Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

ТОВ «Коллект Ценр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 47802,35 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 23 вересня 2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачем укладено електронний договір № 6470711 про надання фінансового кредиту у загальному розмірі 10000 грн., строком на 60 днів, зі сплатою відсотків у перші 30 днів 1,99 % в день, з 31-по 60 день 2,5 % в день. Товариством кредитні кошти відповідачу на платіжну карту перераховані, однак відповідачем борг Товариству не сплачений, відповідно до умов Договору. 15 жовтня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено електронний договір № 77223386 про надання фінансового кредиту у загальному розмірі 9521 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 0,59 % в день знижена ставка та 2,70 % стандартна процентна ставка. Товариством кредитні кошти відповідачу на платіжну карту перераховані, однак відповідачем борг Товариству не сплачений, відповідно до умов Договору. 29 листопада 2021 року ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило право вимоги по договору кредитування із відповідачем від 23 вересня 2021 № 6470711 ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу відступило право вимоги 10 січня 2023 року за договором № 10-01/2023 позивачу ТОВ «Коллект Центр». 22 лютого 2022 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги по договору кредитування із відповідачем від 15 жовтня 2021 року № 77223386 ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу відступило право вимоги 10 січня 2023 року за договором № 10-01/2023 позивачу ТОВ «Коллект Центр». Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 1 ст. 274 ЦПК України, із викликом сторін у судове засідання. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач та його представник звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, при цьому також звернувся до суду із відзивом на позов в якому зазначив, що позов не визнає з огляду на наступне. Відповідач [PERSON] , - кредитний договір № 6470711 від 23.09.2021 з ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» (первісний кредитор) в електронному вигляді не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. Також [PERSON] кредитний договір № 77223386 від 15.10.2021 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) в електронному вигляді не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. Матеріали справи містять копії вищенаведених договорів, де Позивачем зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. Позивачем до Позовної заяви не додано доказів про те, що особа була належним чином ідентифікована під час реєстрації в системі фінансової установи (наприклад, через BankID, не надано фото ідентифікаційних документів, введення персональних даних, що відповідають паспорту), що допомогло б встановити, що саме ця особа створила обліковий запис, з якого відбувалося подальше укладення договору. Окрім цього, не надано підтвердження того, що особа самостійно ввела свої персональні дані (ПІБ, ІПН, паспортні дані, реквізити банківської картки), які співпадають з її ідентифікаційними даними. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договорів. Оскільки Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то саме на нього покладено обов`язок надати докази на підтвердження видачі кредиту (встановлення кредитного ліміту) та його розміру, а також докази, коли виникла заборгованість за Договором та в якому розмірі. Щодо договору факторингу, відповідачем зазначено, що на теперішній час відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, відповідно до Договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр». Відповідно до Договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 додатки та додаткові угоди до договору становлять його невід`ємну частину, а саме: Додаток № 1, Додаток № 2, Додаток № 3, Додаток № 4, Додаток № 5, Додаток № 6 та Додаток № 7. Однак при детальному вивчені матеріалів справи встановлено, що вищезазначені Додатки у матеріалах справи відсутні, окрім Додатку № 4 та № 7. Щодо самих реєстрів, то звертаємо увагу, що позивачем надано паперову копію лише витягів з реєстрів по обом кредитним договорам, де зазначається виключно прізвище відповідача, та якими не можливо встановити чи передавалось право грошової вимоги саме за кредитними договорами [PERSON] . Лише повні списки реєстрів боржників, узгоджені первісними кредитодавцями та ТОВ «Вердикт Капітал» можуть свідчити про включення відповідача до вказаних реєстрів боржників та дійсне відступлення вимог. Представник позивача звернувся до суду із відповіддю на відзив, в якій зазначив, що договори кредитування укладенні відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та своїми діями на сайті відповідач підтвердив свою згоду на укладання договорів в електронному вигляді. Так, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договорів шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти. При цьому, перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок Відповідача, зазначений ним у заявці на отримання кредиту та кредитному договорі. Враховуючи вищенаведене, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між первісними кредиторами та Відповідачем укладено електронні кредитні договори, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Оскільки згідно з положеннями ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. З кредитних договорів вбачається, що у відповідності до вимог частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS-повідомленні, тому без отримання SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем та товариством не був би укладений. Даний ідентифікатор зазначений у довідці про ідентифікацію, яка була додана до матеріалів справи. Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07.10.2020. Також представником позивача зазначено, що кредитний договір № 6470711 від 23.09.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та кредитний договір № 77223386 від 15.10.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено в електронній формі, відповідно до вимог ст. 1112 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з положеннями зазначеного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до письмового правочину та має таку ж юридичну силу. Відповідач власноруч підтвердив акцепт оферти кредитодавця, ввівши код ідентифікатор, що надійшов на його особистий мобільний номер, який самостійно був вказаний у заявці. Саме цей код є електронним підписом одноразовим ідентифікатором у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Верховний Суд у постановах від 10.06.2021 р. у справі № 234/7159/20, 19.04.2023 р. у справі № 754/16424/21 підтвердив, що договір, укладений через сайт Кредитодавця з використанням одноразового коду, є дійсним і має силу письмового правочину. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр». Судом встановлено, що 15 жовтня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено електронний договір № 77223386 про надання фінансового кредиту у загальному розмірі 9521 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 0,59 % в день знижена ставка та 2,70 % стандартна процентна ставка. Фіксована процентна ставка 1,99 %. Договір укладено в електронному вигляді, через ідентифікацію клієнта за допомогою технології BankID, а саме Веб-сайту (https://mycredit.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. На офіційному веб-сайті товариства у вільному доступі для всіх клієнтів товариства розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті товариства розміщена довідкова інформація з надання розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Відповідачу був наданий наступні одноразовий ідентифікатор XBJUOgN7F, для підписання Кредитного договору від 15 жовтня 2021 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу фінансовий кредит, на наступних умовах: сума кредиту 9521 грн., строк кредитування 30 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,99 % в день, орієнтовна загальна вартість кредиту 11228,21 грн.. Відповідно до п. 7.7. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» позичальник погоджується, що при обранні виду Пролонгації у Особистому кабінеті та виконанні умов, встановлених Товариством для оформлення Пролонгації та продовження строку (терміну) дії Договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, а згода Позичальника проявляється у здійснені дій по внесенню грошових коштів на ім`я Товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. У такому випадку вчинена Позичальником сукупність дій, спрямованих на оформлення Пролонгації, в тому числі внесення Позичальником грошових коштів на ім`я Товариства, є діями, які виражають намір Позичальника та здійснити подовження. Відповідно до умов укладених Кредитних договорів, відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», а саме отримавши кредитні кошти. Кошти товариством на рахунок клієнта перераховано, що підтверджується відповідною довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 31 грудня 2025 року, згідно якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту та на карту було зараховано 15.10.20221 року кошти у розмірі 9521 грн.. 22 лютого 2022 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги по договору кредитування із відповідачем від 15 жовтня 2021 року № 77223386 ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу відступило право вимоги 10 січня 2023 року за договором № 10-01/2023 позивачу ТОВ «Коллект Центр», що підтверджується відповідними реєстрами боржників та договорами. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Так, відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі N732/670/19, від 23.03.2020 року у справі N404/502/18, від 07.10.2020 року N127/33824/19. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір кредитування відповідачем укладено через офіційний сайт фінансової установи, за допомогою електронного підпису, отриманого одноразового ідентифікатора. Відповідач самостійно вніс до інформаційно-телекомунікаційних систем Кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит та після отримання одноразового ідентифікатора для підписання Кредитного договору, підписав його та після цього отримав кошти на рахунок , що підтверджується квитанцією про зарахування коштів. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало право вимоги по кредитному договору із відповідачем укладеного 15 жовтня 2021 року № 77223386 ТОВ «Вердикт Капітал» 22 лютого 2022 року, яке в свою чергу відступило право вимоги 10 січня 2023 року за договором № 10-01/2023 позивачу ТОВ «Коллект Центр». При цьому судом враховано, що відповідач частково борг погашав 16.11.2021 року в сумі 311,68 грн., 16.11.2021 року 1558,40 грн., 28.11.2021 року 3996,87 грн., 13.01.2022 року 414,12 грн., 13.01.2022 року 2070,62 грн., разом 8351,69 грн.. Означенні суми були враховані товариством під час розрахунку заборгованості, що також підтверджує існування між товариством та відповідачем фінансових зобов`язань. Разом з цим, як вбачається з наданих до суду розрахунків заборгованості ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунок заборгованості здійснено із порушенням п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, тобто до суми боргу включено суму штрафних санкцій нарахованих кредитодавцем за прострочення позичальником грошового зобов`язання. Так, відповідно до п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України згідно п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами з 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і станом на дату розгляду справи діє на території України. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). Враховуючи вищевикладене, кредитодавець в порушення вимог п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України неправомірно нарахував пеню відповідачу за прострочення терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів Так, відповідно до розрахунку заборгованості наданої фактору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитним договором від 15 жовтня 2021 року, борг у загальному розмірі складає: 23907,02 грн., з яких 9521 грн. тіло кредиту, 14384,46 грн. заборгованість за відсотками та 1,56 грн. неустойка за ст. 625 ЦК України. З урахуванням зазначених вище обмежень встановлених п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України відсутні правові підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій у загальному розмірі 1,56 грн.. За таких даних позов в частині стягнення з відповідача кредитної заборгованості за кредитним договором від 15 жовтня 2021 року № 77223386 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості у розмірі 23905,46 грн.. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності доказів укладання договору кредитування між відповідачем та ТОВ ««1 безпечне агентство необхідних кредитів», оскільки позивачем надано належні та допустимі докази щодо укладання такого договору, підписання його електронним цифровим підписом відповідачем та часткове погашення боргу відповідачем після його укладання, що також свідчить про певне виконання відповідачем умов договору. Щодо наданої до суду копії договору від 23 вересня 2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачем за № 6470711 про надання фінансового кредиту у загальному розмірі 10000 грн., строком на 60 днів, зі сплатою відсотків у перші 30 днів 1,99 % в день, з 31-по 60 день 2,5 % в день. Так, відповідно до пунктів 5.11 та 5.12 Договору цей Договір укладається з допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) шляхом розміщенню Кредитодавцем проекту кредитного Договору/додаткової угоди в Особистому кабінеті Позичальника, що є пропозицією про його укладання (офертою), та прийняттям пропозиції (акцептом) Позичальником, яка надається Позичальником шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Приймаючи пропозицію (Оферту) Кредитодавця та погоджуючись з Правилами та умовами електронного договору, Позичальник отримує від Кредитодавця одноразовий ідентифікатор (алфавітно-цифрова послідовність, оір-пароль), який відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» використовується з метою підписання електронного договору. Кредитодавець передає одноразовий ідентифікатор Позичальнику засобом зв`язку, вказаним під час його реєстрації у ІКС, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому 5М5-повідомлення за номером фінансового мобільного телефону. Отриманий одноразовий ідентифікатор Позичальник додає до інших даних в ІКС. Підписаний таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Час отримання ІКС Кредитодавця введеного Позичальником одноразового ідентифікатору є часом укладення Кредитного договору. З боку Кредитодавця підписання Договору відбувається шляхом накладення уповноваженим працівником кваліфікованої електронної печатки Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, яке здійснюється з використанням бібліотеки користувача центру сертифікації ключів та апаратного засобу криптографічного захисту інформації - електронного ключа. Для організації ключової системи (управління ключовими даними) засобів комплексу використовується центр сертифікації ключів (програмно-технічний комплекс ЦСК). Зазначені функції комплекс виконує шляхом застосування механізмів криптографічного захисту інформації, яка обробляється у системі. При цьому, в розділі «Реквізити сторін» міститься лише дані позичальника [PERSON] із зазначенням його персональних даних, номеру телефону та адреси проживання, однак не містить будь-яких доказів накладення ним електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, окрім зазначення прізвища імені та по-батькові особи. (а.с. 17). Наявні в матеріалах справи паспорт споживчого кредиту до договору та заявка на отримання кредиту також не містять доказів накладення відповідачем електронного цифрового підпису (а.с. 18-19). При цьому на Договорі та на додатку до Договору міститься підпис та печатка кредитодавця. Окрім вказаних документів, позивачем долучено внутрішні правила надання коштів у позику в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», які визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику, однак зазначені правила також не містять доказів підписання їх відповідачем (а.с. 27-28). Водночас, за змістом інформації, наданої АТ «Універсал Банк», картковий рахунок № [NUMBER] належить [PERSON] та на вказаний рахунок 23 вересня 2021 року були зараховані кошти в сумі 10000 грн. З матеріалів справи слідує, що 29 листопада 2021 року ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило право вимоги по договору кредитування із відповідачем від 23 вересня 2021 № 6470711 ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу відступило право вимоги 10 січня 2023 року за договором № 10-01/2023 позивачу ТОВ «Коллект Центр». (а.с. 41-45 53-58). З розрахунку заборгованості за договором слідує, що вона складається з таких сум: за Договором від 23 вересня 2021 № 6470711 23895,33 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13470 грн., інфляційні збитки 353,83 грн. та нараховані 3 % річних за ст. 625 ЦК України 71,50. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Договір позики укладається у письмовій формі, незалежно від суми, коли позикодавцем є юридична особа (частина 1 статті 1047 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 вищевказаного Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані - в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами статті 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, крім іншого, електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. При цьому, з системного аналізу зазначених вище положень закону слідує, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також юридичні факти. Оскільки кредитний договір між фізичною та юридичною особою має бути укладений у письмовій формі (електронній формі), то лише такий документ є належним і допустимим доказом на підтвердження факту виникнення у сторін прав та обов`язків, визначених змістом правочину. Надаючи оцінку доказам позивача на підтвердження виникнення у відповідача зобов`язань з договорів, укладених з ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», суд враховує, що долучена до позовної заяви паперова копія електронного кредитного договору не містить підтвердження використання позичальником одноразового ідентифікатора для підписання документу, тоді як підтвердження накладення такого підпису кредитором - наявне в кінці договору у вигляді печатки та факсиміле підпису. При цьому, представником позивача не надано жодних пояснень щодо причин відсутності одноразового ідентифікатору відповідача на договорі та інших документах, а лише в поясненнях зазначено, що без отримання SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем та товариством не був би укладений. Також зазначено в поясненнях представником, що докази підписання договору електронним підписом надано до позовної заяви, однак жодних письмових або електронних доказів в підтвердження підписання договору відповідачем до суду позивачем не надано. Суд також відхиляє долучені до позову в якості доказів паперові копії кредитних договорів, в яких не міститься жодна інформація щодо одноразового ідентифікатора отриманого відповідачем з метою підпису договору. Інший підхід до оцінки таких доказів свідчив би про можливість їх створення будь-якою особою, що викликає сумнів у їх дійсності та достовірності. Крім факту підписання договору, сумнів викликає і незмінність його тексту, а отже і істотних умов договору, оскільки жодних підписів на інших документах долучених до договору також немає. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК, належним та допустимим доказом укладення кредитного договору між фізичною та юридичною особою є підписаний документ, що підтверджує факт укладення відповідного правочину. Матеріали справи не містять доказів підписання відповідачем кредитного договору № 6470711 від 23 вересня 2021 року, на як посилається позивач. За відсутності належного підтвердження укладення відповідних договорів, їх слід вважати неукладеними, такими, що не породжуються прав та обов`язків, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за вказаним договором не підлягають задоволенню. Водночас, сам факт перерахування коштів може свідчити про інші правові підстави виникнення обов`язку щодо їх повернення, зокрема, відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, що, однак, не впливає на оцінку правовідносин, пов`язаних з вимогами у межах цього спору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.. Також, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник позивача звернувся до суду із заявою про вирішення питання про стягнення судових витрат разом із позовною заявою, надавши при цьому всі документи на підтвердження розміру таких витрат. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, представник просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та в підтвердження розміру витрат надав договір № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року укладений з АО «Лігал Ассістанс», із зазначенням в додатку до договору прас-листу щодо вартості послуг. Згідно заявки ТОВ «Коллект Центр» від 01 вересня 2025 року адвокатське об`єднання повинно було надати правову допомогу на виконання основного договору щодо стягнення заборгованості з [PERSON] , при цьому визначено вартість послуг на рівні 16000 грн.. Згідно надано до суду акту № 14 від 30.09.2025 року про надання послуг відповідно до Договору № 01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01 липня 2025 року по боржнику [PERSON] .. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачем підтверджено розмір витрат на правову допомогу, а відповідач та його представник у відзиві на позов із заявою про зменшення судових витрат не звертався, суд з власної ініціативи не наділений повноваженнями зменшувати розмір заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, а тому вимога про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають задоволенню відповідно до задоволеної частини позовних вимог. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1211 грн 20 коп. судовий збір та 8000 грн витрати на правничу допомогу, а всього 9211 грн 20 коп.

Outcome: partial