Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У листопаді 2025 року до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 листопада 2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, подальше перебування у шлюбі є неможливим з огляду на істотні розбіжності у характерах та поглядах на життя. Шлюбні відносини повністю припинені. Позивач вважає, що збереження сім`ї стало недоцільним, на примирення не погоджується та просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 листопада 2025 року зазначену справу передано за підсудністю до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області. 05.01.2026 справа надаійшла до суду. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду від 06.01.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали отримала 06.01.2026 (а.с.46). Відзив на позов не подала. Разом з тим, нею подано до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, у якому вона зазначила, що позовні вимоги визнає та наполягає на розірванні шлюбу (а.с.29-30). Крім того, просила суд не надавати строку на примирення, оскільки подальше спільне життя та збереження сім`ї вважає неможливими (а.с. 27-28). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 22 листопада 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.15). У сторін є спільні неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] (а.с.25), [PERSON] , [INFO] (а.с.23). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, Відповідно до ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч.2 ст.104 СК України). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини справи, зокрема фактичний розпад сім`ї, не підтримання сторонами сімейних відносин та формальний характер існування шлюбу, а також з урахуванням того, що відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а жоден з подружжя не бажає примиритися, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ним судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Outcome: approved