Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №986106 від 28.09.2024 у розмірі 7 880 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 28.09.2024 ТОВ «ФК «Абекор» та [PERSON] за допомого інформаційно-телекомунікаційної системи, уклали електронний кредитний договір №986106, за умовами якого [PERSON] надано кредит у розмірі 5 000 грн, зі сплатою процентів. Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надав відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 7 880 грн, з яких 5 000 грн тіло кредиту; 2 880 грн - нараховані проценти. Посилаючись на невиконання [PERSON] своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків, просить стягнути з останньої на свою користь вказану заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її участі та відзив на позовну заяву не подала. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, 28.09.2024 між ТОВ «ФК «Абекор» та [PERSON] був укладений електронний кредитний договір №986106 за допомогою веб-сайту (https://firstcredit.com.ua). Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором d89966. Згідно з п.1.2. зазначеного Договору сума кредиту складає 5 000 грн. Відповідно до пункту 1.3. кредитного договору строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 16.12.2024 (включно). Деталі терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для Позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № до цього Договору. Пунктами 1.4.1. та 1.4.2. кредитного договору встановлено, що базова та основна процентна ставка становить 0,99 % та 0,99 % в день, що застосовується протягом першого та другого періоду користування кредитом. Кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, укладаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , що емітована банком України (п.2.1. кредитного договору). Пунктом 4.1. кредитного договору встановлено, що строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, запропоновану кредитором (умови продовження строку кредиту, що пропонуються Кредитором, публікуються на сайті), на підставі правочину, що укладається між сторонами. Також, відповідачем було підписано одноразовим ідентифікатором паролем (електронний підпис), Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. [PERSON] умови договору не виконала і борг не погасила, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 880 грн, з яких 5 000 грн тіло кредиту; 2 880 грн. - нараховані проценти, що підтверджується карткою обліку Договору надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту. За правилами ч.1ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). За правилами ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Як з`ясовано в судовому засіданні, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Долучені до матеріалів справи письмові докази підтверджують укладення відповідачем договору в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та отримання кредитних коштів, існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Натомість, відповідачем не доведено належного виконання зобов`язань за договором. Останнім, власний розрахунок заборгованості за договором не подано та не спростовано, відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. З огляду на те, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за Кредитним договором №986106 від 28.09.2024, кошти у добровільному порядку не повертає, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 87 880 грн, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Пунктом 4 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підтвердження понесених позивачем витрат на оплату послуг поштового зв`язку до позовної заяви додано: квитанцію від 21.01.2025 АТ «Укрпошта» та накладну із описом вкладення, з яких вбачається, що позивачем на виконання вимог абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України направлено на поштову адресу відповідача позовну заяву з додатками, плата за пересилання документів становить 55 грн. Оскільки надіслання позовної заяви з додатками відповідачу є обов`язком позивача у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет, то суд вважає, що витрати позивача на пересилання позивачу позовної заяви з додатками є процесуальними витратами, які відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. Також, згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.4 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп та витрати пов`язані з розглядом справи за пересилання документів відповідачу на виконання вимог абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України в сумі 55 грн. На підставі викладеного ст.ст.512, 514, 525, 526, 546, 548, 549, 599, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved