Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач 04 серпня 2025 року в системі "Електронний суд" звернувся до Жовківського районного суду Львівської області з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 949915909 від 18.05.2021 у розмірі 50 505,53 грн, судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме судового збору у розмірі 2422,40 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» мотивує наступним. Вказує, що 18.05.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та [PERSON] (далі -Відповідач) було укладено кредитний договір № 949915909 на суму 11 000,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV55U2A. Зазначає, що право вимоги по Кредитному договору було відступлено Первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому Позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання Реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення Кредитного договору. Зазначає, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням. Щодо розміру суми боргу за кредитним договором вказує, що при укладенні кредитного договору між Первісним кредитором та Відповідачем узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого електронного Кредитного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вказує, що розрахунки заборгованості, підготовлені первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитним договором за відповідні періоди перебування прав вимог у первісного кредитора та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відповідно наведено у додатках до позовної заяви. Звертає увагу, що в наданих розрахунках при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Відповідачем. Вказує, що ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивач не здійснювали жодних нарахувань за Кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам. Незважаючи на те, що згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному кредитним договором, останній не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Зважаючи на наведене, позивач зазначає, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить 50 505,53 грн, яка складається із 10 999,40 грн заборгованості по тілу кредиту та 39 506,13 грн заборгованості по несплаченим відсотків за користування кредитом Вказує, що така сума також підтверджується випискою з особового рахунку на період 04.06.2025-25.06.2025. Окрім цього, позивач зазначає, що витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 7000,00 грн та складаються із - вивчення матеріалів справи 2 год - 1000,00 грн; - складання позовної заяви 2 год - 5000,00 грн; - підготовка адвокатського запиту 1 год - 500,00 грн; - підготовка та подача клопотань 1 год - 500,00 грн. Вказує, що попередній розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з розглядом справи включає в себе витрати понесені із зверненням позивача за наданням професійної правничої допомоги згідно договору № 05/06/25-01 від 05.06.2025, додаткової угоди № 25770529507 від 05.06.2025 до договору правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, акту прийому-передачі наданих послуг до договору надання правничої допомоги згідно договору правничої допомоги. Зважаючи на наведене, позивач, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ», просить позовну заяву задовольнити (арк. спр. 1-8). Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 06 серпня 2025 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження в справі, клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження задовольнити. Розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Призначити судове засідання з повідомленням сторін у справі для розгляду справи по суті на 11 листопада 2025 року. Клопотання позивача про витребування доказів задоволити. Витребувати в банка-емітента АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію: - чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка [NUMBER]; - про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки [NUMBER] у період з період з 18.05.2021 по 23.05.2021 у сумі 11 000,00 грн; - чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); - чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 2. У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на картковий рахунок - маска карти [NUMBER] , за період з 18.05.2021 по 23.05.2021 у сумі 11 000,00 грн, витребувати інформацію у вигляді: - первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника) - повного номера рахунка маска Картки [NUMBER], що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 3. У випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за платіжною карткою маска Картки [NUMBER], витребувати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) (Клієнта банку) за платіжною карткою маска картки [NUMBER]. 4. У випадку, якщо картковий рахунок - маска карти [NUMBER] не належить позичальнику, витребувати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска карти [NUMBER] (арк. спр. 108-110). Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 11 листопада 2025 року постановлено відкласти судове засідання у справі на 27 січня 2025 року о 09:50 год. У судове засідання викликати учасників. Виклик відповідача у даній справі додатково здійснювати через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Копію ухвали від 06.08.2025 року повторно направити в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для виконання (арк. спр. 118-119). Представник позивача в судове засідання 27.01.2026 не прибув. У пункті 4 прохальної частини позовної заяви просив розгляд справи здійснювати за відсутністю представника позивача (арк. спр. 7). Відповідачка в судове засідання не прибула. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Блонського Михайла Андрійовича в системі "Електронний суд" 13 листопада 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в яких зазначив про наступне. Вказує, що відповідачка, ознайомившись із змістом позовної заяви та долучених до неї доказів в результаті надання доступу до цієї справи в системі «Електронний суд», заперечує проти позову, зважаючи на наступне. 1. Позивачем не надано доказів того, що відповідач уклала договір кредиту та погодилась на його умови. Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору №949915909 від 18.05.2021 не містить підпису відповідача і належного доказу того, що саме такий документ був підписаний відповідачем. Наведення позивачем в своїй позовній заяві ряду правових позицій та норм права не спростовує того факту, що застосування конкретних правил до відповідача може мати місце виключно в тому випадку, якщо позивач доведе що відповідач погодився на такі правила. В даному випадку строк кредитування та його умови визначаються окремими документами, які повинні містити підписи відповідача, в тому числі електронні цифрові. Звертає увагу суду на документ долучений до позовної заяви в п. 10, а саме довідку та пояснення первісного кредитора. Такий документ підписаний ЕЦП та містить протокол створення та перевірки електронного підпису. В даному випадку такого немає. Оскільки судочинство здійснюється в тому числі і з використанням системи «електронний суд», то позивач міг б скинути дані документа з накладеним ЕЦП [PERSON] в цю систему, де можна було б перевірити, що дійсно остання підписала саме такі умови кредиту та взагалі підписала цей кредит. Вважає, що посилання позивача на правову позицію щодо презумпції правомірності правочину в даному випадку не можуть застосовуватися, оскільки вони не стосуються випадку, коли правочин не є укладеним. Відсутність підпису [PERSON] на документах свідчить про не укладення договору, а тому він не може бути дійсним. 2. Згідно наданої інформації позивачем відповідачу було надано кредит в сумі 11000,00 гривень. Строк кредитування 30 днів. Відповідачем згідно цього розрахунку сплачено станом на 16.11.2021 11000,00 грн кредиту та 36145,10 грн відсотків. Так в даному розрахунку в кінці таблиці зазначено «Всього 11000,00 грн. (нараховано), 11000,00 грн. (сплачено), 36145,10 грн. (нараховано), 36145,10 (сплачено).» Вказує, що ця інформація надана первісним кредитором і є обов`язкова для правонаступника. Відповідно, наступний кредитор не мав права нараховувати відсотків, оскільки боргу був погашений станом на 16.11.2021. Таким чином, стверджує, що по наданих документах первісним кредитором заборгованості у відповідача немає. Даний документ на кожній сторінці містить накладений ЕЦП уповноваженої особи первісного кредитора. 3. Заборгованість по даному кредитному договору виходячи з поданих позивачем документів відсутня. Так, первинним документом, який слід дослідити є паспорт споживчого кредиту. Згідно цього документу споживачу було надано кредит в розмірі 110000 грн. Строк кредиту 30 днів. Доказів того, що даний строк кредиту був продовжений позивачем не надано. Таким чином, після спливу цього строку на заборгованість по кредиту первинний кредитор вже не мав права нараховувати відсотки за користування ним виходячи з умов договору, а виключно керуватися положеннями ст. 625 ЦК України. Вказана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 р. по справі №444/9519/12, яка вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таким чином, за умов відсутності доказів продовження строку кредитування, право первинного кредитора нараховувати відсотки було припинено після спливу 30 днів з дня отримання кредиту. 4. Щодо пояснення того, звідки отримали дані сторона позивача про відповідача, зокрема РНОКПП та паспортні дані, то це є наслідком отримання відповідача окремих кредитів у фінансових установах, які були предметом розгляду іншої справи в Жовківському районному суді Львівської області (справа №444/2320/25). Вказує, що цими колекторськими компаніями спеціально по декілька разів переуступалися права вимоги. На думку відповідача, ці компанії є пов`язаними між собою і можуть передавати персональні дані особи. Також неодноразово в інформаційному полі публікувалася інформація щодо діяльності в Україні «контакт-центрів» які шахрайським способом виманюють гроші в українців. Вважає, що надані позивачем докази є досить об`ємними, але не містять жодного реального підпису особи чи печатки установи. Всі документи є створеними з допомогою комп`ютерної техніки і формально їх можна було надрукувати щодо будь-якої особи. Зазначає, що проблема його клієнтки в тому, що вона один раз взяла такий кредит (розгляд справи здійснював інший суддя). Вказує, що ці контакт-центри могли використати надану нею інформацію для створення інших кредитів. Позивачем надано велику кількість документів, але жоден не має підпису [PERSON] . В даній справі вважають, що позивач повинен надати суду докази того, що дійсно [PERSON] укладала кредитний договір, погоджувалася на його умови та в неї наявна заборгованість. Оскільки лише виходячи з умов договору позивач має право вимагати сплату відсотків, які в 4 рази перевищують тіло кредиту. Звертає увагу, що із 2021 року по цей час минуло чотири роки. Чомусь ці фінансові установи не виставляли претензії в межах швидшого строк, коли особа більш краще пам`ятала як вона брала кредит і скільки по ньому платила, а використаний спосіб, коли через чотири роки з моменту закінчення строку кредиту декілька разів переуступлено борг і новий кредитор заявляє вимоги. Вказує, що позивач повинен в таких умовах довести кожну обставину свого позову належними та допустимими доказами, а таких ним не надано. Наголошує, що згідно розрахунку наданого первісним кредитором борг по тілу кредиту та нарахованих відсотках станом на 16.11.2021 сплачений. Отже, з врахуванням наведених вище обставин, представник відповідачки адвокат Блонський М.А. просить суд відмовити в задоволенні позову. (арк. спр. 123-126). Від представника позивача ТзОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" Хлопкової М.С. в системі "Електронний суд" 13 листопада 2025 року надійшла відповідь на відзив, у якій зазначила про наступне. Стверджує, що при заповненні Заявки на кредит Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. Вказує, що електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. З урахуванням наведеного, встановивши, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідних договорів недійсними. Вказує, що доказами накладеннями електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації Договору Позичальника. Одноразовий персональний ідентифікатор - MNV55U2A направлено Відповідачу 18.05.2021 о 19:30:50год. на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор введено Відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 18.05.2021 о 19:31:48. Звертає увагу, що Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з Договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті. Вказує, що позивач надав беззаперечні докази того, що Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Посилаючись на вищевикладені факти, враховуючи повну цивільну дієздатність Відповідача, відповідність кредитного договору законодавчим актам та відсутність жодних підтверджень доводам Відповідача, позиція останнього щодо недоведеності укладання кредитного договору є неаргументованою та невмотивованою, а лише є намаганням ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість. Щодо тверджень відповідача про подання позивачем електронних копій електронних доказів вказує, що кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа, де матеріальний носій є способом збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. З урахуванням наведеного, встановивши, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідних договорів недійсними. Зокрема, підпис Боржника відображено шляхом накладеннями електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Таким чином, стверджує, що наданий Позивачем кредитний Договір № 949915909 від 18.05.2021 наданий до позовної заяви, є оригінальним документом. Щодо ідентифікації боржника зазначає, що згідно зі заявою на отримання кредитних коштів, саме Відповідач самостійно вніс свої персональні дані під час оформлення кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Відповідно, при поданні позовної заяви Позивач посилався на ті відомості, які були надані самим Відповідачем при укладенні договору. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином вжило всіх необхідних заходів для здійснення перевірки та ідентифікації особи. Щодо нарахування відсотків за кредитним договором вказує, що відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. Вказує, що відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористалася цим своїм правом. Кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. Уклавши Договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримав екземпляр Договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов Договору на Сайті Первісного кредитора. Інформація надана ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши її в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Вказує, що всі нарахування відсотків здійснювалися в межах погоджених умов кредитного договору. Уклавши договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримав екземпляр Договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов Договору на Сайті Первісного кредитора. Інформація надана ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши її в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Звертає увагу суду, що відповідно до п.п. 140-141 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі 910/4518/16: Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, навів висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Таким чином, за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1. За користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України визначеному договором. 2. За користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і, за весь час прострочення. Отже, відповідно до позиції Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування можливе на підставі ст. 625 ЦК України: «Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Вказує, що враховуючи порушення Відповідачем зазначених норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. У Позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України). Зважаючи на вищевикладене просить позовну заяву задовольнити. (арк. спр. 130-139). Від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на адресу суду, на виконання вимог ухвали про витребування доказів, 19.01.2026 надійшла відповідь щодо запитуваної судом інформації стосовно рахунків відповідачки [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). АТ КБ "Приватбанк" повідомив, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Також емітувались інші картки. Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період 18-05-2021 - 23-05-2021 - номер телефону [NUMBER] був/є фінансовим. Номер телефону [NUMBER] знаходиться/знаходився в анкетних даних [PERSON] . Повідомляє, що по рахунку(ах) № [NUMBER] було зарахування коштів на суму 11 000,00 UAH від 18-05-2021. (арк. спр. 142) Додатково АТ КБ "Приватбанк" направлено виписку у додатку по рахунку(ах) № [NUMBER] за період з 18-05-2021 - 23-05-2021. (арк. спр. 143). Від представника відповідачки [PERSON] адвоката Блонського Михайла Андрійовича в системі "Електронний суд" 26.01.2026 надійшло клопотання, у якому зазначив, що згідно ухвали суду від 06.08.2025 судом вирішено питання про витребування інформації в Банка-емітента АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Вказує, що запитувана інформація є важливою для вирішення справи, оскільки в справі немає доказів надання кредитних коштів відповідачу і відповідач цей факт заперечує. У зв`язку з цим просить суд розгляд справи відкласти на іншу дату (арк. спр. 146). Суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки має місце повторна неявка представника відповідача без поважних причин, а вказане клопотання суд розцінює як подане останнім із метою затягування розгляду справи. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов до такого висновку. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Суд встановив, що 18.05.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 949915909 на суму 11 000,00 грн (арк. спр. 33-35). Договір був вчинений в електронній формі, що відповідно до статті 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» відповідає вимогам закону. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як слідує із матеріалів справи кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV55U2A. Відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. В силу вимог частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. В силу вимог частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] у встановленому законом порядку укладено електронний кредитний договір за № 949915909 від 18.05.2021. Окрім цього, доводи сторони відповідача про те, що відповідачка [PERSON] не укладала спірного договору кредиту та не погоджувалася на його умови спростовуються отриманою судом відповіддю від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" щодо запитуваної судом інформації стосовно рахунків відповідачки [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). АТ КБ "Приватбанк" повідомив, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Також емітувались інші картки. Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період 18-05-2021 - 23-05-2021 - номер телефону [NUMBER] був/є фінансовим. Номер телефону [NUMBER] знаходиться/знаходився в анкетних даних [PERSON] . Повідомляє, що по рахунку(ах) № [NUMBER] було зарахування коштів на суму 11 000,00 UAH від 18-05-2021. (арк. спр. 142) Додатково АТ КБ "Приватбанк" направлено виписку у додатку по рахунку(ах) № [NUMBER] за період з 18-05-2021 - 23-05-2021. (арк. спр. 143). Суд бере до уваги, що виписка по рахунку(ах) № [NUMBER] за період з 18-05-2021 - 23-05-2021 підтверджує факт користуання відповідачкою [PERSON] кредитними коштами. Встановлено, що одночасно з підписанням Кредитного договору, Первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану Відповідачем у Заявці, електронного листа з повідомленням про успішне підписання Кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного Кредитного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Отже, у Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. Встановлено, що предмет кредитного договору № № 949915909 становлять наступні погоджені сторонами пункти. Відповідно до п. 1.1. договору № 949915909 за цим договором кредитодавець зобов?язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 12 000 грн на умовах зворотності, строковості, платності, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "СМАРТ" ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Відповідно до п. 4.1. договору невід`ємною частиною такого є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У п. 4.1. договору позичальниця [PERSON] підтвердила, що она ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил, текст яких розміщений на сайті товариства. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд критично відноситься до наведеного стороною відповідача про те, що відповідачкою сплачено станом на 16.11.2021 11000,00 грн кредиту та 36145,10 грн відсотків і борг був погашений станом на 16.11.2021, що, як зазначає представник відповідача, відображено у розрахунку заборгованості та бере до уваги, що в цих розрахунках підготовлених кредиторами при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від клієнта до фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості відповідачем. Жодних платіжних документів чи виписок із рахунку про оплату тіла кредиту чи процентів за користування кредитом стороною відповідача суду не надано. Балансове списання - це бухгалтерська операція, яка відображає зняття з балансу фінансової установи активів або зобов`язань, що були раніше враховані в її облікових регістрах. У контексті передачі права вимоги за кредитом, балансове списання означає, що фінансова компанія більше не відображає заборгованість боржника як актив у своєму балансі, оскільки це право було передано іншому суб`єкту (Фактору) внаслідок договору факторингу. Така процедура передбачена положеннями (стандарт) бухгалтерського обліку, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Національними стандартами бухгалтерського обліку та положеннями НБУ. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором від 18.05.2021 наданої ТОВ "Юніт Капітал", станом на 25.06.2025 заборгованість позичальника за указаним договором перед ТОВ «Юніт Капітал» складає 50 505,53 грн, яка складається з 10 999,40 грн - заборгованість по тілу кредиту; 39 506,13 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом (арк. спр. 42). Також судом встановлено укладення ряду договорів факторингу. Так, відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В силу вимог статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року, справа № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №756/668/15-ц (провадження №61-153св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11 (провадження №14-222цс18). 28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі - Договір факторингу 1). У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 160 від 16.11.2021, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 50 505,53 грн. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 04.06.2025 до Позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу 3. Укладання договорів факторингу між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до виникнення кредитних правовідносин з позичальниками не можуть ставити під сумнів відступлення прав вимоги за такими договорами факторингу новому кредитору, оскільки станом на момент укладення подібних кредитних договорів договори факторингу були чинними. При цьому, право вимоги по Кредитному договору було відступлено Первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому Позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання Реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення Кредитного договору. Отже Сторони погодили, що за Договором факторингу 1 Первісний кредитор має право після підписання Договору факторингу 1 (на підставі окремих Реєстрів прав вимоги) передавати (відступати) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» свої Права вимоги до Позичальників, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язаний набувати такі Права вимоги; за Договором факторингу 2 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» має право після підписання Договору факторингу 2 (на підставі окремих Реєстрів прав вимоги) передавати (відступати) ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» свої Права вимоги до Позичальників, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зобов`язаний набувати такі Права вимоги. З огляду на вищевикладене, умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами до договорів факторингу, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору факторингу передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання відповідного Реєстру права вимоги, а не з дати укладення Договору факторингу. Витяги з Реєстрів прав вимоги про передачу права вимоги, додаються до позовної заяви, та є належними доказами щодо ланцюга відступлень права вимоги по Кредитному договору до Позивача. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка, підписавши електронний договір ознайомилась з його текстом та змістом та в цілому погодилася з запропонованими їй умовами користування кредитними коштами, в тому числі розміром та порядком нарахування процентів та штрафних санкцій. При цьому спірний договір кредиту та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін та відповідно до статей 628, 629 ЦК України обов`язковими до урахування. Відповідачкою не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату нею заборгованості чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. Відповідно до розрахунку заборгованості, який виконано ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», заборгованість відповідачки за вищевказаним договором станом становить за тілом кредиту 10 999,40 грн та 39 506,13 грн заборгованості по несплаченим відсотків за користування кредитом; Дана сума встановлена судом на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд звертає увагу, що вказаний розмір заборгованості розрахований з урахуванням умов договору, в тому числі розміру процентів, визначених умовами договору відповідно до положень ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, навів висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, про те, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (провадження №12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першоюстатті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першоїстатті 1048 ЦК Українияк плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування, є обґрунтованими. Суд враховує, що свого розрахунку заборгованості відповідачем не подано, а наданий стороною позивача розрахунок не спростований. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо вимоги у позовній заяві представника позивача ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн., суд зазначає наступне. Правнича допомога позивачу надавалася Адвокатським бюро "Тараненко та партнери" на підставі договору про надання правової допомоги від 05.06.2025 за № 05/06/25-01. Надаючи оцінку наданим послугам правничої допомоги, на думку суду, розмір заявлених витрат на правову допомогу є підтвердженим. Відповідно до частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд враховує, що сторона відповідача із клопотанням зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не зверталася. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина третя статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат та з огляду на задоволення судом заявленого позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог: по сплаті судового збору 2422, 40 грн, витрати за надану професійну правничу допомогу у розмірі 7000, 00 грн.

Outcome: approved