Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

1. Зміст позовних вимог. Наприкінці липня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] . За час свого життя, а саме: 31 серпня 2011 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений Тригубенко В.М., секретарем Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за №285, яким все своє майно заповів своїй дочці [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини [PERSON] не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Оскільки, тривалий час після смерті батька перебувала у пригніченому психологічному стані. Крім цього, збільшення ракетно-дронових обстрілів в м. Києві та Київській області протягом останніх півроку, що викликало занепокоєння за власну безпеку, перешкодило позивачу вчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Тому [PERSON] просила визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 2. Ставлення учасників справи до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Бориспільської міської ради Київської області направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі та просив ухвалити законне та обґрунтоване рішення (а.с.29). 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.21-22). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в розгляді цивільної справи було залучено Бориспільську міську раду Київської області в якості належного відповідача (а.с.24-25). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2025 року у Другої бориспільської районної державної нотаріальної контори було витребувано відомості стосовно заведення спадкової справи щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.36-37). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.41). 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] (а.с.16). [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,1385 га з кадастровим номером 3220884401:01:006:0075 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташовується в [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,1399 га з кадастровим номером 3220884401:01:013:0075 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташовується в [ADDRESS] , а також житлового будинку загальною площею 46,8 кв.м., що знаходиться в с. Кірове Бориспільського району Київської області (а.с.30-35). 31 серпня 2011 року [PERSON] склав заповіт, як особисте розпорядження на випадок своєї смерті, посвідчений Тригубенко В.М., секретарем Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за №285. На підставі якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, заповів своїй дочці [PERSON] (а.с.15). Спірні правовідносини регулюються гл.87 «Здійснення права на спадкування» книги шостої «Спадкове право» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно зі ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто та є вільним волевиявленням особи щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті. У відповідності до ч.1 ст.1268 та ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленуму Верховного суду України в п.24 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути визнані: хвороба; від`їзд, відрядження; необізнаність особи з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно; необізнаність особи про наявність спадкового майна; юридичне не освідчення. Верховний Суд України у постановах від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17 вказав, що під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини слід враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 18 січня 2023 року у справі №580/1300/22 стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вказана обставина підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83734892 від 25 грудня 2025 року (а.с.46). Враховуючи постійний стрес та нервове напруження, які пов`язані з безпековою ситуацією в цілому Україні у зв`язку з введенням воєнного стану, який неодноразово прожовувався та триває на даний час, а також враховуючи, горе та розпач позивача, пов`язані з втратою батька, позбавили її можливості своєчасно звернутись до нотаріуса з приводу консультації та роз`яснення її спадкових прав, зокрема щодо строку для прийняття спадщини. Тому [PERSON] , з урахуванням принципу легітимних очікувань, вважала, що протягом дії воєнного стану вона вправі в будь-яких час звернутись за належним оформленням своїх спадкових прав. Інакше, наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки позивач втрачає право на успадкування майна, яке залишилося, після смерті спадкодавця. Тоді як смерть батька, а в подальшому і втрата спадкового майна будуть для позивача занадто надмірним тягарем неспіврозмірним з її діями, і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Тому, суд вважає допустимим визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved