Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 0176/980/1624177/20 у розмірі 21337,53грн., витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. та 2422,40 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 19.03.2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0176/980/1624177/20. Відповідно до умов кредитного договору, Банк надає Позичальнику споживчий Кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, інші Платежі, визначені даним кредитним договором. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу № 24/03/23, згідно якого первісний кредитор АТ «ОТП БАНК» відступив на користь нового кредитора ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» права вимоги за Кредитним договором № 0176/980/1624177/20 від 19.03.2020 року, продукт (BANK CARD), укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ») є обґрунтованою та документально підтвердженою, та становить 21 337,53грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 11 400,00грн.; заборгованість по відсотках: 9 937,53грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 27.10.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, не заявлено жодних клопотань. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд даної справи. Судом встановлено, що 19.03.2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0176/980/1624177/20. Даний договір є змішаним, який містить елементи різних договорів. Згідно з розділом 1 договору позичальнику надано кредит. Розділ 2 договору містить Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №№ 0176/980/1624177/20 від 19.03.2020 року, у якій заявник просить відкрити поточний картковий рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Відповідно до Заяви-Анкети визначено умови обслуговування Кредитної лінії. Зокрема, за користування Кредитом Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до Договору. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць, розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних. Заяву-анкету відповідач підписав власноручним підписом. 19.03.2020 року [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту, із якого вбачається, що позичальнику надано кредит безготівково, шляхом встановлення кредитної лінії на поточний (картковий рахунок) споживача, у строк визначений кредитним договором, а саме: 36 місяців (з правом пролонгації) по продукту: MS Gold, Кредитна картка «Мані на кармані легка». Відповідно до виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 19.03.2020 по 24.03.2023 [PERSON] користувався кредитними коштами. 24 березня 2023 року між первісним кредитором АТ «ОТП Банк» та позивачем ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладений договір факторингу №24/03/23, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0176/980/1624177/20 від 19.03.2020 року. Згідно витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 24/03/23 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі 21 337,53 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 11 400,0 0грн.; заборгованість по відсотках: 9 937,53грн. На підтвердження розміру заборгованості відповідача у 21 337,53 грн., позивач надав складені первісним кредитором розрахунок заборгованості та виписку з рахунка приватного клієнта за період з 19.03.2020 по 24.03.2023. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК Українивизначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже до позивача ТОВ «Брайт Інвестмент» на підставі Договору факторингу, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» 24.03.2023 № 24/03/23 перейшло право грошової вимоги до відповідача, за кредитним договором № 0176/980/1624177/20 від 19.03.2020 року, на суму 21 337,53грн., що складається із заборгованість за тілом кредиту - 11 400,00грн.; заборгованість по відсотках: 9 937,53грн. За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, за відсутності будь-яких заперечень та доказів спростувань сторони відповідача, суд дійшов висновку, що позичальник порушив свої зобов`язання щодо вчасного повернення кредитних коштів, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 21 337,53грн., з яких: 11 400,00грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9 937,53грн. - заборгованість по відсотках. Щодо витрат позивача суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача заявлене клопотання щодо стягнення з відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що становлять 5000,00 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження витрат на правову допомогу надав: договір про надання правової допомоги № 43115064 від 01.07.2025 року, укладеним між ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» та адвокатським бюро «Ольги Клещ», з переліком видів послуг адвоката, додатковою угодою № 0176/980/1624177/20, актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, в загальній сумі 5000,00 грн., а також кількість часу витраченого на надану правову допомогу з детальним переліком проведеної роботи, платіжною інструкцією №1977 від 03.10.2025 про перерахування ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на користь адвокатського бюро «Ольги Клещ» грошових коштів у сумі 5000,00 грн. Відповідно до положень частини 3 ст.141 ЦПК України: при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що представник позивача не був присутнім в судовому засіданні, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності, а обсяг наданих адвокатом послуг фактично складається лише зі складення позовної заяви, підготовки та друку необхідних документів. Вирішуючи питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує, що: - не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21); - при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц). Отже, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи. Тож,

Outcome: approved