу України). Частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За правилом частини другої статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взаємини сторін, враховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, втратили емоційний зв`язок як подружжя, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що шлюб сторін підлягає розірванню, оскільки існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Згідно із статтями 114, 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання про судові витрати суд вирішує у порядку Глави 8 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved