Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

31 жовтня 2025 року представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в особі директора звернулася до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області із позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 40 380,00 грн та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 грудня 2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір № 0973965300, який підписано електронним цифровим підписом. Відповідно до умов Договору позики перший фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником Заявки-Анкети, яка є невід`ємною частиною даного Договору позики. Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником ЗаявкиАнкети, які є невід`ємною частиною даного Договору. Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн, в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов Договору. Всі інші умови які визначають порядок і умови надання ТОВ «ІНФІНАНС» грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і позичальником викладені у правилах, з якими ознайомився Позичальник до укладення Договору, та які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту Оферти). Пропозиція (Оферта) на отримання 1 траншу згідно Заявки-анкети № 2628790809 від 21 грудня 2019 року в рамках Договору про надання позики № 0973965300 від 06 грудня 2019 року підписано позичальником 06 грудня 2019 року електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. 14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір № 14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0973965300. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0973965300. Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача станом на дату подання позовної заяви обліковується заборгованість, розмір якої становить 59 805,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 56 805,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 40 380,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 37 380,00 грн, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом.(а.с. 2-11) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2025 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання, в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору залучено до участі у справі ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ІНФІНАНС». (а.с. 121-123) Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити без участі представника, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. (а.с. 10) Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою проживання, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, судові повістки повернулися до суду без вручення з причин відсутності адресата за вказаною адресою. (а.с. 132, 140) Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином, відзив щодо позову з можливими запереченнями позовних вимог та заяв про розгляд справи без його участі не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Представники третіх осіб ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ІНФІНАНС» у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. (а.с. 125, 131, 138-139) Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06 грудня 2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0973965300, відповідно до умов якого Товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», які є невід`ємною частиною Договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами. Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за Договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем). Мета отримання кредиту для власних потреб. Кредит надається без умови його забезпечення. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень. За умовами п. 1.6 Договору сторони погодили, що за даним Договором процентна ставка фіксована в розмірі 1,75 %, що нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості. Розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. (п. 1.15 Договору) Перший Фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником Заявки-Анкети (Додаток № 5) та Додатка № 2 до Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору. В Заявці-Анкеті на отримання першого Фінансового кредиту (траншу) зазначено суму першого Фінансового кредиту та строк користування ним інші умови визначено у Додатку № 2. Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається Позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної Позичальником Заявки Анкети (Додаток № 5) та Додатку № 4, які є невід`ємною частиною даного Договору. В Заявці-Анкеті на отримання другого та наступних траншів кредиту зазначається сума кредиту (траншу), строк користування, у Додатку № 4 зазначається відсоткова ставка за кожен день користування кредитом, річна відсоткова ставка, загальна вартість такого кредиту (траншу), реальна річна процентна ставка та інше. (п.3.1 Договору) Підписавши Договір сторони погодили, що відносини між Товариством та позичальником з приводу: 1) умов надання та отримання кредиту; 2) порядку нарахування відсотків, повернення (погашення) кредиту, сплати відсотків та інших платежів за Договором; 3) порядку продовження/зміни строку дії користування поточним кредитом (траншем), пролонгації; 4) іншим умов, що стосуються обслуговування кредиту зі сторони позичальника, регулюються цим Договором, Правилами з усіма змінами, доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на Інтернет-сторінці (веб-сайті) Товариства за однією з наведених далі електронних адрес: www.moneyboom.ua, www.moneyboom.com.ua, Заявки-Анкети (Електронної заявки), а також умовами даного Договору. У випадку користування Позичальником Кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п.1.15 Договору або додатковими угодами між Сторонами, зобов`язання позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування Кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п. 1.15 цього Договору менша ніж 1,75 (одна ціла сімдесят п`ять сотих) відсотків від суми Кредиту (траншу) за кожен день користування Кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою, ставкою визначеною відповідно до п.1.15 Договору скасовуються з першого дня прострочення Кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом (траншем), а саме 1,75 (одна ціла сімдесят п`ять сотих) відсотків за кожен день користування Кредитом (траншем), починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення Кредиту (траншу). Причому, Сторони погодили, що Товариство має право застосувати до позичальника одноразовий штраф за неналежне виконання умов Договору, у зв`язку з неповерненням кредиту позичальником у обумовлений строк сторонами, який розраховується як сума залишку коштів за кожний день користування кредитом (траншем), в період строкового користування кредитом (траншем) помножена на відсоткову ставку, яка розраховується по формулі 1,75% мінус відсоткова ставка встановлена відповідно до п.1.15 Договору. (а.с. 12-18) За умовами розділу 8 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» строк користування першим кредитом (траншем) в рамках Фінансового кредиту може бути змінений на строк, що відповідає кількості днів першого кредиту (траншу), вказаного в Договорі. Строк користування другим та наступними кредитами (траншами) може бути змінений/ продовжений на строк, що відповідає кількості днів діючого кредиту (траншу). Продовження строку дії кожного з кредитів (траншів) здійснюється в разі дотримання наступних передумов: на момент подовження строку поточного кредиту (траншу) строк дії Договору не закінчився; повністю сплачено нараховані відсотки (у разі відповідної вимоги Товариства - штрафні санкції) за Основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту. Продовження строку дії поточного кредиту (траншу) здійснюється виключно за умови попередньої оплати відсотків (у разі наявності сплати штрафних санкцій на вимогу Товариства) за фактичну кількість днів користування кредитом (траншем). Перебіг нового (зміненого) строку користування поточним кредитом починається з дня погашення нарахованих за фактичне користування відсотків за поточним кредитом, в тому числі і прострочених, та сплати, на вимогу Товариства, пені (в разі наявної простроченої заборгованості). Кількість продовжень строку дії кредиту (траншу) не обмежена за умови дотримання вимог п. 8.3. Підтвердженням волевиявлення Позичальника щодо застосування зміни строку користування поточним Кредитом (траншем) на умовах Договору є факт погашення відсотків, в т.ч. прострочених, та сплати, на вимогу Товариства, пені (в разі наявності) за фактичне користування Фінансовим кредитом у повному обсязі. Сплата нарахованих відсотків та пені (в разі наявності вимоги Товариства про її сплату) сплачується одночасно одним платежем. У разі якщо Позичальник прострочив повернення всіх належних до сплати платежів у строк з урахування Пролонгації, то такий строк Пролонгації вважається анульованим. У такому випадку заборгованість у повному обсязі вважається простроченою з дня (дати), наступного за днем, коли така заборгованість мала бути сплачена без урахування зміни строку користування поточним Кредитом (траншем). (а.с. 22-31) 21 грудня 2019 року на підставі Заявки-анкети № 2628790809 [PERSON] шляхом пропозиції акцептував оферту на отримання 3 траншу в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0973965300 від 06 грудня 2019 року. Відповідно до умов викладених в Оферті, підписаної електронним підписом «9g1g7j», розмір кредиту траншу складає 3 000,00 грн, що надається на 30 днів, з відсотковою ставкою 1,75 % за один день користування кредитом, з реальною річною процентною ставкою за кредитом (траншем) 638,75 %. Всі інші умови викладені у Правилах та Договорі надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0973965300 від 06 грудня 2019 року. (а.с. 19-21) Після прийняття пропозиції 21 грудня 2019 року відповідач отримав кредит у сумі 3 000,00 грн на свою платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 4255_25908142728 від 08 вересня 2025 року про перерахування коштів. (а.с. 32) У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов Договору станом на 14 липня 2021 року заборгованість за договором становить 33 030,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами 30 030,00 грн, проценти за користування кредитом нараховані за період з 21 грудня 2019 року по 14 липня 2021 року, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором. (а.с. 34-44) 14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 0973965300, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] , що вбачається з договору факторингу, акту приймання-передавання реєстру боржників від 14 липня 2021 року, реєстру боржників. За умовами п. 2.3 Договору факторингу № 14-07/21 за договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрі боржників.(а.с. 47-62) Таким чином, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 0973965300, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] , в розмірі 33 030,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами 30 030,00 грн , що відображено в реєстрі боржників. (а.с. 59-62) За період з 14 липня 2021 року по 05 грудня 2022 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» проведено донарахування процентів у розмірі 26 775,00 грн, тому заборгованість станом на 10 січня 2023 року склала 59 805,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 30 030,00 грн, нараховані відсотки згідно кредитного договору 26 775,00 грн, що відображено в розрахунку заборгованості станом на 10 січня 2023 року. (а.с. 45) 10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору № 10-01/2023, в тому числі за Договором № 0973965300, що укладений між ТОВ ««ІНФІНАНС» та [PERSON] , що вбачається з договору відступлення прав вимоги, акту прийому-передачі реєстру боржників від 10 січня 2023 року та реєстру боржників. (а.с. 63-83 ) Отже, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 0973965300, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] , в розмірі 59 805,00 грн, з яких: 3 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 56 805,00 грн заборгованість за процентами, що відображено в реєстрі боржників. (а.с. 79-83) З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», станом на 17 жовтня 2025 року слідує, що до стягнення заявляється заборгованість у розмірі 40 380,00 грн, що складається з: 3 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту (на дату відступлення права вимоги та на дату розрахунку), 37 380,00 грн заборгованості за відсотками (станом на 30 листопада 2021 року). (а.с.46) Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Згідно ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відступлення права вимоги підтверджується договорами, реєстрами боржників за такими договорами, які містять інформацію про відповідача (його прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, номер договору, суму заборгованості). Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З досліджених судом договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0973965300 від 06 грудня 2019 року та оферти на отримання 3 траншу в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 2628790809 від 21 грудня 2019 року, підписаної відповідачем електронним підписом «9g1g7j», визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до умов договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0973965300 від 06 грудня 2019 року та акцепту оферти від 21 грудня 2019 року сторонами узгоджено строк користування кредитом у розмірі 3 000,00 грн, що становить 30 днів, з відсотковою ставкою 1,75 % за один день користування кредитом. У розділі 8 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», затверджених наказом від 11 травня 2019 року № 11/1 директора ТОВ «ІНФІНАНС», визначено умови пролонгації кредиту. Станом 19 січня 2020 року (на дату закінчення строку користування кредитом), відповідачем не сплачено тіло кредиту та не повернуто проценти за 30 днів користування ним, у зв`язку з чим пролонгація строку користування кредитом не відбулась, тобто не відбулось перебігу нового (зміненого) строку користування поточним кредитом, що визначено умовами договору та Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» та відображено в розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ІНФІНАНС». Матеріали справи не містять доказів про пролонгацію строку користування кредитом. Отже, нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування є безпідставним, а тому проценти в даному випадку нараховуються за 30 днів користування кредитом. Нарахування і стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК та висновкам Верховного Суду. Так, відповідно до правових висновків, що викладені у Постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року № 910/18943/20 визначено, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не заявляло вимоги про застосування судом ч. 2 ст. 625 ЦК. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 дійшла до висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК. У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. ( п. 35 Постанови) Окрім того, в п. 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК. Тобто, згідно з позицією Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК. Таким чином, доводи представника позивача, викладені у позовній заяві, що оскільки відповідачем не було дотримано виконання вимог щодо повернення позики в 30-денний строк, тому відсотки за користування кредитом нараховуються протягом строку дії договору, а саме протягом 3 років, відхиляються судом, оскільки спростовуються вищенаведеними обґрунтуваннями. Крім того, суд зауважує на тому, що нарахування відсотків ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитним договором № 0973965300 після укладення Договору факторингу № 14-07/21 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» проведено всупереч умовам договору факторингу, відповідно до умов якого фактор набуває право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрі боржників. Отже, суд, оцінивши надані докази та встановивши, що відповідач не виконав взяті на себе грошові зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним договором, ні новому, ні попереднім кредиторам, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в межах строку користування кредитом, а отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 4 575,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами 1 575,00 грн (30 днів). При поданні позову позивачем заявлено вимогу про відшкодування йому за рахунок відповідача понесених судових витрат, які складаються зі сплаченого судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу у сумі 16 000,00 грн. Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного. За ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. На підтвердження понесення позивачем судових витрат на правничу правову допомогу суду представлено докази, а саме: Договір № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги № 1856 від 01 вересня 2025 року, витяг з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2025 року, який включає в себе такі види допомоги: 1) надання усної консультації з вивчення документів на суму 4 000,00 грн (2 години*2000,00 грн); 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду на суму 12 000,00 грн (4 години*3000,00 грн). Загальна вартість послуг склала 16 000,00 грн. (а.с. 93-100) Відповідачем [PERSON] до суду не подавалось клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат, суд виходить з наступного. Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так, у своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим, суд враховує, що позовні вимоги ґрунтуються на стягненні кредитних коштів, що виникло з правочину, укладеного у електронній формі. За своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною і однотипною. Справа є малозначною, її розгляд здійснено судом в судовому засіданні без присутності учасників справи. Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 16 000,00 грн є необґрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат. Враховуючи обсяг та зміст позовних вимог, складність справи, обсяг виконаних робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в межах 5 000,00 грн, оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи та зміст процесуальних дій, вчинених адвокатом. В силу до ч.ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 274,46 грн (11,33 %) та витрати на професійну правничу допомогу відповідно у розмірі 566,50 грн (11,33 % ). На підставі викладеного,

Outcome: partial