Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

05.08.2025 року позивач звернулася до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким надати їй додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , мотивуючи тим, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 2 га, що знаходиться на території Калчівської сільської ради Болградського району, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5121484100:01:005:0789. Цю земельну ділянку він заповів їй, позивачу, яка на той час мала прізвище « [PERSON] ». Їй не було відомо про наявність заповіту складеного [PERSON] , крім того проживали вони окремо один від одного. Дізнавшись на початку квітня 2025 року від [PERSON] про смерть його брата та про складений ним заповіт на її ім`я, вона відразу звернулася до нотаріуса, але їй письмово роз`яснено про порушення строку визначеного законом для подачі заяви про прийняття спадщини та необхідність звернення до суду з питанням визначення додаткового строку. Вона вважає, що пропустила строк з поважних причини, так як не знала про смерть спадкодавця та наявність заповіту на її ім`я. З метою захисту своїх прав та інтересів вона звертається до суду з цім позовом. Ухвалою судді від 13.08.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, про що повідомлено сторони. Також цією ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Агбун М.І. копію спадкової справи після [PERSON] , який помер [INFO] . Витребувана інформація надійшла 29.09.2025 року. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надала 13.10.2025 року через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали 07.10.2025 року через канцелярію суду та 13.10.2025 року поштовим зв`язком окремі заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги визнали в повному обсязі. Окрім цього відповідач [PERSON] надав 05.12.2025 року особисту заяву через канцелярію суду про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог. Представник відповідача - Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Бойчев П. надав 04.12.2025 на електрону пошту суду заяву, в який визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу за відсутності представника сільської ради. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.09.2024 року, виданого Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] , помер [INFO] в с.Калчева Болградського району Одеської області. На день його смерті з ним в одному будинку за адресою: [ADDRESS] проживали та були зареєстровані мати [PERSON] та брат [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №27, виданою 29.04.2025 року старостою села Калчева Касім Г. (а.с.15). Так, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,00 га, що розташована на території Калчівської сільської ради (на даний час це території Василівської об`єднаної громади), цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5121484100:01:005:0789, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек…, номер довідки 66060579, сформованої 17.08.2016 року [PERSON] , в якій підставою виникнення права власності вказано: витяг з ДЗК, серія та номер:НВ-5101862992015, виданий 27.03.2015 року відділом Держземагентства у Болградському районі та наказ серія та номер:15-244/214-15-СГ, виданий 24.06.2015 року Головним управлінням держгеокадастру в Одеській області (а.с.14). При житті [PERSON] склав заповіт від 14.01.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., зареєстрований в реєстрі за №79, відповідно до якого зробив таке розпорядження: земельну ділянку, кадастровий номер 5121484100:01:005:0789, заповів [PERSON] , [INFO] , позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано (а.с.12). Так, 08 серпня 2024 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після його реєстрації їй присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим на підставі актового запису 196 від 08 серпня 2024 року зробленим Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Позивач [PERSON] в усному порядку звернулася до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. з метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом, але їй листом за вих.№247/01.16 від 29.04.2025 року було роз`яснено про необхідність звернення до суду для встановлення додаткового строку (а.с.17). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до нотаріальних органів з пропущенням строку передбаченого ст. 1270 ЦК України. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №82653947, сформованої 24.09.2025 року приватним нотаріусом Агбун М.І. на запит суду, спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не заводилася, а саме: така інформація в реєстрі відсутня. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з абз.6 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після його смерті, через необізнаність наявності заповіту від 14.01.2022 року, де вона зазначена особою, якій померлий заповів земельну ділянку, а також їй не було відомо про його смерть, так як вони навіть не доводяться родичами. Інший спадкоємець за законом першої черги мати померлого [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину фактом постійного проживання з померлим за однією адресою, та зазначена відповідачем по справі, не заперечувала проти заявлених вимог, тобто не була проти, щоб позивач успадковувала за її сином спадщину вказану у заповіті. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19. Позивач не була обізнана про наявність заповіту. Позивач не прийняла спадщину, так як не знала про заповіт складений на її ім`я, вона не доводиться померлому родичкою, через що навіть не знала про його смерть, а тому суд вважає що [PERSON] пропустила строк подачі заяви до нотаріальної контори з поважної причини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб На підставі викладеного,

Outcome: approved