Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

10.11.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся директор ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» Лановий Є.М. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові посилалися на те, що 10.08.2019 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №2589400. ТОВ «Алекскредит» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору №2589400 від 10.08.2019 року, який також знаходиться у кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Таким чином, відповідач уклав Кредитний договір та отримав кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 11100 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 10.06.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025, також 07.07.2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладений Договір факторингу № ДФ-07072025. Згідно Договору факторингу від 10.06.2025 року та Договору факторингу від 07.07.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №2589400 від 10.08.2019 року. Таким чином, сума боргу перед Новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 16874,22 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 11100 грн.; заборгованість за відсотками - 5774,22 грн.; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями - 0 грн.; заборгованість за пенею - 0 грн. Повідомили, що судові витрати позивача складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Прохали стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» заборгованість за Кредитним договором № 2589400 від 10.08.2019 року у розмірі 16874,22 грн.; стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.; розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних доказів та матеріалів; у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення. 19.11.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21.01.2026 року представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові прохали розгляд справи проводити без участі представника, не заперечували проти заочного розгляду справи. 21.01.2026 року відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, відзив на позов не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився відповідач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю Управління ДМС України в Запорізькій області від 14.11.2025 року. 10.08.2019 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено Договір № 2589400 про надання кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 11100 грн., строк кредиту 30 днів, з кінцевим терміном повернення 09.09.2019 року (включно), базова процентна ставка за один день користування кредитом 1,7%, акційна ставка або ставка за Програмою лояльності за один день користування кредитом 1,02%. Кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «2589400». ТОВ «Алекскредит» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 11100 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку в АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» від 04.11.2024 року. Згідно копії Розрахунку заборгованості за Договором № 2589400 від 10.08.2019 року ТОВ «Алекскредит» станом на 05.05.2025 року [PERSON] має заборгованість на загальну суму 16874,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 11100 грн.; заборгованість за відсотками 5774,22 грн. 10.06.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025. Згідно копії Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 2589400 від 10.08.2019 року на загальну суму 16874,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 11100 грн.; заборгованість за відсотками 5774,22 грн. 07.07.2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладений Договір факторингу № ДФ-07072025. Згідно копії Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 2589400 від 10.08.2019 року на загальну суму 16874,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 11100 грн.; заборгованість за відсотками 5774,22 грн. Таким чином, ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2589400 від 10.08.2019 року на загальну суму 16874,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 11100 грн.; заборгованість за відсотками 5774,22 грн.. Станом на час розгляду справи судом відповідач заборгованість не сплатив. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. В статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1, ч.2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно висновків, викладених у Постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію». Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підтвердження договірних відносин між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] позивачем надано суду копії: Договору № 2589400 про надання кредиту від 10.08.2019 року; довідки ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» від 04.11.2024 року. Суд вважає надані докази належними та допустимими, і аналізуючи в сукупності надані докази, суд вважає, що факт підписання між сторонами Договору № 2589400 про надання кредиту від 10.08.2019 року в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора є доведеним, оскільки сторони узгодили порядок його укладення в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у Постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у Постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Як встановлено судом, відповідач, уклавши 10.08.2019 року з ТОВ «Алекскредит» Договір № 2589400 про надання кредиту, отримав кредит в сумі 11100 грн. на платіжну картку в АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] , на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. В подальшому, згідно укладених Договорів факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 року та № ДФ-07072025 від 07.07.2025 року, право вимоги за Договором № 2589400 про надання кредиту від 10.08.2019 року перейшло від ТОВ «Алекскредит» до ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс». Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Таким чином, до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в обумовлені договором строки, договір залишається невиконаним, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 16874,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 11100 грн.; заборгованість за відсотками 5774,22 грн. Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішив справу за наявними матеріалами. Тому суд вважає, що за наявними матеріалами позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому судовий збір у сумі 2422,40 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката. Позивачем надано суду докази на підтвердження понесених витрат: копію Договору про надання правової допомоги № 43657029 від 01.07.2025 року між адвокатом Лівак І.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс»; копію додаткової угоди №2589400 від 30.09.2025 року до Договору про надання правової допомоги № 43657029 від 01.07.2025 року; копію Акту №2589400 від 30.09.2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом; копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 30.09.2025 року; копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №841 від 22.07.2016 року на ім`я Лівак І.М. Так, згідно копії Акту №2589400 від 30.09.2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом сторони погодили склад, обсяг та види виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом: 1) правовий аналіз обставин спірних правовідносин 1,5 годин на суму 2250 грн.; 2) складання позовної заяви 3 години на суму 3000 грн.; 3) формування додатків до позовної заяви 1 година на суму 750 грн., всього в сумі 6000 грн. У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 зазначено «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір». Також, згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі № 362/3912/18 «Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved