Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Грибанов Д.В., який діє на підставі довіреності №643 від 05.12.2024р., звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №R01.00615.004784472 від 11.01.2019 року в загальній сумі 28 928,55 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 11.01.2019р. між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №R01.00615.004784472. Відповідно до умов вказаного Кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 20 025,66 грн. зі строком користування 48 місяців та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20,05% річних від залишку суми кредиту. 17.11.2023р. між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено договір факторингу №17112023 (далі Договір факторингу №17112023), за умовами якого ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, що є додатком до договору, в тому числі і право вимоги до [PERSON] за договором №R01.00615.004784472 від 11.01.2019 року. Оскільки відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №R01.00615.004784472 від 11.01.2019 року в загальній сумі 28 928,55 грн., з яких: заборгованість за кредитом 16 399,86грн., заборгованість за процентами 12 528,69 грон., а також судові витрати по справі. Від відповідача заперечень проти позову не надходило. 24.12.2025р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві просив, у випадку неявки представника позивача в судове засідання, розглянути справу без його участі, на підставі наявних у справі доказів. Також, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання засобами поштового зв`язку, однак судова повістка не була вручена відповідачу з причин відсутності адресата за вказаною адресою. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 11.01.2019р. між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №R01.00615.004784472. Умовами вказаного Кредитного договору визначено, що Банк надає Позичальнику, яким є [PERSON] , кредит у розмірі 20 025,66 грн. на поточні потреби Позичальника, шляхом переказу коштів з позичкового рахунку Позичальника на рахунок № [NUMBER] в АТ «Ідея Банк», призначення платежу «погашення кредитної заборгованості за договором №Z75.00615.003715718 від 01.03.2018р.» Кредит надається строком на 48 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20,05% річних від залишку суми кредиту. В свою чергу Позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентами згідно з умовами договору (п. 1.1, 1.2, 1.3 договору), /а.с. 5-8, 15/. 28.01.2020р. між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] була укладена додаткова угода №R01.00615.004784472/1 до кредитного договору №R01.00615.004784472 /а.с. 12/. Відповідно такої додаткової угоди сторони погодили та підтверджують наявність боргу Позичальника за кредитним договором, станом на дату укладення додаткової угоди, в сумі 22 896,14грн., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу, що становить 19 451,17 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом, що становить 3 444,97грн. Окрім того, сторони погодили порядок повернення боргу за кредитним договором, а саме: повернення Банку в строк не пізніше п`яти банківських днів від дати укладення додаткової угоди частини заборгованості, що виникла згідно кредитного договору, в сумі 4 300 грн., що складається із заборгованості за основною сумою боргу (основана сума боргу сума кредиту та інша заборгованість) 4 300 грн.; повернення Банку в строк не пізніше 180 календарних дні від дати укладення додаткової угоди частини заборгованості, що виникла згідно кредитного договору, в сумі 12 638,93 грн. (п. 2.1, 2.3 додаткової угоди). За умови своєчасного та у повному обсязі виконання Позичальником своїх зобов`язань, визначених п. 2.1, 2.3 додаткової угоди, Банком здійснюється прощення Позичальнику боргу за кредитним договором у сумі 5 957,21 грн., а саме: прощення заборгованості за кредитом, що становить 3 890,23 грн. та заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, що становить 2 066,98грн. (п. 2.4 додаткової угоди) На виконання умов вищевказаної додаткової угоди Позичальником 28.01.2020р. було здійснено платіж в розмірі 4 300 грн., що передбачений умовами вищевказаної додаткової угоди /а.с. 13/. Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №R01.00615.004784472 від 11.01.2019р., складеної АТ «Ідея Банк» заборгованість відповідача [PERSON] станом на 17.11.2023р. складала 28 928,55 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 16 399,86 грн., заборгованість за процентами 12 528,69 грн. /а.с. 19/. 17.11.2023р. між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено договір факторингу №17112023 (далі Договір факторингу №17112023), за умовами якого ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, що є додатком до договору, в тому числі і право вимоги до [PERSON] за договором №R01.00615.004784472 від 11.01.2019 року. Згідно витягу з Реєстру боржників №2 від 17.11.2023р. до договору факторингу №17112023 від 17.11.2023р. «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до [PERSON] за договором №R01.00615.004784472 від 11.01.2019 року на загальну суму заборгованості 28 928,55 грн., з яких: 16 399,86 грн. заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 12 528,69 грн. заборгованість за процентами /а.с. 23/. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за кредитними договорами в добровільному порядку, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що набуття позивачем права вимоги до відповідача, яке належить кредитору за Договором №R01.00615.004784472 від 11.01.2019р., обумовлено дійсністю договору факторингу №17112023 від 17.11.2023р., укладеного позивачем з АТ «Ідея Банк». Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, що визначені договором №R01.00615.004784472 від 11.01.2019р., і він користувався кредитними коштами, однак допустив порушення зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, в зв`язку з чим має заборгованість в загальній сумі 28 928,55 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 16 399,86 грн., заборгованість за процентами 12 528,69 грн. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов кредитного договору відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, і після відступлення права грошової вимоги не здійснював жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 28 928,55 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3 028 грн. /а.с. 1/. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved