Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Старосинявської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] помер батько [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (пай), із земель селянської спілки «Ранок», с. Залісся Старосинявського району Хмельницької області розміром 2,7817 в умовних кадастрових гектарах, яка належала [PERSON] на підставі сертифікатау на право на земельну частку (пай) серії ХМ №028104 від 25.04.1996. За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Нотаріус позивачу відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки спадкоємцем не надано документи, що посвідчують право спадкодавця на спадкове майно. Тому позивач просить суд визнати за ним право на спадкове майно. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою суду від 11 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Стецькова Бондар Л.Ф. подала до суду заяву у якій просила справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує. Від Старосинявської селищної ради відзиву та клопотань не надходило, надійшла заява про розгляд справи без участі представника ради. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши подані докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Суд установив. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно згідно поновленого запису. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та спадкоємцем майна померлого першої черги. Інші спадкоємці першої черги відсутні, так як померли. Дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Син [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Записом в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються по Заліссянській сільській раді, на аркуші 38 зазначено реєстрацію сертифікату 111 від 25.04.1996 на ім`я [PERSON] , жителя с. Залісся, назва КСПП, кооперативу, товариства «Ранок», розмір земельної частки (паю), в умовних кадастрових га становить 3,58, на підставі рішення 173-р від 02.04.1996 року. Відповідно до списків громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, які є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серія ХМ012 виданого 25 серпня 1995 року спілці селян «Ранок» с. Залісся Старосинявського району Хмельницької області, записано за № 115 [PERSON] , жителя с. Залісся. Листом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.10.2025 №29-22-0.502-4398/2-25 зазначено, що на ім`я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на земельну частку (пай) не виготовлявся та не видавався. Згідно розпорядження №182/2009-р від 10.07.2009 року розмір земельної частки (паю) становить 2,7817 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Таким чином, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай) із земель селянської спілки «Ранок», с. Залісся Старосинявського району Хмельницької області розміром 2,7817 в умовних кадастрових гектарах, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №028104, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №111 від 25.04.1996. З копії спадкової справи №58/2025 вбачається наступне. 04 червня 2025 року [PERSON] звернувся із заявою до нотаріуса як спадкоємець за законом першої черги про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори за заявою [PERSON] про прийняття спадщини заведено спадкову справу №58/2025 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 вересня 2025 року державний нотаріус Старосинявської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №028104, оскільки ним не надані правовстановлюючі документи на майно померлого та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Вирішуючи вимогу позивача про визнання за ним права на спадкове майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] суд виходить із такого. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту видачі в установленому порядку державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа на час передачі у колективну власність землі. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки померлий [PERSON] за життя був включений до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) з землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Ранок» с. Залісся Старосинявського району Хмельницької області та додатку до нього, [PERSON] включений до списку громадян членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) під номером 115, за життя отримав сертифікат ХМ №028104 на право на земельну частку (пай) розміром 2,7817 умовних кадастрових гектарах, державний акт на право колективної власності на землю ХМ012 виданий 25 серпня 1995 року, тому за життя набув право на земельну частку (пай), яке може бути успадкувано спадкоємцями після його смерті. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1278 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, в судовому засіданні на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин встановлено: 1) право на земельну частку (пай) із земель селянської спілки «Ранок», с. Залісся Старосинявського району Хмельницької області розміром 2,7817 в умовних кадастрових гектарах, належало [PERSON] на підставі сертифікатау на право на земельну частку (пай) серії ХМ №028104. 2) після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину у виді права на земельну частку (пай), звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, прийняв [PERSON] - спадкоємець за законом першої черги. Спадкоємців, які б претендували на вказане спадкове майно, судом не встановлено. З огляду на те, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. Підстави для відмови в задоволенні позову відсутні.

Outcome: approved