Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

11 вересня 2025 року представник позивача - адвокат Менько Д.Д., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати батьківство [PERSON] , [INFO] , зниклого безвісті 20 липня 2023 року в районі населеного пункту Серебрянка Донецької області, відносно [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису № 2 від 19 лютого 2004 року, зробленого Виконавчим комітетом Перехрестівської сільської ради про народження [PERSON] , де у відомості про батьківство записати [PERSON] , [INFO] , вказати прізвище батька дитини « [PERSON] », виключивши відомості « [PERSON] ». Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] народилась [INFO] у с. Перехрестівка Роменського району Сумської області, її батьками є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки батько та мати позивачки не перебували у зареєстрованому шлюбі на час її народження, то за вказівкою її матері виконкомом Перехрестівської сільської ради у актовому записі про народження [PERSON] № 2 від 19 лютого 2004 року були внесені відомості про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, із зазначенням лише його імені та іменування по батькові без зазначення його прізвища. Відносини між батьками [PERSON] не склались і у 2006 році, коли їй виповнилось 2 роки, її мати [PERSON] покинула сім`ю. Позивачка залишилась проживати разом зі своїм батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] , яка і оформила опіку над нею. Із зазначеного часу [PERSON] знаходилась на повному утриманні та вихованні [PERSON] , який разом зі своєю матір`ю [PERSON] здійснював догляд за позивачкою, дбав про неї, мав спільне дозвілля, забезпечував її усім необхідним, водив до школи, відвідував батьківські збори, тобто він в повному обсязі виконував свої батьківські обов`язки щодо неї та визнавав себе її біологічним батьком. В той же час мати позивачки - [PERSON] жодного разу не відвідала свою доньку, припинила будь які відносини з нею, а тому на підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 20.01.2020 року вона була позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON] . У лютому 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України і [PERSON] був призваний на військову службу за загальною мобілізацією відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022. 24.07.2023 року [INFO] бабусі позивачки було направлено сповіщення № 9/3731, в якому йшлося про те, що її син солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісті 20 липня 2023 року, в районі населеного пункту Серебрянка Донецької області. Також, у зазначеному сповіщенні йшлося про те, що воно є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку. Для отримання вищевказаних пільг та компенсацій позивачці необхідно надати зокрема документи, що підтверджують родинні зв`язки з зниклим безвісти її батьком, проте, як з`ясувалось у актовому записі про її народження зниклий безвісти [PERSON] не записаний її батьком і про цей факт вона дізналась лише нещодавно, а тому виникла необхідність встановити факт його батьківства відносно неї. Для підтвердження факту батьківства позивачка [PERSON] разом із матір`ю її вірогідного батька [PERSON] , [INFO] , звернулись до Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» у м. Суми для проведення молекулярно-генетичної експертизи, за результатами якої є беззаперечним той факт, що [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] , а відповідно і зниклий безвісти 20 липня 2023 року [PERSON] являється її біологічним батьком. Ухвалою суду від 26.09.2025 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання. 22 жовтня 2025 року до суду від представника військової частини [NUMBER] надійшли пояснення щодо позову, в яких просили суд в даній справі надати оцінку тому, чи є заява [PERSON] такою, що спрямована на досягнення визначеної мети, тобто, чи здатна досягти завдань цивільного судочинства шляхом ефективного захисту прав чи інтересів, розгляд справи проводити без участі представника військової частини. Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року по справі закрито підготовче провадження, призначено до судового розгляду по суті справи. 20 листопада 2025 року до суду від представника Міністерства оборони України надійшли пояснення щодо позову, в яких просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, витребувати у військової частини [NUMBER] інформацію щодо військового розпорядження [PERSON] та інформацію з особової справи про те кого [PERSON] зазначив своїми родичами, розгляд справи провести без представника Міноборони. Представник позивача в заяві до суду позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглядати без його та позивача участі. Відповідач та треті особи до суду не з`явились, проте належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши письмові пояснення третіх осіб, та перевіривши і дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. У ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 51 Конституції України, ч.ч.2-3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. В ч. 8 ст. 7 СК України законодавець закріпив, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У постановах Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) та від 01.05.2024 у справі №758/7604/23 (провадження № 61-4326св24) зроблено висновок щодо застосування ст. 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (касаційне провадження № 61-30047св18). В постанові №576/2871/23 від 16.04.2025 Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.10.2011 вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , де у графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а. с. 10). Згідно копії повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 19.02.2004 відомості про батька [PERSON] - [PERSON] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 7-9). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.12.1976 [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 11). Згідно з витягу з реєстру територіальної громади від 04.09.2025 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно з витягу з реєстру територіальної громади від 04.09.2025 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до довідки №299 від 04.09.2025 року, виданої виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , має такий склад сім`ї: бабуся - [PERSON] , батько - [PERSON] (безвісти зниклий), дядько - [PERSON] (а.с. 14). Згідно довідки № 1689 від 07.07.2023, виданої командиром військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] в період з 22.04.2023 по 08.05.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Бахмут Донецької області (а.с. 15). Сповіщенням сім`ї № 9/3731 від 24.07.2023 було сповіщено [PERSON] про те, що її син [PERSON] , [INFO] , при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України під час агресії російської федерації, зник безвісті 20 липня 2023 року в районі населеного пункту Серебрянка Донецької області (а.с. 16). Згідно висновку №4947 від 29.08.2025 молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю біологічного батька, тобто біологічною бабусею, дитини [PERSON] , [INFO] , складає 99,9995 % (а.с. 17-30). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок що застосування статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України». Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). З матеріалів справи вбачається, що на час народження [PERSON] , її мати та [PERSON] у шлюбі не перебували, прізвище батька в актовому записі про народження дитини зазначено за прізвищем матері, а його ім`я та по батькові - за вказівкою матері. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд також звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Таким чином, у суду відсутні будь-які підстави не довіряти письмовим доказам, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими і в своїй сукупності з достовірністю підтверджують визнання [PERSON] свого батьківства щодо доньки [PERSON] . Встановлення факту батьківства необхідно позивачці для оформлення грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, що передбачено постановою Кабінету Міністрів Украхни від 30 листопада 2016 р. № 884. Беручи до уваги викладене, особливий статус [PERSON] - «зниклий безвісти за особливих обставин». Предметом доказування в справах даної категорії є наявність кровного споріднення між особою, яка ймовірно є батьком дитини, і дитиною. Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07 травня 2009 року). Однак, у зв`язку з тим, що ймовірний батько дитини є військовослужбовцем зниклим безвісти за особливих обставин, що унеможливлює його участь в проведенні експертизи, позивачем було проведено молекулярно-генетичну експертизу на предмет наявності кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку №4947 від 29.08.2025 молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду, з попередженням експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю біологічного батька, тобто біологічною бабусею, дитини [PERSON] , [INFO] , складає 99,9995 %. Оскільки перед судом, поза розумним сумнівом, доведено факт існування кровного споріднення між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по лінії батька, то суд приходить до висновку про доведення перед судом батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Враховуючи вище викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Крім того, як вбачається з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у резолютивній частині рішення про встановлення факту батьківства мають міститися всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи викладене, суд вважає, що підлягають внесенню зміни до актового запису № 2 від 19 лютого 2004 року, зробленого Виконавчим комітетом Перехрестівської сільської ради про народження [PERSON] , вказавши прізвище батька дитини « [PERSON] », виключивши відомості « [PERSON] ».

Outcome: approved