Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: [PERSON] , територіальна громада міста Прилуки в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Подану заяву мотивує тим, що [INFO] померла її рідна мати [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 вересня 1968 року [PERSON] , являється також матір`ю [PERSON] , тобто її рідною сестрою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав останній на підставі свідоцтва про право на спадщину за Законом зареєстроване в реєстрі за №796, а також на земельну ділянку площею 0,0534 га, кадастровий номер 7410700000:05:003:0416, який належав останній на підставі свідоцтва про право на спадщину за Законом зареєстроване в реєстрі за №797. Оскільки, спадкодавця хворіла, то з серпня 2021 року до її смерті, а саме до [INFO] заявник постійно проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] та піклувалася про неї. Дані обставини підтверджуються, довідкою комітету самоорганізації населення №3 Мікрорайон Рокітний №881 від 15.12.2025 року та можуть підтвердити її рідна сестра [PERSON] та сусіди за місцем проживання. Враховуючи, що заявник є спадкоємцем першої черги (інші спадкоємці спадщини не приймали) і на момент смерті спадкодавці постійно проживала з нею, то вважається такою, що прийняла спадщину. Оскільки, місце проживання заявника не було зареєстроване за місцем проживання спадкодавці, то вона позбавлена можливості звернутися до нотаріуса, а тому встановлення факту постійного проживання з спадкодавицею необхідне їй з метою реалізації свого права на отримання спадщини. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2025 року заяву [PERSON] прийнято до провадження та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, яке було відкладено до 19 січня 2026 року. Заявник в судовому засіданні подану заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні з приводу поданої заяви не заперечувала. Підтвердила факт проживання сестри на момент смерті із матір`ю. Представник Прилуцької міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить слухати справу без їхньої участі. По суті поданої позовної заяви, не заперечують. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , невістка та сусідка заявниці, підтвердили в судовому засіданні факт її постійного проживання із матір`ю [PERSON] на час її смерті та відкриття спадщини. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази приходить до наступних висновків. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно п.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Як випливає з п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21). Установлення юридичних фактів сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Судом установлено, що [INFO] в місті Прилуки Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 листопада 2022 року. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 квітня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 серпня 1974 року вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 вересня 1968 року вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки голови комітету самоорганізації населення №3 мікрорайону Рокитний Прилуцької міської ради Чернігівської області від 15 грудня 2025 року вбачається, що [PERSON] , 1974 р.н., яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з серпня 2021 року фактично проживала та вела спільне господарство разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , на день її смерті, [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 09 січня 2026 року за №83817213 стосовно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у спадковому реєстрі інформація відсутня. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 09 січня 2026 року за №83817200, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Відповідно до копії відповіді приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ігнатової Л.Л. від 31 жовтня 2025 року за №644/01-16, [PERSON] було відмовлено у поданні заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , яка постійно проживала до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , оскільки для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В зв`язку з тим, що [PERSON] не подала заяву до нотаріальної контори в зазначений термін, на підставі п.3 статті 1272 Цивільного кодексу України, рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п.п.2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. У постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкодавець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які надані позивачем та оцінені судом. Суд зауважує, метою встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Таким чином, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] постійно проживала разом з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , тобто [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , від якої у встановлений законом строк не відмовлялась, тому суд вважає, можливим задовольнити заяву про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті заявником судового збору за подання ним до суду заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, слід залишити за [PERSON] , оскільки покладення їх на державу або ж на інших осіб при ухваленні рішення у справі у порядку окремого провадження чинним ЦПК України не передбачено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved