Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ МЕРЕЖІ» послалось на те, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 04.08.2022 за спірною адресою будо виявлено самовільне підключення електроустановок, електропроводки до мережі позивача із порушенням схеми обліку, тобто фактично відбулось розкрадання електричної енергії. Акт про порушення був складений в присутності відповідача [PERSON] , яка фактично проживала за спірною адресою, незаконно споживаючи електричну енергію поза приладом обліку після відключення квартири від електропостачання в установленому законом порядку. Розмір заподіяної позивачу шкоди складається з вартості необлікованої електроенергії в наслідок порушення відповідачами Правил роздрібного ринку електричної енергії затвер. НКРЕКП 14.04.2018 № 312 за відповідною формулою та становить 40 933 грн. 56 коп. Позивач стверджував, що спірні кошти, які не відшкодовані відповідачами в досудовому порядку, мають бути стягнуті за судовим рішенням солідарно, оскільки порушення допущено спільними діями відповідачів. Окрім задоволення позовних вимог, позивач вважав можливим присудження судового збору. Позивач в процесі розгляду справи від позову не відмовився, заяви про залишення його без розгляду не подавав. Відповідач [PERSON] скористалась процесуальним правом надання відзиву, позов не визнала, стверджуючи, що на час спірних правовідносин у спірній квартирі не проживала. Відповідач [PERSON] процесуальним правом надання відзиву не скористалась. Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав : Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принципами судового доказування є обов`язковість доказування (оскільки всі обставини справи підлягають доказуванню; належність, допустимість, достовірність, достатність, доказів (Глава 5 Розділу І ЦПК України). Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Сторони в цивільному процесі мають широкий спектр засобів доказування, що включає подання документів, свідчень, речових доказів, експертних висновків, електронних доказів, тощо. Суд не входить до складу суб`єктів доказування. При цьому сторони користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Здійснюючи правосуддя, суд ухвалює судове рішення у справі лише на підставі юридичних фактів. Кінцевою метою судового доказування сторін є переконання суду в правильності своєї правової позиції, а функція суду в доказуванні полягає у створені умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Суб`єкти доказування наділяються певними правами та обов`язками, що дозволяють їм брати активну участь у процесі доказування. Учасники справи, надаючи докази, аналізують докази протилежної сторони, здійснюють порівняння власної позиції з позицією протилежної сторони. Обов`язок доказування це необхідність здійснення комплексу дій з доказування, що визначається не вільним розсудом суб`єкта доказування, а загрозою настання несприятливих наслідків у разі їх невиконання. Сторона, надаючи докази, реалізує своє право на доказування та одночасно виконує обов`язок доказування, оскільки саме сторони повинні доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду існує презумпція завдавача шкоди, згідно якої не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (ППВСВУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6). Згідно з ч.1 та п.1 ч. 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зазначене узгоджується із вимогами ч.1 ст.1166 ЦК України, за якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на час виниклих між сторонами правовідносин є власником квартири [ADDRESS] . Право власності набуто в 2007 році та підтверджується інформацією з Держаного реєстру речових прав, витяг № 364147890. В Україні права та обов`язки власників нерухомості регулюються низкою законодавчих актів, що забезпечують належне управління, використання та захист нерухомого майна. Так, Конституція України гарантує право власності, визначає основні принципи захисту цього права та встановлює обов`язки власників щодо використання майна. Цивільний кодекс України є основним нормативно-правовим актом, що регулює питання власності на нерухоме майно, визначає не тільки права, а й обов`язки власників. Використання свого майна не має порушувати прав та інтересів інших осіб, а також має відповідати законодавчим вимогам та умовам договорів. Власники зобов`язані дотримуватися законодавства України, що регулює використання та управління нерухомим майном. Власники зобов`язані утримувати своє майно у належному стані, забезпечуючи його збереження, ремонт та догляд. Це включає виконання вимог щодо безпеки, санітарії та гігієни, тощо. Власники зобов`язані дотримуватися прав та інтересів інших осіб, які можуть бути порушені внаслідок використання нерухомого майна. 04.08.2022 за спірною адресою допущено самовільне підключення електроустановок, електропроводки до мереж із порушенням схеми обліку, тобто фактично відбулось розкрадання електричної енергії. Акт про порушення № 8014833 був складений представниками позивача в присутності відповідача [PERSON] , яка фактично проживала за спірною адресою, незаконно споживаючи електричну енергію поза приладом обліку після відключення квартири від електропостачання позивачем в установленому законом порядку. Розмір заподіяної позивачу шкоди складається з вартості необлікованої електроенергії в наслідок порушення відповідачами Правил роздрібного ринку електричної енергії за формулою, визначеною п. 8.4.2 ПРРЕЕ, затвер. НКРЕКП 14.04.2018 №312 та становить 40 933 грн. 56 коп. Акт про порушення, визначення розміру необлікованої енергії розглянуті на комісії з розгляду актів про порушення АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ МЕРЕЖІ» за участю власника спірної квартири [PERSON] . Так, суд погоджується із доводами позивача про солідарну відповідальність відповідачів за розкрадання електричної енергії, оскільки [PERSON] як власник квартири допустила спірне порушення, тобто незаконне користування електричною енергією, не забезпечивши належний стан використання приладів обліку в своїй власності, порушивши питання про виселення [PERSON] з квартири тільки після спірних подій в грудні 2022 року, що підтверджується матеріалами цивільної справи 521/18392/22. Встановити, в якій мірі дія кожного відповідача спричинила настання наслідку у вигляді завданої шкоди об`єктивно не представляється можливим. Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (частина перша статті 1190 ЦК України). За змістом частини першої статті 1190 ЦК України спільність діяння є у випадку його неподільності між кількома особами, а також, коли неможливо встановити, яка їхня дія та в якій мірі спричинила настання наслідку у вигляді завданої шкоди (постанова ВП ВС від 09.11.2022 у справі № 372/1652/18). Розмір позовних вимог відповідачами шляхом надання контр розрахунку не спростований. Враховуючи викладене, позов є доведеним позивачем, спосіб захисту порушеного права відповідає його змісту. Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved