Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 23 жовтня 2015 року, стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття та стягнути із відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 23' жовтня 2015 року, між нею- [PERSON] (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач) був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів 23.10.2015 року зроблено відповідний актовий запис №1603, даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 23.10.2015 року. Від даного шлюбу, у них з Відповідачем є неповнолітня дитина, син - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між нею та Відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач не виявляє бажання зберегти сімейні стосунки. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їхній сім`ї, вони обоє не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у Відповідача на грунті сімейно- побугових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Вони припинили фактичні шлюбні стосунки, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Вони стали один для одного зовсім чужими людьми, намір врятувати сім`ю не мають. Подальше спільне життя їх як подружжя не можливе. Примирення сторін неможливе, оскільки таке примирення суперечить її інтересам. Спільна дитина [PERSON] , проживає разом із нею [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні. Угода про сплату аліментів [PERSON] та відповідачем не укладалась. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. З метою захисту права дитини на належне утримання з боку батька, [PERSON] змушена звернутися до суду із вимогою про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26 січня 2026 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для поданнявідзиву, відповіді та заперечень. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримуть в повномуосязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"активно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановивнаступне. 23 жовтня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1603. У данному шлюбі у них народилась дитина, [PERSON] , [INFO] . На даний час сімейні відносини між сторонами припинені, тому необхідно розірвати між ними шлюб, оскільки його збереження суперечить їх інтересам. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів і інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 Сімейного кодексу передбача єможливість стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідач є працюючою людиною, не має на утриманні інших осіб і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. В теперішній час дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища сторін та дитини з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 грудня 2025 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовийзбір у розмірі 1211,20 грн та на користь позивача 1211,20 грн судового збору. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат позивачем надано до суду ордер від 24 грудня 2025 року на підставі договору про надання правничої допомоги №337-Iвід 10 грудня 2025 року укладений між [PERSON] та Адвокатом Сірочук І.В. додаткову угоду №1 до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №337-I від 10 грудня 2025 р., Акт приймання-передачі грошових коштів (гонорару) за Додатковою угодою до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №337-I від 10 грудня 2025 р. від 10.12.2025 р. Відповідно до Акту приймання-передачі грошових коштів (гонорару) на підставі договору №337-I від 10 грудня 2015 року становить 5000,00 грн. Таким чином, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає що справедливим, співмірним та обгрунтованим є розмір витрат понесених [PERSON] на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved