Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

[PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), якою просить стягнути аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] у розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 24 листопада 2025 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання на 22 січня 2026 року на 09 годину 15 хвилин (а.с.11-12). Аргументи учасників спору. Позиція позивача полягала у тому, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю. Від спільного шлюбу з відповідачем у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , і він потребує утримання. І оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється від їх утримання, на їх користь слід стягнути аліменти у грошовій формі у розмірі 4000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Відповідач подав заяву в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі. Встановлені судом обставини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого згідно з даними свідоцтва про його народження є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4,5). Встановлені судом правовідносини. Таким чином, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли сімейні правовідносини, в межах яких між ними, виник спір щодо виконання батьківського обов`язку з утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, який батько не виконує у добровільному порядку. Оцінка суду щодо права позивачки. Положення частини 1 і 2 статті 51 Конституції України гарантують, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. А положеннями частини 6 статті 7 та частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, та щодо дитини. Статті 180 та 181 Сімейного кодексу України встановлюють обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, за домовленістю між батьками. При цьому, згідно частини 1 статті 15 Сімейного кодексу України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Отже, виходячи із змісту наведених норм матеріального права, невиконання відповідачем, як матір`ю дітей свого обов`язку з їх утримання до досягнення ними повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, порушує право позивача, як батька дітей, на рівність обов`язків між жінкою та чоловіком щодо дітей. А тому, на підставі частини першої статті 55 Конституції України, частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 Сімейного кодексу України порушене право позивача підлягає судовому захисту. Відповідно до положень частини третьої статті 181, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, від дня пред`явлення позову. Згідно з частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а сам їх розмір повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитину. При визначенні розміру аліментів, суд врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; відсутність доказів про поганий стан здоров`я чи скрутне матеріальне становище платника аліментів; відсутність доказів наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Інші обставини, що мають істотне значення для вирішення питання про розмір аліментів (передбачені частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України) суд урахувати також не міг, за відсутністю доказів їх наявності. Висновок суду по суті позовних вимог. Отже, оскільки позивач просить захистити його порушене право способом, який передбачений законом, його позов підлягає задоволенню у повному обсязі. А в силу положень п.1ч.1 ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Разом з цим, оскільки позов підлягає задоволенню на користь позивача, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави слід стягнути судовий збір:1211 гривень 20 копійок. Таким чином,

Outcome: approved