Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11.09.2025 справу передано за підсудністю до Ріпкинського районного суду Чернігівської області. Позов мотивовано тим, що 07.10.2000 між [PERSON] та [PERSON] , виконавчим комітетом Новояриловицької сільради Ріпкинського району Чернігівської області був зареєстрований шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 3. Відповідно до рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2023 року у справі № 743/233/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Судовим наказом по справі № 743/233/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , щомісячно, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття. 13.08.2025 позивачем досягнуто повноліття і стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] припинилося. Відповідно до витягу з наказу №243-ст від 11.08.2025 позивача прийнято на навчання з 01.09.2025 до 30.06.2029 до Національного університету «Чернігівський колегіум імені Т.Г. Шевченка», на філологічний факультет. Стаціонарне навчання за денною формою розпочалося з 01.09.2025. [PERSON] сплачує грошові кошти за навчання в університеті та надає грошові кошти на інші потреби та витрати. Відповідач по справі не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для навчання, не зважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. Відповідно позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] , який є здоровим та працездатним аліментів на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі [PERSON] звернулася до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11.09.2025 справу передано за підсудністю до Ріпкинського районного суду Чернігівської області. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 19.11.2025. 19.11.2025 справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. 17.11.2025 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог в повному обсязі. 08.01.2026 від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.09.2007. Відповідно до витягу з наказу Національного університету «Чернігівський колегіум імені Т.Г. Шевченка» від 11.08.2025 №243-ст [PERSON] зараховано студентом 1 курсу денної форми навчання за кошти державного бюджету. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Частиною 2 статті 51 Конституції України визначено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічна норма закріплена у статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У частині 1 статті 12 вказаного закону закріплено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За загальним правилом, визначеним частиною 5 статті 183 СК України, аліменти на утримання однієї дитини стягуються в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 346/103/17 зазначено, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Також Верховний Суд зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При цьому, суд вважає встановленим факт неможливості повнолітньої дитини забезпечувати себе усім необхідним самостійно, з огляду на навчання на денній формі. У зв`язку з наведеним, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. V. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», та з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 гривень. З урахуванням викладено,

Outcome: approved