Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи Процесуальні дії у справі [PERSON] звернулась до суду з позовом до Комарівської сільської ради, в якому просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 246939,00 грн. з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона працювала вчителем біології та хімії у Сидорівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів. 03.08.2022 Комарівською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області було прийнято рішення №451-21/ІХ «Про припинення діяльності Сидорівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, Ховмівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів шляхом реорганізації». 14.11.2022 позивачку було звільнено з роботи на підставі вищевказаного рішення. Батьками учнів Сидорівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів було ініційовано звернення до Чернігівського окружного адміністративного суду, який своїм рішенням від 03.09.2024 у справі №620/17438/23 визнав дії Комарівської сільської ради протиправними та зобов`язав розглянути питання про відновлення діяльності юридичної особи Сидорівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів. Незаконне рішення сільської ради про реорганізацію школи перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із незаконним звільненням позивачки. Протиправне звільнення позбавило її джерела доходу поставило у вкрай скрутне матеріальне становище, що призвело до відчуття невпевненості та втрати спокою. Позивачка зазнала моральних страждань у зв`язку із відсутністю достатніх коштів для існування, постійним відчуттям тривоги та необхідністю заощаджувати. Такий стан спричинив глибокі емоційні переживання викликані неправомірним звільненням. Суму моральної компенсації визначає виходячи з орієнтовного розміру середнього заробітку за 21 місяць вимушеного прогулу (від моменту звільнення до дня набрання судовим рішенням законної сили). Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачці перед звільненням було запропоновано роботу в іншому навчальному закладі на посаді вчителя біології, від якої вона відмовилась, тому її трудові права відповідачем порушені не були. Незаконність свого звільнення позивачка у встановленому законом порядку не оскаржувала, докази порушення її трудових прав до суду не надані. Також, відсутні докази на обгрунтування заявленої позивачем суми позовних вимог у розмірі 246939,00 грн. [PERSON] перебувала в трудових відносинах із юридичною особою Сидорівською ЗОШ, а не з Комарівською сільською радою. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала й просила їх задовольнити з вищевказаних підстав зазначила, що відповідачем не була дотримана процедура звільнення, оскільки, незаконно був закритий навчальний заклад, що підтвердив адміністративний суд у своєму рішенні. Також, при звільненні ні усної, ні письмової пропозиції щодо іншої посади їй не надходило. Акт від 14.11.2022 є формальним, там не зазначені конкретні умови праці на інших посадах, зокрема і відомості про кількість годин. Оскільки, вона була впевнена, що школу закрили незаконно, то щодо незаконності процедури звільнення у зв`язку зі скорочення штату працівників вона не зверталась. Незаконне закриття школи та її звільнення дуже відобразились на її здоров`ї, спричинили душевні страждання, у зв`язку з чим вона вимушена була приймати лікарські препарати. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення слухання справи не подав. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд установив, що [PERSON] з 15.08.1987 по 14.11.2022 працювала на посаді вчителя біології і хімії Сидорівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів. Була звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП у зв`язку зі скороченням штату на підставі наказу Директора школи №6-к від 14.11.2022.(а.с. 17-20) Наказом директора Сидорівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №04-к від 06.06.2022 працівників закладу освіти, у тому числі і [PERSON] , попереджено про можливу зміну істотних умов праці та можливе вивільнення згідно вимог чинного законодавства у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням педагогічного навантаження.(а.с. 42) Комісією по трудових спорах Комарівської сільської ради складено Акт №1 від 02.09.2022, згідно з яким директор та педагогічні працівники Сидорівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, зокрема і [PERSON] , прослухали в присутності членів комісії рішення сесії Комарівської сільської ради №451-21/ІХ, пропозиції щодо звільнення в порядку переведення до інших закладів освіти громади; усі педагогічні працівники час можуть бути забезпечені ставкою (18 год), ніхто з них не надав згоди на переведення до іншого закладу освіти, також, відмовились надавати письмову відмову.(а.с. 40) Згідно з Актом від 14.11.2022 ліквідаційної комісії, при звільненні педагогічним працівникам Сидорівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів в.о. директора школи Обушна В.С. повідомила про вакантні посади в Берестовецькій гімназії. Посаду вчителя біології пропонували [PERSON] ; усі педагогічні працівники відмовилися працевлаштовуватися до даного закладу освіти за фахом.(а.с. 41) Наказом директора №6-к від 14.11.2022 [PERSON] звільнена з посади вчителя біології та хімії Сидорівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів за скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України) на підставі рішення двадцять першої сесії дев`ятого скликання Комарівської сільської ради №451-21/ІХ від 03.08.2022 «Про припинення діяльності Сидорівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, Ховмівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області шляхом реорганізації» та повідомлення про заплановане вивільнення від 09.09.2022. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі №620/17438/23, яке набрало законної сили 11.10.2024,задоволений позов [PERSON] до Комарівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Вирішено визнати протиправним і скасувати рішення двадцять першої сесії дев`ятого скликання Комарівської сільської ради №451-21/ІХ від 03.08.2022 в частині припинення шляхом реорганізації, а саме приєднання до Степанівської гімназії Комарівської сільської ради юридичної особи Сидорівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області; зобов`язати Комарівську сільську раду розглянути питання поновлення функціонування юридичної особи Сидорівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області як закладу освіти. За змістом положень ч.1, 2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України). Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Приписами ст.56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 статті 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів чи цієї особи. Стаття 237-1 КЗпП України визначає,що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться уразі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України). Водночас, відповідальність за завдану шкоду настає лише за наявності усіх підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. Відсутність хоча б одного з елементів, що становлять склад цивільного правопорушення, не дає підстав для покладення відповідальності за заподіяні збитки. На позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди (або ж у визначених випадках незалежно від вини відповідача). Як на обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (підстави позову) про стягнення з Комарівської сільської ради моральної шкоди [PERSON] у позовній заяві та у судовому засіданні посилається на незаконність її звільнення з роботи, яке грунтувалось на протиправному рішенні сесії сільської ради, порушення процедури звільнення. Розмір моральної компенсації вона обрахувала виходячи із суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування неможе ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення працівника з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Водночас, [PERSON] не було надано доказів, на підтвердження порушення її трудових прав Комарівською сільською радою щодо незаконності звільнення з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України. При цьому позивачка в судовому засіданні не заперечувала, що питання про поновлення на роботі у в судовому порядку вона не порушувала. Питання законності звільнення [PERSON] за п.1 ст.40 КЗпП України, з огляду на предмет вказаного позову, не можуть бути предметом дослідження у межах цієї справи. Також, позивачка перебувала у трудових відносинах із Сидорівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, керівником якої її звільнено з роботи, а не з Комарівською сільською радою. Встановлена судовим рішенням протиправність рішення Комарівської сільської ради про припинення шляхом реорганізації Сидорівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів з огляду на вищевказані обставини не є безумовною підставою та преюдиційним доказом на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між неправомірністю звільнення позивачки та заподіяною їй моральною шкодою. Ураховуючи, що питання про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в судовому порядку позивачка не ініціювала, рішення про підтвердження незаконності її звільнення із займаної посади судом не ухвалювалось, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди у зв`язку з незаконним звільненням відсутні. З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , відповідно до ст.141 ЦПК України понесені нею в справі судові витрати по сплаті судового слід залишити за позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed