Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

12.08.2025 року до Інгульського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2021 року по справі №490/7385/21 наказано: Стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, згідно з заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва в 31 березня 2025 року у справі № 490/4926/24, з [PERSON] було стягнуто користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів розмірі 10904,02 грн, а також судовий збір на користь держави у розмірі 1211.20 грн. Станом на 24.07.2025 року відповідно до розрахунку Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві загальна сума заборгованості за аліментами складає 43563,70 грн. Також позивач вказує, після розірвання шлюбу повторно одружився 17.09.2021 року зі [PERSON] і від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачем і перебуває повністю на його утриманні. Враховуючи вищенаведене, у зв`язку зі зміною імейного і матеріального становища, позивач вважає що наявні підстави для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 18.08.2025 року вищезазначену позовну заяву було передано на розгляд за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 08.09.2025 року матеріали справи передано для розгляду судді. Ухвалою судді від 09.09.2025 року позовну заяву було залишено без руху. 11.09.2025 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 12.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.10.2025 року на 16:30 годин. 16.09.2025 року представницею відповідачки до суду подано відзив на позовну заяву. В відзиві представниця зазначає, що позовні вимоги про зміну розміру аліментів є безпідставними, оскільки позивач не надав належних доказів зміни свого матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я чи реальної неможливості сплачувати аліменти у встановленому розмірі. Вказує, що наявність у позивача нової дитини та інших осіб на утриманні не звільняє його від обов`язку утримувати першу дитину [PERSON] , адже навіть за умови, що позивач має нову сім`ю та новонароджену дитину, він зобов`язаний у повному обсязі виконувати свої обов`язки щодо утримання [PERSON] . Народження другої дитини не може і не повинно погіршувати матеріальне становище першої дитини. Звертає увагу суду, що в матеріалах справи наявні відомості про заборгованість позивача зі сплати аліментів. Так, згідно з даними виконавчого провадження, за позивачем обліковується борг у значному розмірі. Це свідчить про систематичне ухилення від виконання обов`язку, покладеного рішенням суду. Щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини, зазначає, у [PERSON] хронічна алергія, через що він часто хворіє, дитина має потребу у додаткових витратах на медичні препарати, обстеження та реабілітацію. Таким чином, потреби дитини не лише не зменшуються, а навпаки зростають, у тому числі через необхідність медичного забезпечення. Всі ці витрати лягають виключно на відповідачку, оскільки позивач допускає заборгованість по сплаті аліментів, з огляду на викладене, зменшення розміру аліментів є абсолютно безпідставним та таким, що суперечить інтересам дитини. Щодо стану здоров`я та матеріального становища позивача, на думку представниці ця обставина може враховуватися лише тоді, коли є підтверджені документи (довідки про доходи, медичні висновки, довідки з місця роботи тощо), що засвідчують істотне погіршення фінансового стану чи здоров`я платника аліментів. За такого, відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви про зміну розміру аліментів в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. В судове засідання сторони не з`явилися 22.12.2026 року подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, підтримали позицію навдену в документах по суті справи, які надавалися до суду. На підставі положень статтей 223 та 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] у позивача та відповідачки народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 17.03.2015 року, актовий запис №578. Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 12.06.2020 року по справі №490/447/20 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2021 року по справі №490/7385/21 стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно копії свідоцтва про шлюб від 17.09.2021 року, виданого Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), серія [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №349. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу " [PERSON] ". В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився спільний син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 29.09.2023 року, виданого Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), серія [NUMBER] , актовий запис №310. Згідно копії заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2025 року у справі №490/4926/24, яка міститься в матеріалах справи, з [PERSON] було стягнуто користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів розмірі 10 904,02 грн, а також судовий збір на користь держави у розмірі 1211.20 грн. Відповідно до копій квитанцій від 24.02.2025 року, 24.03.2025 року, 23.04.2025 року та 26.05.2025 року, [PERSON] сплачував аліментні зобов`язання на утримання сина в розмірі 2000 грн. Згідно до копії довідки від 23.06.2025 року, виданої ТОВ «ПРОМАГРОТРЕЙД» [PERSON] з 27.11.2023 року по теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягнення 3-річного віку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20, підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Проте, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Судом з`ясовано, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2021 року по справі №490/7385/21 стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ було видано відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, так як відповідачкою було заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. При цьому, процесуальним законодавством врегульовано скорочений порядок розгляду вимог про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, шляхом видачі особливої форми судового рішення судового наказу (частина 1 статті 160, пункт 4 частини 1 статті 161 ЦПК України). В такому разі, обставини щодо матеріального і сімейного стану сторін судом не встановлюються, і обґрунтованість заявлених стягувачем вимог не перевіряється, внаслідок чого право боржника на оспорювання розміру аліментів, що з нього стягнуті за судовим наказом, у подальшому регулюється можливістю його звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів без застосування процедури скасування судового наказу за його же заявою (пункт 7 статті 170 ЦПК України). Натомість, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що на час видачі судового наказу Центральним районним судом м. Миколаєва від 24 вересня 2021 року по справі №490/7385/21 у позивача не знаходились на утриманні інші діти. Проте ця обставина змінилась, адже після розірвання шлюбу [PERSON] повторно одружився і від даного шлюбу у нього народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачем і перебуває повністю на його утриманні. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що загальний розмір утриманих з нього аліментів становить частину його доходів. На даний час він не має можливості в повній мірі виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку, так як на його утриманні знаходиться і малолітній син [PERSON] [INFO] та дружина [PERSON] , яка перебуває у декретній відпустці за дитиною до 3-х років. Народження другої дитини є зміною майнового стану позивача, що створює для нього в подальшому перешкоди пов`язані з виплатою аліментів в повному обсязі. Вказані обставини, на переконання суду з урахуванням принципів диспозитивності, змагальності, розумності та справедливості зумовлюють необхідність зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , згідно з Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2021 року по справі №490/7385/21 та необхідність стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. При розподілі судових витрат судом враховано положення статті 141 ЦПК України, якою встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн, сплачений останнім при поданні позовної заяви, відповідно до платіжної інструкції № 261465243 від 11.09.2025 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved