Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Велікданов Сергій Костянтинович, який діє в інтересах позивача ТОВ " ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП ", у грудні 2025 року через систему "Електронний суд" звернулвся в Ратнівський районний суд Волинської області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ДП0008516 від 08.11.2024 у розмірі 8728грн та судового збору в розмірі 2422,4 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 листопада 2024 року року між ТОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» та [PERSON] укладено кредитний договір №ДП0008516,який підписано електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора t4052EOf. Відповідно до умов ТОВ «Фінансова Компанія «Майбіз»» надало відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн. строком на 98 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,9%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія, за надання кредиту складає 30% від суми кредиту що у грошовому виразі 1200 гривень. Таким чином, у [PERSON] виник обов`язок повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором, однак остання у порушення умов кредитного договору кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість. Позивач зобов`язання по кредитному договору виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 4000 грн.,які перерахував на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Однак, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість в розмірі 8728 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту, 3528 грн. заборговансті по процентам за кристування кредитом,1200 грн.-сума заборгованості за комісією. 14.10.2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу №14/10/25, відповідно до умов якого останній набув право грошової вимоги до [PERSON] за договором кредиту № ДП 0008516 від 08.11.2024 року. З врахуванням наведеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» заборгованість за договором кредиту №ДП 0008516 від 08.11.2024 року у розмірі 8728 грн. та судові витрати пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн. Ухвалою судді від 23 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку та та виписку про рух коштів по ньому. До суду 19.01.2026 року надійшла інформація від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" № БТ /Е -1680 від 19.01.2026 року на виконання вищезазначеної ухвали суду, відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку на яку надійшли кредитні кошти 4000 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, просив провести розгляд справи без участі його представника. Відповідачка не з`явилася, не клопотала про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 26.01.2026 року постановлено заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, суд враховує наступне. Судом встановлено, що 08.11.2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Майбіз»» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №ДП 0008516. На виконання умов договору, кредитодавець надає кредит у безготівковій формі на картковий рахунок відповідача у сумі 4000 грн., строк кредиту 98 днів, зі сплатою 0,9 % за кожен день та застосовується в межах всього строку кредиту. Комісія за надання кредиту 1200 грн,яка нараховується одноразово в день підписання цього договору,за ставкою 30% від суми наданого кредиту. Пеня за порушення позичальником/відповідачем строків кредиту нараховується у розмірі 4% Договір підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором,який направлено відповідачу 08 листопада 2024 року на вказаний номер телефону [NUMBER] (а.с. 18) Позивач на виконання умов договору про надання кредиту № ДП0008516 від 08.11.2024 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача [NUMBER] , що підтверджується електронними платіжними інструкціями та інформацією АТ «Універсал Банк» № БТ /Е -1680 від 19.01.2026 рокупро рух коштів (виписку) по банківській картці [PERSON] за період з 08.11.2024 року по 11.1.2024 року. Позикодавець виконав своє зобов`язання за договором, надав відповідачу грошові кошті згідно умов договору кредиту однак позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув, отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за вказаним договором. 14.10.2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Майбіз»» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу №14/10/25, відповідно до умов якого останній набув право грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання кредиту №ДП 0008516 від 08.11.2025 року. Тобто, ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до Відповідача за договором про надання кредиту №ДП 0008516 від 08.11.2025 року. Згідно розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості [PERSON] за договором позики №ДП 0008516 від 08.11.2025 року становить 8728 грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 4000 грн., суми заборгованості за відсотками 3528 грн., комісії 1200 грн., суми заборгованості за процентами. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного договору позики між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним договором позики за договором відступлення прав вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання кредиту підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» заборгованості за договором кредиту у розмірі 8728 грн., що складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу - 4000 грн, суми заборгованості за відсотками 3528 грн., сума заборгованості за комісією 1200 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок решти заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 2422,4 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: Договір № 22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22 серпня 2025 року, укладений між адвокатом Ткаченко Ю. О. та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП»; витяг з акту № 3-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги від 08 грудня 2025 року; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579936563.1 від 11 грудня 2025 року, ордер серії АХ № 1287256 від 03 вересня 2025 року про надання правової допомоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» адвокатом Ткаченко Ю. О. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 2000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки така сума, відповідає критерію розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону.

Outcome: approved