Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Держави України в особі ГУНП України в Полтавській області, в якому прохав: визнати висловлювання старшого слідчого, слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Чалова Владислава Віталійовича: «чорт, їдь сюди», що адресоване [PERSON] таким, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] ; стягнути з Держави України в особі Головного управління Національної поліції України в Полтавській області компенсацію за заподіяну старшим слідчим слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Чаловим Владиславом Віталійовичем моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.; стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.; стягнути з відповідачів усі документально підтверджені судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що він інколи ремонтує автомобілі громадян на підставі цивільно-правових угод. 30.08.2024 року йому зателефонувала знайома [PERSON] , яка працює колористом за адресою: [ADDRESS] , у якої він іноді замовляє фарбу, та повідомила, що його розшукує поліцейський, після чого передала йому телефон для розмови з ним. При встановленні зв`язку, поліцейський представився слідчим [PERSON] та почав його в зухвалій формі розпитувати про місцезнаходження одного транспортного засобу. У ході діалогу він повідомив, що перебуває не у Полтаві та вважає недопустимою таку манеру спілкування, після чого особа, яка представилася слідчим [PERSON] , сказала йому: «Чорт, їдь сюди» і поклав слухавку. Він відразу зателефонував [PERSON] і попросив передати слухавку поліцейському, але зі слів [PERSON] він відмовився з ним розмовляти. В ході розмови разом з ним була присутня [PERSON] , яка чула усю розмову, оскільки телефон був увімкнений на режим «гучної мови». Того ж дня він звернувся до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо проведення службового розслідування за фактом здійснення неправомірних дій працівником поліції. За змістом Висновку службового розслідування відомості, викладені у зверненні [PERSON] визнано такими, що знайшли своє підтвердження. У діях старшого слідчого [PERSON] маються ознаки дисциплінарного проступку. За порушення службової дисципліни старшого слідчого [PERSON] заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді догани. Наказом ГУНП в Полтавській області від 08.10.2024 року № 102 «Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності, начальником, полковником поліції [PERSON] наказано оголосити догану за недотримання вимог посадової інструкції, Дисциплінарного статуту, що виразилося у порушенні дисципліни під час спілкування з громадянином по телефону під час виконання службових обов`язків. Вказує, що [PERSON] , звернувшись до нього у принизливій формі, допустив приниження його честі, гідності та ділової репутації, чим завдав сильних душевних переживань та фактично підірвав його репутацію (авторитет) перед його знайомими , а саме [PERSON] та [PERSON] . Після їхньої розмови з [PERSON] , він через [PERSON] запитував чи бажає [PERSON] вибачитися за свої образливі слова перед ним, на що отримав категоричну відмову. Зазначає, що є добропорядною, ввічливою людиною і звик до поваги та етичного ставлення до себе, тому сприймає цю образу як серйозне порушення професійних, етичних, людських норм збоку поліцейського. Чутки про цей інцидент поширилися і до його знайомих, що порушило його душевну рівновагу і спокій, а також викликало постійні переживання, втрату поваги та авторитету, що змусило його вживати заходи щодо відновлення своїх прав у судовому порядку. Також він втратив довіру до правоохоронних органів, адже [PERSON] , як працівник правоохоронних органів, уособлював закон і порядок. З метою відновлення своїх особистих немайнових прав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 06 грудня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Від відповідача ГУНП в Полтавській області надійшов відзив на позов, в якому прохав відмовити у задоволенні позову. Вказав, що [PERSON] посилається на те, що [PERSON] допущено висловлювання в його адресу у недопустимій та принизливій формі, що принизило його честь, гідність і ділову репутацію. Однак, під час службового розслідування за зверненням [PERSON] щодо можливих неправомірних дій з боку старшого слідчого Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області [PERSON] було допитано ряд осіб, яким було відомо про події 30.08.2024, зокрема, оперуповноважений сектору розкриття незаконного заволодіння транспортними засобами відділу кримінальної поліції Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області майор поліції [PERSON] та оперуповноважений сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції [PERSON] , які повідомили, що [PERSON] розмовляв з [PERSON] коректно, без образ та вживання ненормативної лексики в бік абонента, з яким вів розмову по телефону. Разом з тим, після розмови старший слідчий віддав телефон працівниці СТО та повідомив всім працівникам, що в розмові з [PERSON] останній говорив образливі слова в його адресу та говорив «ти хто такий» і інші принизливі речі. Таким чином, позивачем не надано жодних допустимих доказів того, що [PERSON] звертався до [PERSON] у недопустимій формі, тому позов є необґрунтованим. Також вказує, що позивачем не доведено факту наявності моральної шкоди, факту протиправних діянь ГУНП в Полтавській області, наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діяннями ГУНП в Полтавській області та завданою шкодою. Також вказав, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більше, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Однак, зі змісту позовної заяви не вбачається, на які обставини посилається позивач, визначаючи розмір моральної шкоди. Отже, обставини, на які посилається позивач, є недоведеними. Ухвалою суду від 18 березня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача ГУНП в Полтавській області про зупинення провадження по справі відмовлено. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій прохав позов задовольнити. Вказав, що позиція ГУНП в Полтавській області, що нібито [PERSON] не надав належних і допустимих доказів щодо порушення його особистих прав не узгоджується із матеріалами справи, які фактично створені самим ГУНП в Полтавській області. З тверджень ГУНП в Полтавській області слідує, що Дисциплінарна комісія нібито діяла недобросовісно та протиправно, адже за результатами її службової діяльності (службового розслідування), старшого лейтенанта поліції [PERSON] було нібито безпідставно притягнуто до відповідальності. Вважає, що лише сама по собі наявність Висновку службового розслідування є документальним підтвердженням протиправних дій [PERSON] . В свою чергу Наказ ГУНП в Полтавській області від 08.10.2024 року №102 «Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності» є актом індивідуальної дії щодо [PERSON] , який несе для нього правові наслідки, але не фіксує протиправну подію, яка вже була встановлена в ході службового розслідування. Тобто Наказ № 102 від 08.10.2024 є наслідком встановлених обставин, яке у даній справі відповідач необґрунтовано заперечує. Звертає увагу, що покази майора поліції [PERSON] та капітана поліції [PERSON] не заслуговують на увагу, адже не відповідають обставинам справи. Зауважує, що саме [PERSON] звернувся до РУП ГУНП в Полтавській області в той же день щодо проведення службового розслідування; якби покази [PERSON] та [PERSON] відповідали дійсності, тоді б Дисциплінарна комісія не встановила б того, що зазначені [PERSON] обставини знайшли своє підтвердження; членів Дисциплінарної комісії не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності; також вказує про заінтересованість [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони перебували у підпорядкуванні [PERSON] . Отже, відповідачами не спростовано того, що [PERSON] було заподіяно шкоди честі, гідності та діловій репутації, позовні вимоги підлягають задоволенню. Вказує, що визначаючи розмір моральної шкоди, [PERSON] не мав на меті збагатитися, оскільки має достатній рівень достатку. У нього була підірвана довіра до працівників правоохоронних органів, що і стало мотивом звернення до суду. Від відповідача ГУНП в Полтавській області до суду надійшли заперечення, в яких вказує, що [PERSON] скористався своїм правом на оскарження дисциплінарного стягнення, подавши позов до Полтавського окружного адміністративного суду. В той же час позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, крім матеріалів службового розслідування, як і не надано доказів спричинення моральної шкоди. Також вважає необгрунованими доводи позивача, що пояснення майора поліції [PERSON] та капітана поліції [PERSON] не заслуговують на увагу. Вказані пояснення, як і пояснення [PERSON] та [PERSON] , відносяться до матеріалів службового розслідування та мають бути оцінені судом у сукупності з іншими доказами. Твердження що майор поліції [PERSON] та капітан поліції [PERSON] перебували у підпорядкування [PERSON] є безпідставними, оскільки останні не є їхнім керівником. Також вказав, що відшкодування шкоди, спричиненої фізичним особам незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів державної влади, покладається саме на державу, а н на відповідні органи державної влади, тому суд має залучити органи Державного казначейства України до участі у справі. Ухвалою суду від 22 квітня 2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Державну казначейську службу України, Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області. Ухвалою суду від 12 червня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, які повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.205-206, 218-219), що є належним повідомленням згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Представник відповідача ГУНП в Полтавській області Сиромятніков В.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов та запереченнях. Представники відповідачів Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області у судове засідання не з`явилися. Суд, заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.08.2024 року о 16.04 [PERSON] звернувся до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області із заявою, у якій повідомив, що 30.08.2024 року о 10.03 за адресою: м.Полтава, вул. Довженка, 2а на території бази «Воднік» слідчий Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області [PERSON] у телефонній розмові із заявником дозволив собі висловитися в його бік неетично, а саме сказав «Чорт, їдь сюди, де машина» (а.с.18). У ході проведення службового розслідування 07.10.2024 дисциплінарна комісія дійшла висновку, який затверджений начальником Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області П.Скічко, що в ході проведення службового розслідування підтверджено факт порушення службової дисципліни, а саме недотримання вимог посадової інструкції, затвердженої наказом Полтавського РУП ГУНП від 13.03.2024 № 152, а саме п.п.8 п.2.26 частини ІІ цієї Інструкції, дотримуватися Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, та п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.5 та 6 ч.5 р.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, та п.2,5,6,7 та 8 ч.1 ІІ; старший слідчий слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції Чалов В.В. заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді догани (а.с.13-17) Наказом Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 08.10.2024 № 102 до старшого слідчого слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани (а.с.30). Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 (справа № 440/13137/24) адміністративний позов [PERSON] до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, ГУНП в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області» 102 від 08.10.2024 про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта поліції, старшого слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП Чалова В.В. (а.с.155-157). Вказаним рішення встановлено, що підставою для притягнення старшого лейтенанта поліції [PERSON] до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що ним у телефонній розмові було використано неналежне спілкування з [PERSON] . Під час службового розслідування були допитані працівники РУП ГУНП а Полтавській області [PERSON] , який є безпосереднім керівником старшого слідчого лейтенанта поліції [PERSON] , який надав [PERSON] позитивну характеристику, а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які вказали, що лейтенант поліції [PERSON] з [PERSON] розмовляв коректно, без образ, без вживання ненормативної лексики та знайомі [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , які повідомили дисциплінарну комісію, що [PERSON] при спілкуванні з [PERSON] вжив ненормативну лексику. Лейтенант поліції [PERSON] заперечує використання ним при спілкуванні ненормативної лексики чи образливих слів. Таким чином, доказами звинувачення старшого слідчого [PERSON] у використанні ненормативної лексики у телефонній розмові з [PERSON] є звернення [PERSON] до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 30.08.2024 та пояснення [PERSON] та [PERSON] , які вказують, що чули як [PERSON] назвав [PERSON] «чортом». Судом встановлено, що дисциплінарною комісією взято до уваги одні покази свідків щодо існування факту нецензурного висловлювання [PERSON] та відкинуті покази інших свідків, які зазначили, що [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] не вживав образливих слів, без жодних обґрунтувань та надання їм оцінки. Суд встановив, що дисциплінарною комісією було проведено перевірку відомостей щодо порушення вимог службової дисципліни слідчим [PERSON] за зверненням [PERSON] однобічно та в обсязі, визначеному на власний розсуд, що у свою чергу не забезпечило досягнення мети проведення службового розслідування, передбаченого ч.2 ст. 14 Дисциплінарного статуту, тому висновок про наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності є передчасним (а.с.155-157). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що знає [PERSON] як клієнта СТО. Вона працює колористом, малярником на Базі «Водник». [PERSON] привозив туди своїх клієнтів і вони ремонтували автомобілі. В той день, вони працювали, зайшли двоє поліцейських, не представилися, спитали, хто головний. Вона відповіла, що на даний момент немає. Вони запитали, де [PERSON] , на що вона відповіла, що не знає. Стояли ще троє чоловіків не у формі, один спитав, де його машина, на що вона відповіла, що не знає. Вона йому зателефонувала і сказала, що приїхали поліцейські, шукають машину. [PERSON] попросив дати йому слухавку. Вона передала та почула, що поліцейський запитав, де машина. Потім нецензурно висловився, сказавши слово «Чорт» на адресу [PERSON] цей час вона розмовляла з іншим поліцейським, тому дослівно фразу повторити не може. Потім вони вийшли на вулицю. Вона до них вже не виходила. Також вказала, що негативних думок по відношенню до [PERSON] у неї не виникло., свідком негативного відношення до [PERSON] після цього також не була. На її відносини з [PERSON] ця ситуація не вплинула. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що 30.08.2024 перебував на робочому місці в секторі незаконного заволодіння транспортними засобами. Йому зателефонував черговий та повідомив, що на 102 надійшла заява від [PERSON] , який не може забрати машину з СТО на вул.Довженка, 2а на території бази «Водник». Він повідомив начальника сектору [PERSON] , а слідчо-оперативна група поїхала на СТО разом із заявником. Заявник сказав, що віддав своє авто «Пежо» чорного кольору 9 місяців тому, чоловіку на ім`я [PERSON] , весь час надавав на ремонт гроші. Прибувши на СТО, слідчий [PERSON] у присутньої там жінки запитав, чи знає вона [PERSON] . Остання відповіла, що знає та зателефонувала йому. [PERSON] взяв слухавку, розмовляв коректно, підвищеного голосу він не чув, в розмові проскакувало «де ти». Розмова між ними була коротка, після цього він віддав трубку. Та особа, з яким розмовляв слідчий, запитала «ти хто такий?». Також повідомив, що деталей розмови він не чув, оскільки розмовляв в цей час із заявником. Слово «Чорт» від [PERSON] також не чув, лише питання «Де автомобіль, де Ви є?». У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] знає, оскільки декілька раз зверталася до нього з приводу ремонту автомобіля. В той день вони з ним разом поїхали в м.Київ, щоб підібрати та купити машину. Приблизно о 10.00 [PERSON] зателефонувала [PERSON] та повідомила, що до нього приїхав клієнт з поліцією та шукають машину. [PERSON] сказав « [PERSON] » і [PERSON] повідомила, що передасть слухавку поліцейському. У [PERSON] запитали «Де машина?», при цьому не представилися. [PERSON] привітався і сказав, що «зараз не в Полтаві, в кінці дня приїду, машина в гаражі закрита». Потім у слухавку сказали: «слиш ти, чорт, їдь сюди» і висловилися нецензурною лексикою. З [PERSON] говорили грубим тоном, вона не знає, чи можна так спілкуватися. Розмову з [PERSON] по телефону чула не на гучномовці, але було ехо. Також вказала, що коли поверталися додому в одній машині, то [PERSON] переживав, хвилювався, ще раз набирав [PERSON] . Казала, що знає [PERSON] близько 10 років, пропонувала своїм знайомим? все завжди було чітко та вчасно, він професіонал своєї справи. З [PERSON] мала ділові відносини, які не постраждали, її відношення до нього після того випадку не змінилося абсолютно. Відповідно до ст. 28 Конституції України та ст. 270 ЦК України фізична особа має право, зокрема, на повагу до гідності та честі. Також, статтею 32 Конституції України проголошено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Як зазначено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять честі, гідності чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності; з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Відповідно до абзацу 1 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Як випливає із змісту ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації . Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відтак, предметом доказування у справах про захист честі, гідності та ділової репутації особи є доведення суду наявності в сукупності всіх зазначених обставин, а відповідно і складу правопорушення у діях відповідача, що дає підстави для задоволення позову. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення призводить як до відсутності самого правопорушення, так і до відмови у задоволенні позову. Згідно з п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Виходячи з аналізу вищезазначених норм права, суд приходить до висновку, що для виникнення права вимоги щодо спростування недостовірної інформації, необхідно встановити факт її поширення. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Нормами ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, покладається на нього. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд згідно з положеннями статей 77, 79, 80 ЦПК України вважає ці докази недостатніми, оскільки на їх підставі неможливо встановити дійсні обставини справи та вони не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Так, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позивачем не доведено факту поширення відповідачем образливих висловлювань, які позивач просить визнати такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Зокрема, Наказ ГУНП в Полтавській області № 102 від 08.10.2024 року «Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким старшому слідчому слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП Чалову В.В. оголошено догану, у зв`язку із викладеними у позові обставинами, скасований Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі № 440/13137/24. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що слідчий Чалов В. розмовляв з [PERSON] по телефону коректно, підвищеного голосу та слова «Чорт» він не чув. Надаючи оцінку показам свідка [PERSON] , суд зазначає, що вони не узгоджуються із обставинами, викладеними у позові, а тому судом не можуть бути прийняті як достовірні. Так, [PERSON] у позовній заяві вказує, що в ході розмови з [PERSON] разом з ним була присутня [PERSON] , яка чула усю розмову, оскільки телефон був увімкнений на режим «гучної мови», в той же час у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона чула розмову не на гучномовці, але було ехо. Крім того, позивач у позові вказує, що при встановленні зв`язку, поліцейський представився слідчим [PERSON] , тоді як свідок [PERSON] показала, що він не представився, що свідчить про розбіжності показів з поясненнями позивача. Отже, вказаний доказ не доводить поширення [PERSON] слова «Чорт» на адресу позивача, а отже і поширення інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Покази свідка [PERSON] достеменно не підтверджують висловлювання слова «Чорт» слідчим [PERSON] саме на адресу [PERSON] , оскільки вона вказала, що поліцейські, які приїхали на СТО, не представилися. Крім того, свідок вказала, що в цей час вона розмовляла з іншим поліцейським, дослівно фразу повторити не може. Враховуючи, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд вказаний доказ відхиляє. Доводи позивача, що членів Дисциплінарної комісії, які готували висновок про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, не притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не доводять факту поширення образливої інформації стосовно [PERSON] , а тому не впливають на висновки суду. Твердження позивача про заінтересованість свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони перебували у підпорядкуванні [PERSON] , є припущеннями та недоведені належними та допустимими доказами, а тому судом до уваги не приймаються. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог, оскільки доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували обставини, зазначені ним, тобто не доведено факту поширення відповідачем висловлювань, які позивач просить визнати такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно п.4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Право на компенсацію моральної шкоди - це можливість людини, якій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення її загально-соціальних (природних) прав чи свобод, вимагати від порушника його обов`язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності, а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів по примусове забезпечення виконання зазначеного обов`язку. Згідно ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань , або інших негативних явищ, заподіяній фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до ч.2 п.5 цієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України доведенню підлягає наявність в т.ч. причинно-наслідковий зв`язок між діяннями особи та моральними стражданнями, який підтверджує, що ці страждання були викликані конкретними діями. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення, так як позивачем не надано суду жодного доказу порушення його особистого немайнового права, а відповідно і причино-наслідкового зв`язку та настання негативних наслідків, в тому числі моральної шкоди. Отже, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та покладає їх на позивача.

Outcome: dismissed