Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою в якій просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності за набувальною давністю на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 40,0 кв. м, житловою площею 30,0 кв. м, з надвірними будівлями та спорудами. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 1978 року безперервно володіє та користується житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 40,0 кв. м, житловою площею 30,0 кв. м, допоміжною площею, утримує будинок та приналежні до нього господарські споруди на правах власника, неодноразово робив у ньому ремонти, провів електропостачання, водопостачання, газопостачання, сплачує комунальні послуги, облаштував огорожу, зацементував двір, вів господарство. Всі свої зароблені грошові кошти витрачав на відновлення та належного стану домоволодіння, однак, на спірний будинок позивач не має правовстановлюючих документів, що створює ряд незручностей. У зв`язку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок у цілому за правилами набувальної давності, відповідно до статті 344 ЦК України, зазначаючи, що він добросовісно, відкрито та безперервно володіє майном протягом встановленого законом строку. На судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надано заяву про розгляд справи без їх участі. На судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, щопозивач з 1978 року позивач відкрито, безперервно володіє нерухомим майном житловим будинком за адресою [ADDRESS] . Вказана інформація підтверджується довідкою Тягинської сільської ради Херсонської області від 24.11.2025 № 1085. З 1978 року позивач проживає в житловому будинку, утримує будинок та приналежні до нього господарські споруди на правах власника, неодноразово робив у ньому ремонти, провів електропостачання, водопостачання, газопостачання, сплачує комунальні послуги, облаштував огорожу, зацементував двір, вів господарство. Всі свої зароблені грошові кошти витрачав на відновлення та належного стану домоволодіння, тобто добросовісно несе тягар утримання будинку. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 458094635 від 24.12.2025 права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за вказаним об`єктом нерухомого майна не зареєстровано. Зазначені обставини, як кожна окремо, так і в сукупності, свідчать про бажання позивачем на законодавчому рівні встановити право власності на будинок як і неможливість визнання за ним такого права, окрім як за зверненням до суду, з вимогою визнання права власності як за набувачем таких прав за набувальною давністю. Тобто позивач володіє спірним домоволодінням більше десяти років, при цьому набувши таке право добросовісно. Інших осіб, які претендують на це майно під час судового розгляду не встановлено. Згідно зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача засновані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов`язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ" № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач відкрито на протязі більше 10 років володіє і користується спірним житловим будинком, при тому, що відсутні інші особи, які можуть заявити про своє право на нього, позивач набув права на будинок за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України.

Outcome: approved