Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 13.11.2025 року позивач звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що після смерті його тестя [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на все належне йому майно. Згідно заповіту померлого він заповів позивачу усе належне йому майно, зокрема належну йому на праві власності земельну ділянку площею 1,54 га, яка розташована в с. Драгомирчани урочище «Під березами». Спадкоємцями після покійного є позивач та його дружина [PERSON] , інших спадкоємців немає. Позивач прийняв спадщину після смерті тестя, оскільки на час його смерті проживав та був зареєстрований разом із ним. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до нотаріуса, однак у видачі такого позивачу було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Просив позов задовольнити. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, своє представництво в суді здійснює через представника адвоката Саманюк І.М. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог закону. До суду надіслала заяву в якій позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення позову. Розгляд справи просила здійснювати без її участі. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 18.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 16.12.2025 року постановлено витребувати у державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори Колтун С.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 13.01.2026 року постановлено призначити судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №022342 [PERSON] на підставі розпорядження Тисменицької РДА від 01.10.2004 року №389, є власником земельної ділянки площею 1,54 га, що розташована в урочищі «Під березами» с. Драгомирчани, Тисменицького району Івано-Франківської області з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 2625880900030360004 (а.с.14). 04.12.2006 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, згідно якого усе своє майно заповів [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі 24.02.2010 року (а.с.10,11). У відповідності до довідки Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №68/130-14/17в від 11.11.2025 року, [PERSON] , який помер [INFO] , згідно запису погосподарської книги №1, особовий рахунок [NUMBER] , 2006-2010 роки, був постійним жителем с. Драгомирчани Івано-Франківської області та до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним на день його смерті проживав [PERSON] зять. Заповіт від імені [PERSON] у Драгомирецькій сільській раді посвідчувався 04.12.20026 року на №61 і не відмінявся (а.с.15). Згідно витягу з реєстру Івано-Франківської територіальної громади від 15.02.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.9). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.06.1968 року, батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] 31.05.1986 року зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.21). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Тисменицької ДНК звернувся [PERSON] (а.с.83). Згідно витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 11.11.2025 року №83215659, 02.07.2010 року зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.17). [PERSON] , що є спадкоємцем майна після померлого [PERSON] , видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема на земельні ділянки з кадастровими номерами 2625880901:01:016:0012, 2625880901:01:048:0058, 2625880901:01:019:0028 та 2625880901:01:019:0027 (а.с.92-95). Постановою державного нотаріуса Тисменицької ДНК Івано-Франківської області Колтун С.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2625880900:03:036:0004, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу (а.с.97). В матеріалах справи міститься довідка до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №230020 [PERSON] , [INFO] , має першу групу Б інвалідності встановлену безтерміново (а.с.22). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п. 3 глави 7 розділу І Порядку документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Підпунктами 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, був власником земельної ділянки з кадастровим номером 2625880900:03:036:0004. За життя останній склав заповіт, згідно якого усе його майно заповів позивачу по справі [PERSON] .Після смерті спадкодавця [PERSON] , спадщину у встановлений законом строк позивач прийняв в тому числі і спірну земельну ділянку. Інших спадкоємців за заповітом після померлого немає, а відтак [PERSON] належить право власності на вищевказане майно в порядку спадкування за заповітом після померлого. Отже, позов слід задовольнити повністю. VІІ. Судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, так як є особою з інвалідністю І групи, відповідач позов визнала, тому із відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню 50% судового збору, а саме 780 грн. На підставі ст.328, 392, 1272, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved