Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

28.08.2024 року заявник [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, посилаючись на те, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 29.09.2022 року, справа №497/706/22, провадження №2-о/497/44/22, було визнано [PERSON] , [INFO] недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено [PERSON] його опікуном, строк дії рішення визначено два роки. Строк дії рішення про визнання особи недієздатною закінчується, але стан здоров`я [PERSON] не змінився, він потребує постійного догляду та не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не розуміє обставин, що відбувається навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому, тому заявник просить продовжити строк дії рішення суду від 29.09.2022 року. 02.09.2024 року провадження по справі відкрито та призначено судовий розгляд. Ухвалою суду від 10.10.2024 року провадження у справі було зупинене та призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза, матеріали справи були направлені до експертної установи м.Одеса, після проведення якої провадження поновлено та призначено судовий розгляд. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, клопотала в заяві від 10.10.2024 року про розгляд справи у її відсутність (а.с.19). Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Городненської сільської ради Болградського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з заявами та клопотаннями не звертався. В матеріалах справи містить заява про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування (а.с.18). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 29 вересня 2022 року [PERSON] , [INFO] був визнаний недієздатним. Також цім же рішенням встановлено над ним опіку та призначено його опікуном [PERSON] , заявника по справі. У рішенні встановлено строк його дії - два роки з моменту набрання ним законної сили. Тобто строк дії даного рішення закінчувався 31.10.2024 року (а.с.2-4). Згідно з ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція цивільного процесуального законодавства. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008). За змістом ст. 300 ЦПК України у рішенні суду про визнання особи недієздатною, слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку який не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №299 від 28 квітня 2025 року [PERSON] на даний час страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Помірної розумової відсталості обумовленої хворобою Дауна, із значними порушеннями поведінки, які вимагають догляду та лікувальних заходів»» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F71.1 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), в силу наявного у нього хронічного психічного захворювання не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За вказаних обставин, суд вважає, що у справі достатньо доказів, які у своїй сукупності дають підстави для продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним. Оскільки судом прийнято рішення про продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним, то повноваження [PERSON] щодо опіки над недієздатною особою також продовжуються та не потребують повторного вирішення питання про призначення опікуна, оскільки остання від виконання обов`язків не звільнялась. Щодо процесуальних витрат по справі. Частиною 2 ст. 299 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. За повідомленням начальника Одеської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» Семенкової І. №29/02/1301-2025 від 07.11.2025 року за проведення судово-психіатричної експертизи №299 державною установою були понесені витрати в розмірі 8 075,62 грн., тому суд повинен вирішити питання відшкодування вказаних витрат установі, яка їх понесла. В силу положень ч.2 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами за рахунок цільового бюджетного фінансування стосується виключно судових експертиз у кримінальних провадженнях та у справах про адміністративні правопорушення. Водночас ч.5 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що витрати на проведення судових експертиз у цивільних справах відшкодовується в порядку, передбаченому чинним законодавством. Таким чином, законодавство не передбачає цільового виділення бюджетних коштів на проведення судових експертиз у цивільному процесі, однак, встановлює можливість відшкодування судових витрат за рахунок держави у справах окремого провадження (ст.ст.139, 299 ЦПК України). На підставі ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved