Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, який в подальшому учтонив про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на таке. Сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 29.09.2022 Вишгородського ВДРАЦС у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом №386. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили шлюбні відносини та не підтримують їх. Подальше перебування з відповідачем у шлюбі позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Крім того, відповідач, будучи батьком [PERSON] , кошти на її утримання не дає. Дитина сторін не досягла 3-річного віку і позивач має право на утримання від відповідача батька дитини, досягнення дитиною 3-річного віку. Виходячи з викладеного позивач просить суд шлюб розірвати, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 4710 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.08.2025року. Крім того, позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 3140 грн. досягнення дитиною 3-річного віку. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Стягнення аліментів з 10.08.2025 позивач обґрунтовує тим, що вона спілкувалась з відповідачем з приводу стягнення аліментів на дитину в месенджері «Телеграм» саме у вказану дату. Ухвалою Вижницького районного суду від 24.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи - не здійснювалося. Відповідач надав суду відзив на позов, в якому позов визнав частково. Погоджується на розірвання шлюбу. З приводу аліментів на утримання дитини просить суд визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1700 грн. щомісяця, оскільки він нерухомого майна та доходів не має. Під час проходження військової служби отримав поранення внаслідок чого має проблеми зі здоровям на не може працевлаштуватись. Заперечує проти стягнення аліментів з 10.08.202, оскільки про звернення до нього позивача у вказаний день йому нічого не відомо. Заперечує, також, щодо стягнення з нього коштів на утримання дружини, оскільки він не має можливості їх оплачувати. Також, просив відмовити у стягненні з нього витрат на правничу допомогу, оскільки такі вимоги не відповідають критеріям реальності, необхідності та розумності. Крім того, позивач мала право скористатись послугами безоплатної правничої допомоги. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами та ухвалити рішення. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з відсутністю учасників, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 29.09.2022 Вишгородського ВДРАЦС у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом №386. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивач має бажання розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач проти цього не заперечує. Очевидним є те що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та не підтримують їх. Вони не ведуть спільне господарство, у них не має спільного сімейного бюджету, вони спільно не вирішують сімейні питання. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин подальше перебування сторін у шлюбі було б порушенням прав охоронюваних законом інтересам позивача. Тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Крім того вирішуючи вимогу про стягнення аліментів, суд виходить з такого. Дочка сторін проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Вказане підтверджується витягом з реєстру Вашківецької територіальної громади. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд приймає до уваги можливості відповідача і потреби його дитини, враховує, що обов`язок утримувати дітей є обов`язком обох батьків, тому суд вважає, що аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] необхідно стягнути в розмірі по 3000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом порядку для дитини відповідного вік, до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитини 3 років суд враховує обставини справи та вимоги ст. 84СК України. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З копії Акту №10/2022 від 30.06.2022 вбачається, що 24.02.2024 під час ракетного обстрілу в/ч [NUMBER] стався нещасний випадок із солдатом [PERSON] . Будь-яких доказів щодо того, що відповідач може сплачувати такі кошти до позову не додано. Та приймаючи до уваги, що відповідач заперечив проти цієї вимоги, суд знаходить, що у її задоволенні слід відмовити. Визначену суму аліментів на утримання дитини, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто 18.11.2025р., що відповідає положенням ст. 191 С-К України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.267 ЦПК України допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Щодо посилання позивача на ту обставину, що вона 10.08.2025 спілкувалась з відповідачем щодо сплати аліментів тому саме зі вказаної дати необхідно стягувати аліменти, суд зазначає таке. З викопіровки з мережі Телеграм вбачається, що вона здійснена станом на «27.10» з абонентом « [PERSON] ». Будь-якої інформації щодо вживання позивачем заходів про сплату відповідачем аліментів станом на 10.08.2025 до матеріалів справи не додано. За таких обставин вимога про стягнення аліментів з 10.08.2025 є необґрунтованою та підлягає відмову у задоволенні. З приводу стягненні з відповідача судових витрат суд зазначає таке. Так, згідно попереднього розрахунку суми судових витрат вартість роботи адвоката складає 500 грн. за виготовлення 1 аркушу справи та 1500 грн. за 1 годину роботи. Позовна заява склала 11 аркушів, що становить 6500 грн., на збір, друк та посвідчення додатків до матеріалів справи (17 додатків) витрачено 1 годину, що складає 1500 грн., написання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, вартості робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, які сторона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи викладено на 1 аркуші, що становить 500 грн. На збір, друк та посвідчення додатків до попереднього (орієнтовного) розрахунку (10 додатків) витрачено 0,5 год., що вартує 250 грн.., та на заповнення конверта, опису вкладення у цінний листа та надіслання до суду та позивачки документів через поштового оператора АТ «Укрпошта» витрачено 1 годину, - що, згідно розрахунку, вартує 1500 грн. Всього вказані дії вартують 10250 грн. Разом з тим, сторони погодили вартість вказаних робіт на суму 9200 грн. і саме така суму коштів була оплачена адвокату згідно квитанції від 20.08.2025 (а.с.37). Так, було заявлено 3 вимоги. При розділенні вартості послу адвоката на 3 частини відповідно до кількості заявлених вимог, виходить, що вартість послуг адвоката за кожну вимогу становить 3066,7 грн. Одну вимогу судом задоволено, в одній вимозі відмовлено, і 3-тю вимогу про стягнення аліментів задоволено частково, а саме позивач просив стягувати аліменти в розмірі 4710 грн., але задоволено частково на суму 3000 грн., що становить 63,7 % від суми вимоги. Це відповідає сумі 1953,49 грн. пропорційно до розміру задоволеної вимоги. За змістом ст..141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог, Виходячи з викладеного, та зважаючи на те, що позов задоволено частково, у частках, викладених вище, тому суд знаходить, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрат на правову допомогу в сумі 5019,49 грн. При цьому суд знаходить безпідставними заперечення відповідача проти стягнення з нього на користь відповідача понесених витрат на правову допомогу, оскільки відповідач , пославшись на те, що сума витрат на правничу допомогу не відповідачем критеріям реальності, необхідності та розумності, доказів на підтвердження цього твердження не надав. Разом з тим, суд, перевіривши надані докази щодо вартості наданих позивачу послуг щодо правової допомоги, суд знаходить їх реальними, розумними та необхідними. Аналогічно суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі ст.ст. 3, ч.1 ст.24, 56, 84, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.51 Конституції України,

Outcome: partial