Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

27 жовтня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Миколаївська універсальна Товарно-сировинна біржа, в якій позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна за №3019-Л від 01.03.2001 року щодо купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований та товарній біржі без нотаріального посвідчення, відповідно до законодавства, яке діяло на той час. Умови договору виконані у повному обсязі, сторони претензій не мають. На даний час через протиріччя правових норм та неможливість визнати на даний час правочин дійсним, позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання, залучено третьою особою [PERSON] . Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] , витребувано копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , витребувано з ВДРАЦС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) інформацію щодо зміни прізвища [PERSON] . 20 січня 2026 року надійшла копія спадкової справи. 21 січня 2026 року надійшла відповідь ВДРАЦС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса). Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила про розгляд справи без її участі та зазначила, що [PERSON] та [PERSON] не можуть прибути до суду, але позовні вимоги підтримують. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі та повідомила, що її син [PERSON] тривалий час проживає за кордоном та не заперечує визнати угоду дійсною. Представник Миколаївської універсальної Товарно-сировинної біржі в судове засідання не прибув повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, пояснення не надіслав. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 01 березня 2001 року на Миколаївській універсальній Товарно-сировинній біржі укладено договір №3019-Л купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] продали, а [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , купили квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07 березня 2001 року за реєстровим № 16637. 19 жовтня 20204 р. [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до копії спадкової справи №17/2023, заведеної після смерті [PERSON] , його спадкоємцем є [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На момент переходу права власності за вказаним вище договором правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР, який втратив чинність з 01.01.2004 р. на підставі ЦК України N 435-IV ( 435-15 ) від 16.01.2003, який набрав чинності 01.01.2004 р. Відповідно до положень п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, що до яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Разом з цим, зі змісту договору № 3019-Л купівлі-продажу нерухомого майна від 01 березня 2001 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Миколаївській універсальній Товарно-сировинній біржі. Також вказаний договір зареєстрований в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується реєстраційним посвідченням та відповіддю від 27.11.2025 № 31055/40.02/40/020/25. Закон України «Про товарну біржу» в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. У відповідності з ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. З матеріалів справи встановлено, що вищевказаний договір купівлі-продажу був укладений на біржі відповідно до ЗУ "Про товарну біржу", зареєстрований в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», виконаний сторонами, але на теперішній час укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна неможливо. При вказаних вище обставинах суд вважає, що позовні вимоги правомірні та їх потрібно задовольнити.

Outcome: approved