Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» ( далі - ТОВ «Коллект центр» ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20 липня 2021 року між ТОВ « Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладений в електронній формі шляхом підписання ним одноразовим ідентифікатором договір про споживчий кредит №3355582, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн, строком кредитування 30 днів, з 20 липня 2021 року по 19 серпня 2021, зі сплатою відсотків у розмірі 2,50 % в день, яка застосовується протягом строку кредитування, що становить 30 днів. В подальшому відсоткова ставка у розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним,яка застосовується з дня пролонгації. Також, 30 липня 2021 року між ТОВ « Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладений в електронній формі шляхом підписання ним одноразовим ідентифікатором договір про споживчий кредит №103093846, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн, строком кредитування 30 днів, з 30 липня 2021 року по 29 серпня 2021, зі сплатою відсотків у розмірі 1,50 % в день, яка застосовується протягом строку кредитування, що становить 30 днів. В подальшому відсоткова ставка у розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним, яка застосовується з дня пролонгації. 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29-11-102, а також 30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредними договорами, у тому числі за договором №3355582 від 20 липня 2021 року та договором №103093846 від 30 липня 2021 року, що укладені між ТОВ « Мілоан» та [PERSON] 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором №3355582 та договором № 103093846 , боржником в якому виступає відповідач [PERSON] . Відповідно до витягів з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №3355582 від 20 липня 2021 року на суму 74 320,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 64 800,00 грн - заборгованість за відсотками, 1 520,00 грн - заборгованість за комісією. За договором № 103093846 від 30 липня 2021 року на суму 88 500,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 77 500,00 грн - заборгованість за відсотками, 1 000,00 грн - заборгованість за комісією. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит №3355582 від 20 липня 2021 року на суму 65 120,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 55 600,00 грн - заборгованість за відсотками, 1 520,00 грн - заборгованість за комісією та стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 103093846 від 30 липня 2021 року на суму 77 000,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 66 000,00 грн - заборгованість за відсотками, 1 000,00 грн - заборгованість за комісією. Також просив стягнути понесені судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн. Відповідач [PERSON] не подав відзив на позов. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання представник позивача Ткаченко М.М. не з`явилася, просила справу розглядати за відсутності представника позивача, про що зазначила в позовній заяві. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, судові повістки повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст.223,280 ЦПК України. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи 20 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 3355582 ( далі - Договір ) (а.с. 9-13). [PERSON] підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) W12283, що зафіксовано у верхньому лівому куті першої сторінки оригіналу електронного договору. Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що акцепт договору позичальником [PERSON] здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора W12283, надісланого на номер телефону [NUMBER] (а.с. 22). Відповідно до пунктів 6.1., 6.3. Договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений і інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Приймаючи пропозицію товариства про укладення кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору ( Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів). Сума кредиту становить 8 000,00 грн (п. 1.2. Договору). Строк кредитування - 30 днів, з 20 липня 2021 року до 19 серпня 2021 року (п. 1.3., п. 1.4. Договору). Проценти за користування кредитом - 6 000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом ( п.1.5.2. Договору ). Стандартна ( базова ) процентна ставка складає 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом ( п.1.6. Договору). Пунктом 2.3. Договору передбачено пролонгацію строку кредитування, зокрема п.2.3.1.2. Договору визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування ( з урахуванням всіх пролонгацій ). Таке збільшення ( продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних ( базових ) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною ( базовою ) ставкою наведеною в п.1.6. Договору. Комісія за надання кредиту - 1 520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово. 20 липня 2021 року кредитні кошти в розмірі 8 000,00 грн перераховані на платіжну карту [NUMBER] , що підтверджується квитанцією ТОВ ФК «Елаєнс» (а.с.23). 30 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 103093846 ( далі - Договір ) (а.с. 26-30). [PERSON] підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) F47851, що зафіксовано у верхньому лівому куті першої сторінки оригіналу електронного договору. Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що акцепт договору позичальником [PERSON] здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора F47851, надісланого на номер телефону [NUMBER] (а.с. 39). Відповідно до пунктів 6.1., 6.3. Договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений і інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Приймаючи пропозицію товариства про укладення кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору ( Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів). Сума кредиту становить 10 000,00 грн (п. 1.2. Договору). Строк кредитування - 30 днів, з 30 липня 2021 року до 29 серпня 2021 року (п. 1.3., п. 1.4. Договору). Проценти за користування кредитом - 4 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом ( п.1.5.2. Договору ). Стандартна ( базова ) процентна ставка складає 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом ( п.1.6. Договору). Пунктом 2.3. Договору передбачено пролонгацію строку кредитування, зокрема п.2.3.1.2. Договору визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування ( з урахуванням всіх пролонгацій ). Таке збільшення ( продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних ( базових ) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною ( базовою ) ставкою наведеною в п.1.6. Договору. Комісія за надання кредиту - 1 000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово. 30 липня 2021 року кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн перераховані на платіжну карту [NUMBER] , що підтверджується квитанцією ТОВ ФК «Елаєнс» (а.с.40). 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором про споживчий кредит №3355582 від 20 липня 2021 року, боржником в якому виступає [PERSON] (а.с. 47-65) 30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором про споживчий кредит №103093846 від 30 липня 2021 року, боржником в якому виступає [PERSON] (а.с. 66-81). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал»» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договорами про споживчий кредит №3355582 від 20 липня 2021 року та №103093846 від 30 липня 2021 року, боржником в якому виступає [PERSON] (а.с. 82-106). Згідно з наданим позивачем розрахунками, заявлена заборгованість [PERSON] станом на 17 жовтня 2025 року: - за договором №3355582 від 20 липня 2021 року на суму 65 120,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 55 600,00 грн - заборгованість за відсотками, 1 520,00 грн - заборгованість за комісією (а.с.45); - за договором № 103093846 від 30 липня 2021 року на суму 77 000,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 66 000,00 грн - заборгованість за відсотками, 1 000,00 грн - заборгованість за комісією (а.с. 46). Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Слон Кредит»). Умови договорів приєднання розробляються фінансовою установою, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим фінансова установа має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та [PERSON] правовідносин у зв`язку з укладенням 20 липня 2021 року договору про споживчий кредит № 3355582 та укладенням 30 липня 2021 року договору про споживчий кредит № 103093846, перерахування кредитних коштів відповідачу в розмірі 8 000,00 грн та 10 000,00 грн відповідно, та наявності з його сторони невиконаних зобов`язань за цими договорами. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Позивачем надано належні та допустимі докази, що на підставі договору факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року та договору факторингу №30-11065 від 30 листопада 2021 року від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» до нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3355582 від 20 липня 2021 року та договором про споживчий кредит № 103093846 від 30 липня 2021 року. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Пунктом 2.1. договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року встановлено, що за цим договором кредитор ( ТОВ «Вердикт Капітал» ) передає новому кредитору (ТОВ «Коллект Центр») за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Отже відповідно до витягів з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3355582 від 20 липня 2021 року та договором про споживчий кредит № 103093846 від 30 липня 2021 року. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Оскільки взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит № 3355582 від 20 липня 2021 року та договором про споживчий кредит № 103093846 від 30 липня 2021 року позичальник [PERSON] не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Доказів погашення тіла кредиту матеріали справи не містять, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по тілу кредиту за договором про споживчий кредит № 3355582 від 20 липня 2021 року в розмірі 8 000,00 грн та договором про споживчий кредит № 103093846 від 30 липня 2021 року в розмірі 10 000,00 грн. Щодо нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, то суд зазначає таке. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів ( ст.627 ЦК України ). Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: partial