Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського з позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Какун А.С. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 17201-12/2024 у розмірі 21210,00 грн; за кредитним договором № 21936-12/2024 в розмірі 22176,00 грн; за кредитним договором №8432269 в розмірі 12760 грн; за кредитним договором № 73648571 в розмірі 36165 грн, всього стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 92311,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Стислий виклад позовних вимог. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 грудня 2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладений кредитний договір № 17201-12/2024. Договір підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання [PERSON] одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону, про що свідчить п.8 правочину. За умовами кредитного договору (п.п.1.1. п.1) товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10100 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується його повернути і сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.п. 3.3. п.3 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. 25.04.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 250425, за умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, указаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 250425 від 25.04.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 17201-12/2024 в сумі 21210 грн, з яких: 10100 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6060 грн сума заборгованості за відсотками та 5050 грн сума заборгованості за штрафом. Поряд з цим, 10 грудня 2024 рокуміж ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладений кредитний договір № 21936-12/2024. Договір підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання [PERSON] одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону, про що свідчить п.8 правочину. За умовами кредитного договору (п.п.1.1. п.1) товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується його повернути і сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.п. 3.3. п.3 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. 25.04.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 250425, за умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, указаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 250425 від 25.04.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 21936-12/2024 в сумі 22176 грн, з яких: 6930 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4158 грн сума заборгованості за відсотками та 11088 грн сума заборгованості за штрафом. Окрім цього, 03.01.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 8432269. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 11 Договору позики, адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informacia з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п.5.1 п. 5 Договору позики). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №5 від 27.05.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12760,42 грн, з яких: - 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 200 грн - сума заборгованості за відсотками; - 7800,00 грн сума заборгованості за пенею та 760 грн комісія за надання кредиту. Також, 06.12.2024 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 73648571. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 11 Договору позики, адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informacia з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п.5.1 п. 5 Договору позики). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25., у відповідності до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №8 від 26.06.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 36165,00 грн, з яких: - 15000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 10762,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 10200 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом та 202,50 грн комісія за надання кредиту. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань за договорами позики та кредиту в судовому порядку позивач просить стягнути загальну суму заборгованості 92311,00 грн. та понесені судові витрати у розмірі 3028 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 06 листопада 2025 року. Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року розгляд справи відкладено на 17 грудня 2025 року на підставі заяви відповідача про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково, витребувано від Акціонерне товариство «Універсал Банк» (Код ЄДРПОУ 21133352, юридична адреса Україна, 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, наступні докази: інформацію щодо наявності у [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 06.12.2024; інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку [NUMBER] ; виписку по рахунку за номером картки [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ); інформацію про надходження 06.12.2024 року грошових коштів в сумі 21 000,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ). Витребувано від Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (скорочена назва АТ «А-Банк») (Код ЄДРПОУ 14360080, Юридична адреса: 49074, м Дніпро, вул. Батумська, 11: інформацію щодо наявності у [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 08.12.2024; інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку [NUMBER] ; Виписку по рахунку за номером картки [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ); інформацію про надходження 08.12.2024 року грошових коштів в сумі 10 100,00 грн, 10.12.2025 року грошових коштів в сумі 7 000,00 грн, 03.01.2025 року грошових коштів в сумі 4 000,00 грн., на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ). А також відкладено розгляд справи на 20 січня 2026 року. 20 січня 2026 року справу знято з розгляду у зв`язку з відсутністю у суду електропостачання та призначено розгляд справи на 26 січня 2026 року. Позиція учасників справи. 21 листопада 2025 відповідачем через підсистему «Електронний суд» скеровано відзив на позовну заяву. В обґрунтування доводів поданого відзиву відповідач вказує, що позивач не надав до матеріалів справи належних та допустимих доказів перерахування коштів за договорами: № 17201-12/2024, № 8432269, № 73648571. У матеріалах справи відсутні: банківські виписки; платіжні документи; квитанції, документи первинного обліку, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово зазначав, що сам лише підписаний електронний договір не є доказом фактичної видачі кредитних коштів. Також, що до договору, по якому позивач надав виписку (№21936-12/2024) навіть за наявності підтвердження перерахування коштів, позивач не довів правомірності набуття права вимоги. З наданих матеріалів вбачається, що переуступлення прав вимоги за всіма договорами(№ 17201-12/2024, № 8432269, № 73648571,№21936-12/2024) відбулося ще до моменту фактичного укладення ним відповідного кредитного договору, а тому позивач не набув статус законного кредитора. Покликається на те, що Позивач не надав суду належних та допустимих доказів надсилання відповідачу письмового повідомлення про відступлення права вимоги із зазначенням дати, підстав та обсягу переданих прав, як цього вимагають ст. 516, 517 ЦК України. Таким чином, позивач не довів належним чином факт переходу до нього права вимоги, що робить заявлені вимоги передчасними та необґрунтованими. У зв`язку з наведеним просить суд у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] - відмовити в повному обсязі. 27.11.2025 через підсистему «Електронний суд» представник позивача скерував додаткові пояснення у справі, в яких просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та вказує, що не погоджується з відзивом на позовну заяву, покликаючись на норми законодавства та висновки Верховного суду України зазначає, що розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. З огляду на вищевикладене, наголошує на тому, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» в повній мірі доведено факт отримання Відповідачем кредитних коштів та наявності відповідної заборгованості. Щодо переходу прав вимоги за договорами факторингу звертає увагу суду на те, що Договори факторингу були діючими на момент відступлення права вимоги до Відповідача та є діючим на даний момент, а тому перехід прав вимоги за кредитними договорами відбувся відповідно до діючих Договорів факторингу, є правомірним і відповідає чинному законодавству. Підписанням Реєстру права вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги. Таким чином, з метою підтвердження факту відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» було долучено до позовної заяви витяги з Реєстру боржників та платіжні інструкції про оплату за відповідними Договорами факторингу. Щодо розрахунку та перерахування кредитних коштів зазначає, шо згідно частини 1 статті 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Первісного кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника. Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - банківською таємницею, тому, Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку відповідача. Таким чином, з метою ґрунтовного, повного та об`єктивного вирішення справи позивач подав клопотання про витребування доказів. Також зазначає, що у кожному Кредитному договорі зазначено контактні дані Відповідача, а саме номер телефону, внесений Відповідачем власноруч при укладенні кожного кредитного договору, зокрема номер телефону [NUMBER] (далі - номер телефону Позичальника). Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначав, що Позичальник через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подавав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надсилав Позичальнику за допомогою засобів зв`язку на номер телефону Позичальника одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-коду (одноразовий ідентифікатор - дані електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання Кредитного договору. Виходячи з вищевикладеного слідує, що кредитні договори було підписано Позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який було надіслано Первісним кредитором на номер телефону, зазначений Відповідачем при реєстрації на сайті Первісного кредитора, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині Кредитного договору міститься код ідентифікатор Відповідача, що і є його безпосереднім підписом. Щодо вимоги відповідача про стягнення з позивача суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень, вказує, що відповідачем не долучені документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Отже враховуючи вищевикладене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не вбачає підстав для відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. стороною відповідача. 01 грудня 2025 року відповідач через підсистему «Електронний суд» скерував заперечення на додаткові пояснення представника позивача, в яких зазначив, що на момент подання позову, а також станом на дату подання додаткових пояснень, позивач не надав банківських виписок з рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] , які б підтверджували зарахування коштів за договорами № 17201-12/2024, № [NUMBER] , № [NUMBER] ; не надав платіжних доручень/квитанцій від банків чи платіжних систем, які б чітко ідентифікували платника (первісного кредитора), отримувача ( [PERSON] ), суму, дату та призначення платежу. Щодо договорів факторингу та відступлення права вимоги Позивач детально описує укладення договорів факторингу та реєстрів боржників і посилається на ст. 512, 514, 1077, 1078, 1081 ЦК України та практику Верховного Суду. Разом з тим, згідно з цими ж нормами та правовими позиціями Верховного Суду, фактор (новий кредитор) повинен довести не лише факт укладення договору факторингу і формального включення боржника до реєстру, а дійсність самої грошової вимоги; існування неприпиненого зобов`язання на момент відступлення; відсутність нікчемності чи недійсності первісного правочину. Тобто навіть належно оформлені договір факторингу та реєстр боржників не доводять автоматично наявність і розмір заборгованості у боржника, вони підтверджують взаємовідносини між первісним кредитором і фактором, але не факт реального отримання ним коштів, і не розмір боргу саме в тих сумах, які заявлені в позові. Без первинних документів про видачу кредиту та рух коштів по рахунках боржника відступлене право вимоги не може вважатися таким, що підтверджене належними доказами. Щодо не повідомлення про відступлення права вимоги вказує, що відсутність доказів належного інформування боржника, невизначеність кредитора, на користь якого слід здійснювати платіж, а також відсутність єдиного чіткого механізму взаємодії з боржником повинні оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами та свідчать про недобросовісну поведінку кредиторів. Також зазначає, що у додаткових поясненнях позивач вказує, що номер телефону, зазначений у матеріалах справи, збігається з номером, який використовувався при укладенні спірних договорів, і на цій підставі робить висновок про належність усіх договорів саме відповідачу. Звертає увагу суду, що номер телефону не є первинним бухгалтерським документом і не підтверджує факту перерахування або отримання грошових коштів; SIM-карта та номер можуть належати іншій особі, бути переоформлені, втрачати/відновлюватися, а доступ до них можуть мати треті особи; сам по собі збіг телефонного номера не є достатнім доказом ані укладення договору, ані факту отримання коштів, ані розміру боргу. Вважає, що позивач не надав жодного доказу того, що одноразовий ідентифікатор (OTP), яким нібито підписано відповідні кредитні договори, був отриманий та використаний саме відповідачем. У матеріалах справи відсутні будь-які технічні підтвердження факту надсилання та отримання SMS-коду, а саме: SMS-звіт оператора мобільного зв`язку; технічні логи сервера позивача; дані мобільної мережі про доставку та отримання повідомлення; підтвердження, що SIM-карта та номер на момент підписання знаходилися у фактичному володінні відповідача. Саме PDF-файл або друкована копія договору з зазначенням коду не є доказом отримання та введення OTP конкретною фізичною особою. Ураховуючи зазначене просить суд відмовити з задоволенні позовних вимог ц повному обсязі. 08.01.2026 року відповідачем скеровано до суду через підсистему «Електронний суд» додаткові пояснення в яких останній зазначає, що надані банківські документи підтверджують виключно факт наявності рахунків та руху грошових коштів у певні дати. Водночас зазначені матеріали не доводять у повному обсязі обставин, на які посилається позивач, а саме: виникнення саме тих кредитних зобов`язань, які заявлені у позові; зв`язок кожної конкретної банківської операції з конкретним кредитним договором; погодження відповідачем умов щодо процентів, комісій та штрафних санкцій; правомірність та точність розрахунку заявленої заборгованості. Банківські виписки не містять посилань на номери кредитних договорів, первісних кредиторів або інших реквізитів, які дозволяли б однозначно ідентифікувати правову підставу кожної операції. Також вказує, що позивачем не надано до суду жодного належного узагальненого доказу (таблиці, реєстру, розрахунку), який би дозволяв встановити чіткий взаємозв`язок між: номером кожного кредитного договору, заявленого у позові; датою та сумою нібито наданих коштів; конкретною банківською операцією, відображеною у виписці; умовами відповідного договору. Не погоджується з нарахованим розміром заборгованості в частині стягнення комісій процентів та штрафів, оскільки позивач не надав належного та перевірюваного розрахунку заборгованості із зазначенням: періодів нарахування; бази нарахування; формули обчислення; правової підстави кожного платежу. Вказує, що заявлений до стягнення розмір додаткових нарахувань істотно перевищує розмір основного зобов`язання, що суперечить принципу пропорційності та справедливого балансу між інтересами сторін, який має враховуватись судом при вирішенні спору Матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідач був належним чином поінформований та індивідуально погодив саме такі розміри процентних ставок, комісій та штрафних санкцій, які заявлені позивачем до стягнення, а не лише загальні умови кредитування у стандартизованій формі. У зв`язку з чим, просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення процентів, комісій та неустойки як недоведених та/або застосувати ст. 551 ЦК України щодо їх зменшення. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явився, однак у пред`явленому позові просив суд проводити розгляд справи без участі представника позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника позивача згідно вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Суд звертає увагу, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи, які належним чином повідомленні про день та час розгляду, не перешкоджає розгляду справи без їх участі. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а також думку відповідача, яка викладена у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд приходить до наступного висновку. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Згідно з ч. 3 ст. 95 ЦПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 2 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17. Обов`язковим аспектом щодо дійсності вимоги є підставність виникнення вимоги (стаття 11 ЦК України), як елементу зобов`язального правовідношення (стаття 502 ЦК України) на момент відступлення та підтвердження вимоги відповідними доказами. Дійсною для передачі також є вимога, яка виникла, але строк виконання цієї вимоги ще не настав. Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 грудня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту№ 17201-12/2024. Кредитний договір укладено в електронній формі в який підписано електронним підписом позичальника [NUMBER] , відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п.1.1. договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 10100,00 грн зі сплатою процентів 1% в день, що застосовується у межах строку кредиту, тобто протягом 120 днів, відповідно до п.1.2 договору. Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора про що свідчить п.8 договору кредиту, реквізити та підпис сторін. Пунктом 1.6 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] протягом одного робочого дня з прийняття рішення про видачу кредиту. До договору додається таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у якій містяться ті самі відомості, що й у договорі про надання фінансового кредиту (а.с. 12 оберт). 08.12.2024 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту де підтвердив: отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором; отримання інформації про право кредитодавця залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, про встановлені законодавством вимоги щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки), про право на звернення до Національного банку України у разі недотримання таких вимог кредитодавцем та/або колекторською компанією, а також про право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої у процесі врегулювання простроченої заборгованості; отримання повідомлення про передбачену статтею 182 Кримінального кодексу України відповідальність за незаконне збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про третіх осіб, персональні дані яких передані кредитодавцю. Кредитором виконано обов`язок з надання кредитних коштів. Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів, проте свої зобов`язання перед кредитором не виконав. Згідно розрахунку заборгованості в період дії кредитного договору №17201-12/2024 від 08.12.2024 року [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у сумі 21210,00 грн, яка складається з: 10100,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6060,00 грн - сума заборгованості за відсотками та 5050 грн - сума заборгованості за пенею. Поряд з цим, 08 грудня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту№ 21936-12/2024. Кредитний договір укладено в електронній формі в який підписано електронним підписом позичальника [NUMBER] , відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п.1.1. договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 7000,00 грн зі сплатою процентів 1% в день, що застосовується у межах строку кредиту, тобто протягом 120 днів, відповідно до п.1.2 договору. Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора про що свідчить п.8 договору кредиту, реквізити та підпис сторін. Пунктом 1.6 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] протягом одного робочого дня з прийняття рішення про видачу кредиту. До договору додається таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у якій містяться ті самі відомості, що й у договорі про надання фінансового кредиту (а.с. 20 оберт). 10.12.2024 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту де підтвердив: отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором; отримання інформації про право кредитодавця залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, про встановлені законодавством вимоги щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки), про право на звернення до Національного банку України у разі недотримання таких вимог кредитодавцем та/або колекторською компанією, а також про право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої у процесі врегулювання простроченої заборгованості; отримання повідомлення про передбачену статтею 182 Кримінального кодексу України відповідальність за незаконне збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про третіх осіб, персональні дані яких передані кредитодавцю. Кредитором виконано обов`язок з надання кредитних коштів. На підтвердження перерахування коштів за кредитним договором позивачем надано довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення, відповідно до якої 10 грудня 2024 року здійснено зарахування на картку [NUMBER] у сумі 7000 грн (а.с.23). Згідно розрахунку заборгованості в період дії кредитного договору №21936-12/2024 від 10.12.2024 року [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у сумі 22176,00 грн, яка складається з: 6930,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4158,00 грн - сума заборгованості за відсотками та 11088 грн - сума заборгованості за пенею. 25 квітня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 250425, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитними договорами; №17201-12/2024 від 08.12.2024 в загальній сумі 21210,00 грн та №21936-12/2024 від 10.12.2024 року в сумі 22176,00 грн. Згідно п. 1.2 Договору факторингу № 250425 від 25.04.2025 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржника стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно п. 1.6 вказаного Договору права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому-передачі Реєстру боржників. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 250425 від 25.04.2025 року Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 250425 від 25 квітня 2025 року, будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає. Акт підписано представниками ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 250425 від 25.04.2025 за боржником [PERSON] за кредитним договором № 17201-12/2024 рахується заборгованість в сумі 21210 гривень та за кредитним договором №21936-12/2024 заборгованість відповідача складає 22176,00 грн (а.с. 29,30). Окрім цього, 03 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8432269 шляхом підписання договору електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови кредитного договору, реквізити сторін та підписи. Відповідно до умов договору, Товариство надало відповідачу позику в сумі 4000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається на 30 днів до 01.02.2025, денна процентна ставка 0,80% (фіксована). Комісія з надання кредиту у грошовому виразі складає 948 грн. Процентна ставка за понадстрокове користування кредитом складає 5,00% в день, пеня 5,00 % в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 4960,00 грн. Відповідно до додатку №1 до договору надання коштів у кредит №8432269 від 03.01.2025 сторони погодили графік платежів з 03.01.2025 по 01.02.2025, за яким загальна вартість кредиту - 4960, 00 грн: з яких 4000,00 грн - сума кредиту за договором, 11,60 грн - проценти за користування кредитом та 948,40 комісія за надання кредиту (а.с.41). 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. В подальшому, 27.05.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №4 до договору факторингу №27/03/25, згідно з умовами якої було збільшено загальну суму прав вимоги, які відступаються за договором факторингу. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників № 5 від 27 травня 2025 року за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року, будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає. Акт підписано представниками ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 5 від 27.05.2025 до договору факторингу №27/03/25 до позивача перейшло право вимоги за договором надання коштів у кредит №8432269 в сумі 12760,00 грн, яка складається з 4000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 200,00- сума заборгованості за відсотками; 7800,00 грн сума заборгованості за пенею та 760 грн комісія за надання позики (а.с. 48). Згідно з розрахунку заборгованості виконаного представником позивача сума заборгованості відповідача за договором №8432269 від 03.01.2025 складає 12760,00 грн (а.с. 49). З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій. Поряд з цим, 06 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73648571 шляхом підписання договору електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови кредитного договору, реквізити сторін та підписи. Відповідно до умов договору, Товариство надало відповідачу позику в сумі 21000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається на 30 днів до 04.01.2025, денна процентна ставка 0.750% (фіксована). Комісія за надання кредиту у грошовому виразі складає 3150 грн (15% від суми наданого кредиту). Процентна ставка за понадстрокове користування кредитом складає 4,00%. Орієнтовна загальна вартість позики становить 25725.00 грн. Відповідно до додатку №1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73648571 від 06.12.2024 сторони погодили графік платежів з 06.12.2024 по 04.01.2025, за яким загальна вартість кредиту - 25725,00 грн: з яких 21000,00 грн - сума кредиту за договором; 1575,00 грн - проценти за користування кредитом та 3150 грн комісія за надання кредиту (а.с.57). Відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому ідентичні умови кредитування з договором №73648571 від 06.12.2024, (а.с. 58-59). Згідно наданого розрахунку заборгованості наданого первісним кредитором, борг відповідача за договором позики №73648571 від 06.12.2024 станом на 26.06.2025 становить 36165,00 грн (а.с.64-65). 26.06.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №5 до договору факторингу №27/03/25, згідно з умовами якої було збільшено загальну суму прав вимоги, які відступаються за договором факторингу. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників № 8 від 26 червня 2025 року за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року, будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає. Акт підписано представниками ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 8 від 26.06.2025 до договору факторингу №27/03/25 до позивача перейшло право вимоги за договором надання коштів у кредит №73648571 в сумі 36165,00 грн, яка складається з 15000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 10762,00- сума заборгованості за відсотками; 10200 грн - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою, 202,50 грн комісія за надання позики (а.с. 63). З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та [PERSON] становлять відносини, які пов`язані із укладаннями кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] було укладено договори про надання фінансового кредиту № 17201-12/2024 від 08.12.2024 та договір №21936-12/2024 від 10.12.204 з ТОВ «Стар Файненс Груп» та договори надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8432269 від 03.01.2025 та договір №73648571 від 06.12.2024 з ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» в електронній формі, що згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Суд погоджується з позивачем щодо укладення вищевказаних договорів саме з відповідачем, оскільки підписання вищевказаних договорів підтверджується змістом договорів, додатків до договорів, які містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача; дату народження та податковий номер відповідача. Отже, вважає факт укладення кредитних договорів саме з [PERSON] доведено належними та достатніми доказами. Суд відхиляє доводи відповідача, що позивачем не доведено факт перерахування коштів відповідачу за кредитними договорами, оскільки позивач скористався своїм правом на підставі вимог ЦПК та звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів, що становлять банківську таємницю, яке судом задоволено. Згідно відповіді АТ «Акцент-Банк, наданої на виконання ухвали суду від 17 грудня 2025 року вбачається, що на ім`я [PERSON] банком емітовано картку № [NUMBER] та згідно з виписок 08.12.2024 на картку відповідача зараховано платіж у сумі 10100 грн, 03.01.2025 зараховано платіж у сумі 4000 грн. Також, згідно відповіді АТ «Універсал Банк» наданої на виконання ухвали суду від 17 грудня 2025 року вбачається, що на ім`я [PERSON] банком емітовано картку № [NUMBER] та згідно з виписки по картці 06.12.2024 на картку відповідача зараховано платіж у сумі 21000 грн. Слід заначити, що дати зарахування кредитних коштів та картки маски № [NUMBER] та № № [NUMBER] , які емітована на ім`я відповідача, повністю співпадають з датами укладення кредитного договору № 17201-12/2024 від 08.12.2024, який був укладений відповідачем з ТОВ «Стар Файненс Груп», кредитні договори №8432269 від 03.01.2025 та договір №73648571 від 06.12.2024 укладені [PERSON] з ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» в умовах договорів, в яких вказані рахунки клієнта за реквізитами платіжних карток [NUMBER] та [NUMBER]. Отже, отримана судом інформація від АТ « Акцент-Банк» та АТ «Універсал Банк» дає підстави вважати, що кредитні договори укладені з відповідачем, а також умови щодо перерахування кредитних коштів у розмірах вказаних у договорах виконані первісними кредиторами у повному обсязі. Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що надані позивачем розрахунки суми боргу за кредитним договором не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами. Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2023 у справі №209/3103/21, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. На підтвердження виконання умов кредитного договору №21936-12/2024 укладеного відповідачем з ТОВ «Стар Файненс Груп» позивачем долучена довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення, відповідно до якої 10 грудня 2024 року здійснено зарахування на картку [NUMBER] у сумі 7000 грн, яка як зазначалося вище картку емітовано АТ «Акцент-Банк» на ім`я відповідач. Доказів повернення відповідачем у повному розмірі коштів, отриманих у кредит, матеріали справи не містять. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). У суду відсутні докази того, що відповідач мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, відповідач не надав будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач; доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитними договорами позивачу матеріали справи не містять, а тому з врахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеною заборгованість відповідача перед позивачем за кредитними договорами в частині заборгованості по тілу кредиту, а саме: за договором про надання фінансового кредиту №17201-12/2024 від 08.12.2024 у розмірі 10100 грн; за договором про надання фінансового кредиту №21936-12/2024 від 10.12.2024 у розмірі 6930,00 грн; за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8432269 від 03.01.2025 у розмірі 4000 грн. Щодо стягнення заборгованості за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73648571 від 06 грудня 2024 року, суд зазначає таке. Договором №73648571 (з комісією за надання кредиту) від 06.12.2024 року сторонами погоджено суму кредиту у розмірі 21000 грн та строк його дії, який становить 30 днів з 06.12.2024 по 04.01.2025. Отже, протягом даного строку ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів», мав право нараховувати відповідачу [PERSON] передбачені договором відсотки. Додатком 1 до договору сторони погодили загальну вартість кредиту у розмірі 25745,00 грн, з яких 21000 грн сума кредиту, 1575,00 проценти за користування кредитом та 3150 грн комісія за надання кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором наданого первісним кредитором заборгованість за відсотками нараховувалася після закінчення строку надання кредиту, а саме до 16.03.2025 року. Відповідно до умов договору позики п.2.3 та розділу 2 вбачається, що розмір процентної ставки може бути змінений на підставі додаткової угоди. Проте, всупереч умовам договору, позивачем не долучено додаткової угоди щодо зміни процентної ставки, а також додаткової угоди відповідача щодо пролонгації договору. Право кредитодавця нараховувати, передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання - такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц ( п.п. 91-93). За таких обставин, вимоги позивача про стягнення процентів після спливу строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Також, суд звертає увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем [PERSON] здійснено оплату за договором позики на загальну суму 9000,00 грн. Відтак, оскільки сторонами погоджено строк кредитування та загальну вартість позики у сумі 25725.00 грн, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості відповідача за договором №73648571 від 06 грудня 2024 року у розмірі 16725,00 грн. (25725,00 грн (загальна вартість позики) - 9000,00 грн (сплачені кошти відповідачем за договором)). Стосовно позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за відсотками за кредитним договорами про надання фінансового кредиту №17201-12/2024 від 08.12.2024, та за договором №21936-12/2024 від 10.12.2024 суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на ту обставину, що розмір заборгованості за відсотками за договором про надання фінансового кредиту №17201-12/2024 від 08.12.2024 становить 6060,00 грн та за договором про надання фінансового кредиту №21936-12/2024 від 10.12.2024 становить 4158,00 грн. Водночас, суд погоджується з викладеними запереченнями відповідача щодо ненадання позивачем належного розрахунку заборгованості та зауважує, що позивачем не надано і детального розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором з урахуванням періоду кредитування та внесених відповідачем платежів. У долучених до позовної заяви розрахунків заборгованості за договорами про надання фінансового кредиту №17201-12/2024 від 08.12.2024 та за договором №21936-12/2024 від 10.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] зазначено лише розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією без зазначення будь-яких розрахунків (а.с. 16, 24). Таким чином позивачем не доведено за який саме період нараховано заборгованість та за якими умовами, що унеможливлює перевірити нарахування вказаних сум в межах строку дії договорів та відповідно до узгодженої сторонами відсоткової ставки, врахування платежів відповідача на погашення боргу. Також слід зазначити, що сума кредиту відповідно до договору договором №21936-12/2024 від 10.12.2024 складає 7000,00 грн., а сума заборгованості за тілом кредиту, яка зазначена у розрахунку заборгованості - 6930,00 грн, що вказує на ймовірне часткове погашення відповідачем кредитної заборгованості. Втім вказані платежі не зазначені у розрахунку заборгованості, наданому позивачем, що також вказує на сумніви у їх достовірності. Варто також зазначити, що розрахунки заборгованості складені ТОВ «ФК «ЄАПБ», а не первісним кредитором за період з 25.04.2025 по 31.07.2025, в той час, як договори укладені 08.12.2024 та 10.12.2024. Будь яких розрахунків за період з дат укладення договорів по 25.04.2025 суду не надано. Таким чином позивачем не доведено за який саме період нараховано заборгованість та за якими умовами, що унеможливлює перевірити нарахування вказаних сум в межах строку дії договорів та відповідно до узгодженої сторонами відсоткової ставки, врахування платежів відповідача на погашення боргу. Інших доказів на підтвердження розміру заборгованості зі сплати відсотків суду не надано. Отже в цій частині заявлених вимог слід відмовити. Щодо строку та підстав нарахування позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами у розмірі 200 грн та комісією у розмірі 760 грн за договором надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) №8432269 від 03.01.2025 то суд зазначає таке. У долученому до позовної заяви розрахунку заборгованості за укладеним між відповідачем та первісними кредиторами договором зазначено лише розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією. Проте, позивачем не доведено за який саме період нараховано заборгованість за відсотками та комісією за вказаним договором, яку просить стягнути позивач на свою користь, що унеможливлює перевірити нарахування в межах строку дії договору та відповідно до узгодженої сторонами відсоткової ставки, врахування платежів відповідача на погашення боргу. Слід зазначити, що вказаний розрахунок складений ТОВ «ФК «ЄАПБ», а не первісним кредитором. Також суд звертає увагу, що відповідно до п.п. 2.2.4 договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8432269 від 03.01.2025 комісія за надання кредиту становить 23.71% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 948,40 грн, однак сума заборгованості за комісією, вказана у розрахунку заборгованості - 760,00 грн, що вказує на ймовірне часткове погашення відповідачем заборгованості. Втім вказані платежі не зазначені у розрахунку заборгованості, наданому позивачем, що також вказує на сумніви у їх достовірності. На думку суду, сам по собі наданий розрахунок заборгованості, який виконувався працівником позивача, не може слугувати доказом виникнення та існування між первісним кредитором та відповідачем кредитних відносин, наявності заборгованості та її розміру. За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8432269 від 03.01.2025, підстав та порядку нарахування відсотків та комісії за користування кредитом. Оцінивши подані позивачем докази, суд вважає їх неналежними та недостатніми, оскільки вони не підтверджують існування обставин на які посилається позивач і з них не можна встановити заборгованість відповідача. Що стосується вимог про стягнення суми заборгованості за штрафними санкціями за договором про надання фінансового кредиту №17201-12/2024 від 08.12.2024 розмірі 5050 грн, за договором про надання фінансового кредиту №21936-12/2024 у сумі 11088,00 грн та за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8432269 від 03.01.2025 у розмірі 7800 грн то суд зважає на наступне. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023 і діє по цей час. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також цим Законом внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» а відповідно до пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року та такі нарахування підлягають списанню. Враховуючи наведене, вимога про стягнення штрафних санкцій за кредитним договором про надання фінансового кредиту №17201-12/2024 від 08.12.2024 розмірі 5050 грн, за договором про надання фінансового кредиту №21936-12/2024 у сумі 11088,00 грн та за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8432269 від 03.01.2025 у розмірі 7800 грн задоволенню не підлягає. Щодо переходу прав вимоги за договором факторингу № 250425 від 25.04.2025 та за договором факторингу №27/03/2025 від 27 березня 2025 року, суд зазначає наступне. 25 квітня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №25/04/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 25.04.2025 до договору факторингу №250425 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №17201-12/2024 в сумі 21210, 00 грн та за договором №21936-12/2024 в сумі 22176,00 грн.. Згідно до копії платіжної інструкції № 22703 від 29.04.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «Стар Файненс Груп» за договором факторингу №250425 від 25.04.2025 на виконання вимоги договору у розмірі 6001494,56 грн (а.с.28). 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. В подальшому, 27.05.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №4 до договору факторингу №27/03/25, згідно з умовами якої було збільшено загальну суму прав вимоги, які відступаються за договором факторингу. Відповідно до Реєстру боржників № 5 від 27.05.2025 до договору факторингу №27/03/25 до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №8432269 в сумі 12760,00 грн. Згідно до копії платіжної інструкції № 723 від 30.05.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 на виконання вимоги додаткової угоди №4 від 27.05.2025 у розмірі 2878284,25 грн (а.с.47). Також, 26.06.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №5 від 26.06.2025 до договору факторингу №27/03/25, згідно з умовами якої було збільшено загальну суму прав вимоги, які відступаються за договором факторингу. Відповідно до Реєстру боржників № 8 від 26.06.2025 до договору факторингу №27/03/25 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №73648571 в сумі 36165,00 грн. Згідно до копії платіжної інструкції № 736 від 30.06.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне кредитів» за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 на виконання вимоги додаткової угоди №5 від 26.06.2025 у розмірі 4904914,51 грн (а.с. 62). Вищевказані договори факторингу, якими обґрунтовуються позовні вимоги у цій справі, на час вирішення спору є дійсними, у судовому порядку недійсними не визнавалися та доказів щодо їх нікчемності (невідповідності умов імперативним вимогам законодавства) суду не надавалося, суд вважає, що відповідні договори є таким, що регламентують правовідносини, визначені ними. Отже, суд не приймає доводи відповідача, що переуступлення прав вимоги за всіма кредитними договорами відбулися до фактичного моменту укладення відповідачем кредитних зобов`язань, оскільки з матеріалів справи вбачається, що укладання кредитних договорів з первісними кредитором ТОВ «Стар Файненс Груп» відбулися 08 грудня 2024 року (договір №17201-12/2024) та 10 грудня 2024 року (договір № 21936-12/2024), натомість договір факторингу між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений 25 квітня 2025 року, тобто майже через пів року після укладення відповідачем кредитних договорів з ТОВ «Стар Файненс Груп». Також, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснило відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» після укладення договорів з відповідачем. Щодо твердження відповідача про неповідомлення його про заміну кредитора, суд зазначає, що згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039 св21від 19.01.2022, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021. Отже доводи відповідача, щодо недоведеності існування у позивача права вимоги до відповідача за спірним договором позики, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наявними у матеріалах справи доказами. При цьому, відповідних клопотань про витребування у позивача оригіналів платіжних документів, а також інших документів за договорами факторингу, у випадку існування сумнівів у відповідача щодо відповідності наданих суду стороною позивача належним чином завірених копій їх оригіналам, відповідачем в ході судового розгляду даної справи, заявлено не було. Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК«ЄАПБ» заборгованості за кредитними договорами, а зазначені вище договори факторингу відповідачем у визначеному законом порядку не оспорювався, то в даному випадку необхідно виходити із презумпції правомірності правочину вищевказаного договору у даній справі (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, враховуючи, що позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав належним чином, а відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитних договорів, позовні вимоги підлягають частковому задоволення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №17201-12/2024 від 08.12.2024 у розмірі 10100 грн; за договором про надання фінансового кредиту №21936-12/2024 від 10.12.2024 у розмірі 6930,00 грн; за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8432269 від 03.01.2025 у розмірі 4000 грн; за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73648571 від 06 грудня 2024 року у розмірі 16725,00 грн. В інших позовних вимогах позивача відмовити, оскільки останні не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Розподіл судових витрат. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028 грн 00 коп. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 37755 грн 00 коп. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 40,90% ((37755грн 00 копзадоволені вимоги)/(92311,00 грн. заявлені позовні вимоги)*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1238 грн 45 коп. (3 028,00 грн. сплачений судовий збір * 40,90%), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: partial