Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Представник позивачки звернувся до Сквирського районного суду Київської області з позовом до ПрАТ «СК «Еталон» про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю фізичної особи. Позовна заява обґрунтована тим, що 19.10.2023 близько 15:30 в Київській області Білоцерківському районі у м. Сквира по вул. Київська, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ЗИЛ 131» з реєстраційним номером « [NUMBER] » здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу, рухаючись з права наліво, по ходу руху автомобіля та мала перевагу у русі. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому правої гомілки. За фактом ДТП Білоцерківське РУП ГУ НП в Київській області 20.10.2023 внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023111030005023. 19.10.2023 [PERSON] було доставлено до КНП СМР «Сквирська центральна міська лікарня», де остання перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні до 07.11.2023. В результаті обстеження [PERSON] було поставлено діагноз: обширна рвана рана правої н/к з відшаруванням шкірного лоскуту в області стегна та гомілки циркулярно. З 08.11.2023 до 05.01.2024 та з 05.01.2024 по 19.01.2024 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська міська клінічна лікарня №6». З 04.03.2024 до 18.03.2024 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська міська клінічна лікарня №6» з основним діагнозом: тимчасове порушення функції ходи внаслідок постравматичної нейропатії правого литкового та поверхневої гілки малогомілкового нерва з вегетосенсорними розладами. Контрактура правого гомілково-ступневого суглобу. Обширна рвана рана правої нижньої кінцівки з відшаруванням шкірного лоскуту в області стегна та гомілки циркулярно, ліковано оперативно. Анемія легкого ступеню. 22.01.2024 [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні в лікаря невролога КНП СМР «Сквирська центральна міська лікарня» до 01.03.2024 та з 19.03.2024 по 05.04.2024 з діагнозом: післятравматична невропатія правого малогомілкового нерва. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «ЗИЛ 131», р.н. « [NUMBER] », була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216263237 чинного на дату ДТП. Представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявами на виплату страхового відшкодування. Відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування у строки встановлені в п. 36.2 ст. 36 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004, що стало підставою для звернення позивача в суд за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування. Просить стягнути з відповідача 28 176,34 грн страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивача, 38 449,17 грн - страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, 3 331,27 грн страхового відшкодування моральної шкоди, 30 000,00 грн судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. 30.10.2024 на адресу електронного суду прийшла заява представника позивачки про збільшення позовних вимог, в якій вказано, що 08.10.2024 р. [PERSON] Білоцерківською міжрайонною медико соціальною експертною комісією встановлено ІІІ групу інвалідності. Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда №1781, в якій зазначено клінічно-функціональний діагноз та код за МКХ-10, на підставі якого встановлювалася група інвалідності, а саме: Т 08 травми неуточнених частин тулуба, кінцівки або іншої ділянки тіла, S80 травми коліна та гомілки. Саме з діагнозом обширна рвана рана правої н/к з відшаруванням шкірного лоскуту в області стегна та гомілки циркулярно [PERSON] потрапила в КНП СМР "Сквирська центральна міська лікарня" 19.10.2023 р. Отже, призначена III група інвалідності по вищезазначеному діагнозу пов`язана з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок ДТП, що підтверджується виписками з медичних закладів, в яких Позивач перебував на лікуванні.. Станом на день настання страхового випадку, Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік», було встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6 700,00 грн. Отже, мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності Позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 80 400,00 грн, яка визначається шляхом добутку мінімальної заробітної плати на 12 її розмірів. Мінімальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з лікуванням потерпілої становить 28 176,34 грн., станом на дату написання Позовної заяви, фактичний розмір витрат на лікування становив 26 217,77 грн, що підтверджується фіскальними чеками, станом на сьогодні фактичний розмір витрат на лікування збільшився на 3 924,60 грн, копія фіскальних чеків та товарного чеку долучається до заяви, оскільки фактичний розмір перевищує мінімальний розмір відшкодування, отже відпадає необхідність в розрахунку страхового відшкодування на підставі ч. 2, ст. 24 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить: 30 142,37 грн. Згідно ст. 26-1 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до п.23.1. ст.23 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., шкодою заподіяною здоров`ю потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:- шкода, пов`язана з лікуванням потерпілої - 1 966,03 грн (30 142,37 грн (фактичний розмір витрат на лікування) - 28 176,34 грн (сума позовних вимог виставлена в Позовній заяві з розрахунком по мінімальному розмірі) = 1 966,03 грн.);- шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності - 80 400,00 грн. Таким чином, враховуючи фактичні обставини по справі, виходячи з розміру страхових виплат належних Позивачу у якості відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю, розмір страхового відшкодування моральної шкоди завданої Позивачу, дорівнює 4 118,30 грн (82 366,03 грн * 5%) та просить стягнути з відповідача 30 142,37 грн страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивачки, 80 400,00 грн- страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з стійкою втратою працездатності позивачки, 7 449,57 грн страхового відшкодування моральної шкоди, 38 444,17 грн страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, 30 000,00 грн правничої допомоги Ухвалою суду від 11.03.2025 відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 08.05.2025 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, вказав, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Подав до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат і витрат на правничу допомогу, в якому просив в задоволенні вимоги щодо відшкодуванні витрат на правничу допомогу відмовити. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 09.04.2024 представник [PERSON] звернувся до Страхової компанії «Еталон» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.52), заявою про виплати страхового відшкодування, пов`язане із моральною шкодою 3178,34 грн (а.с.53), заявою про виплати страхового відшкодування, пов`язане із тимчасовою втратою працездатності 38726,28 грн (а.с. 54), заявою про виплати страхового відшкодування, пов`язане із витратами на лікування 25267,78 грн (а.с.55). В повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду вказав наступні обставини: дата ДТП: 19.10.2023, місце ДТП: Київська область, обставини ДТП (короткий опис подій): 19.10.2023 року в Київській обл., м.Сквира, по вул.Київська, в районі перехрестя з вул.Соборна відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «ЗИЛ 131», р.н. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] .. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Транспортний засіб: «ЗИЛ 131», р.н. [NUMBER] , водій: [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , поліс ОСЦПВВНТЗ 216263237 діючий на 19.10.2023 виданий:Страхова компанія «Еталон». Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4189/1424 КНП СМР «Сквирська центральна міська лікарня» від 19.11.2023 [PERSON] було доставлено до КНП СМР «Сквирська центральна міська лікарня» 19.10.2023, де вона перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні до 07.11.2023. Повний діагноз: обширна рвана рана правої н/к з відшаруванням шкірного лоскуту в області стегна та гомілки циркулярно . З анемнезу вбачається , що [PERSON] отримала травму внаслідок ДТП(а.с.56-57). Згідно з виписним епікризом із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №12492 [PERSON] з 08.11.2023 перебувала на лікуванні у КНП «Київська міська клінічна лікарня №6» та виписана 05.01.2024 з діагнозом: обширна рвана рана правої н/к з відшаруванням шкірного лоскуту в області стегна та гомілки циркулярно. Посттравматичний парез малогомілкового нерву з порушенням функцій стопи. Постгеморагічна анемія II ступеню (а.с.58-59). Також до матеріалів справи долучено виписки із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Київська міська клінічна лікарня №6» №225 (а.с. 60-61) та № 3339 (а.с.62-63), протокол обстеження (а.с. 64-66), довідка ЛКК видана КНП СМР «Сквирська центральна міська лікарня» (а.с.115), індивідуальна програма реабілітації інваліда № 1781 від 08.10.2024 видане Білоцерківським РМ МСЕК (а.с. 116-117), довідка до акта огляду медико- соціальною експертною комісією № 858253 серії 12 ААГ, відповідно до якої [PERSON] 08.10.2024 встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с. 118-119) та оригінали фіскальних чеків, що підтверджують витрати на лікування [PERSON] (а.с.154-162). Із полісу № 216263237 (а.с.47), вбачається що транспортний засіб «ЗИЛ 131» номерний знак « [NUMBER] » станом на 19.10.2023 року застрахований в Страховій компанії «Еталон». За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV . Зокрема ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У ст. 23 Закону ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Згідно з вимогами ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його у передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Тобто вказана норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та не надає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Отже, вказаною нормою прямо передбачено, що страховик за наявності документів, передбачених статтею 35 Закону № 1961-IV зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Положення статті 35 Закону № 1961-IV не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП. Позивачка зверталася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» заявами про виплати страхового відшкодування, пов`язане із моральною шкодою ,заявою про виплати страхового відшкодування, пов`язане із тимчасовою втратою працездатності, заявою про виплати страхового відшкодування, пов`язане із витратами на лікування, однак Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» так і не здійснив виплату страхового відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. У матеріалах справи (а.с.29-37) наявні чеки, якими підтверджуються витрати [PERSON] , пов`язані з її лікуванням, на загальну суму 30142,37 гривні, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» станом на день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата становила 6700 гривень, тому за період тимчасової втрати працездатності [PERSON] з 19.10.2023 по 31.12.2023 страхове відшкодування складає 16526,42 грн, що розраховувались наступним чином: 74 дні х 223,33 (6700,00х1/30). Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» було встановлено мінімальну заробітну плату з січня 7100,00 грн, з квітня 8000 грн, тому страхове відшкодування за період тимчасової втрати працездатності з 01.01.2024 05.01.2024 ( 5 днів), з 06.01.2024 -19.01.2024 (14 днів), з 04.03.2024- 18.03.2024 (15 днів), з 22.01.2024 01.03.2024 (40 днів), з 19.03.2024 05.04.2024 (18 днів) розраховувались наступним чином, 87 днів х 236,66 (7 100,00х1/30) = 20 589,42 грн та 5 днів х 266,66 (8 000,00х 1/30) = 1333,33 грн. Отже, розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності [PERSON] становить 38449,17 грн. Також згідно зі ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Суд встановив, що медико-соціальною експертною комісією позивачу вставлена третя група інвалідності. Вказане підтверджується довідкою до акту огляду медико- соціальною експертною комісією № 858253 серії 12 ААГ та індивідуальна програма реабілітації інваліда № 1781 від 08.10.2024 . З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що позивач має право на отримання страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності. Так, відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2021 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6700 грн. Відтак, страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, яке підлягає виплаті позивачеві, становить 80400 грн (6700 грн х 12 місяців). Крім цього, згідно зі ст. 26-1 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Так, загальна сума страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, право на отримання якої має позивач, становить 148991,54 грн (30142,37 грн шкода, пов`язана з лікуванням + 80400,00 грн шкода, пов`язана з стійкою втратою працездатності + 38449,17 грн шкода, пов`язана із тимчасовою втратою працездатності). Відтак розмір компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача становить 7449,57 грн (148991,54 грн х 5 %). За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивач ставить вимогу про стягнення судових витрат на правничу допомогу. Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст.137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п.3 ч.2 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представник позивача надав договір про надання професійної правовничої допомоги №3Д846 від 04.04.2024 (а.с.27-30), детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконанних для надання правничої допомоги від 05.08.2024 (а.с.25-26), просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30 000грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, зазначена адвокатом - представником позивача сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 гривень, на думку суду, є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відтак, суд вважає можливим зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та стягнути їх з відповідача на користь позивача в розмірі 15000 грн, що на переконання суду, відповідатиме принципу розумності та співмірності за даних обставин. При зверненні до суду з цим позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звернувся до суду з чотирма позовними вимогами майнового характеру. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 відсотки від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1211,20 грн. Приймаючи до уваги прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору розмірі 4844,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved