Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №134220 від 06.07.2020 року в розмірі 5200,00 грн., що складається з 1000,00 грн. заборгованості за сумою кредиту, та 4200,00 грн. заборгованості за процентами, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати понесені на професійну правову допомогу. На обґрунтування позову вказано, що позовні вимоги мотивовані тим, що 28.10.2021 року між ТОВ «Займер» і [PERSON] був укладений кредитний договір №134220 про надання фінансового кредиту, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), надісланого на номер телефону відповідача. Сума виданого кредиту становить 1000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна ставка - 2% в день або 730% річних. Згідно виписки з особового рахунка за цим кредитним договором, станом на 31 січня 2025 року загальний розмір заборгованості становить 5200,00 грн, з яких 1000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4200,00 грн. - заборгованість за процентами. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до [PERSON] .. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 29.07.2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . Представник позивача ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно, в позовній заяві просив слухати справу у відсутності представника, не звперечує протии винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не подав, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. ст. 280, 281 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 06.07.2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту №134220 . Договір укладено в електронній формі та підписано [PERSON] електронним підписом КL1937 (а.с. 23-27). За умовами договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, що передбачені договором на наступних умовах: сума кредиту становить 1000,00 грн, строк на який надається кредит 30 днів, тобто до 04.08.2020 року. За користування кредитом відповідач сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. З довідки про ідентифікацію встановлено, що [PERSON] ідентифікований ТОВ «Займер». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі. Одноразовий ідентифікатор КL1937, який був надісланий 06.06.2020 на номер телефону відповідача (а.с.17). Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» №846/04 від 09.04.2025 року, відповідно до якої 06.07.2020 року на платіжну картку відповідача [NUMBER] , емітовану PRIVAT BANK було перераховано кредитні кошти в сумі 1000,00 грн (а.с.39). 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до [PERSON] ( а.с. 28-38). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 року, та виписки з особового рахунку за кредитним договором №134220 від 06.07.2020 року, ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 5200,00 грн, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 1000,00 грн та простроченої заборгованості за процентами 4200,00 грн.(а.с.15, 16). 31 січня 2025 року за вих. №б/н ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» направило на адресу [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором. У повідомленні зазначено, що новим кредитором стало ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу», яке має право на отримання від відповідача погашення заборгованості за кредитним договором №134220 від 06.07.2020 року в сумі 5200,00 грн., яку просить сплатити на рахунок ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» за реквізитами, які зазначені у повідомленні. За частиною 1 статті 205 ЦК Україниправочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). За абзацом 2 частини 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин сьомої та дванадцятоїстатті 11 Закону України «Про електронну комерцію»електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першоюстатті 1048 ЦК Українивстановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, до спірних правовідносин суд засновує вимогистатті 516 ЦК України, де зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Після укладення між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» договору відступлення прав вимоги № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, позивач направив на адресу позичальника повідомлення від 31 січня 2025 року за вих. №б/н про відступлення прав вимоги за кредитним договором №134220 від 06.07.2020 року. У повідомленні зазначено, що на дату відступлення заборгованість за цим договором перед новим кредитором складає 5200,00 грн., яку просить сплатити за поданими реквізитами. Суд розцінює це повідомлення, як вимогу нового кредитора сплатити заборгованість по кредитному договору №134220 від 06.07.2020 року. Разом з тим, при укладенні кредитного договору, сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертоїстатті 263 ЦПК Українимає бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору про надання фінансового кредиту №134220 від 06.07.2020 року сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто до 04.08.2020 року. Дата надання кредиту 06.07.2020 року. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 600,00 грн. виходячи з розрахунку: 1000 грн. (тіло кредиту) х 2 % (процентна ставка за день користування) х 30 днів (строк кредитування). Доказів того, що клієнт ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що [PERSON] повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного договору про надання фінансового кредиту, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №134220 від 06.07.2020 року у розмірі 1600,00 грн, з яких: 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 600,00 грн. заборгованість за відсотками. Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 745,35 грн. пропорційно частині задоволених позовних вимог. Крім того, представник позивача 29.12.2025 року направив до суду заяву про розподіл судових витрат , а саме просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову професійну допомогу в розмірі 10500,00 грн . Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги, представник позивача надав копію договору про надання правничої допомоги від 29.12.2023 року, копію додаткової угоди від 27.12.2024 року до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, копію акта про отримання правової допомоги від 16.12.2025 року, копію платіжної інструкції №37165 від 31.03.2025 року про оплату 10500,00 грн за правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, копію платіжної інструкції №39854 (а.с.18-21, 22, 65, 66, 67). Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, засад розумності, виваженості та справедливості, а також те, що позов задоволено частково (30,76%), приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу з 10500,00 грн. до 3000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial