Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачка [PERSON] в порядку представництва, котре здійснює адвокат Горох В.В., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 25.11.2025 року подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів, встановленого судовим наказом Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.07.2022 року за єдиним унікальним номер судової справи 456/2345/22, та надалі стягувати на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - в розмірі 17 370 грн. 00 коп., щомісячно, збільшивши розмір аліментів з дня набрання ухваленим у цій справі судовим рішенням законної сили. Водночас, ставить питання про стягнення судових витрат, які складаються з витрат перекладу та витрат на правову допомогу, в загальному розмірі 23 500 грн. 00 коп., з відповідача [PERSON] на її користь. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Стрийським міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ від 28.07.2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 456/2345/22, котрим вирішено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26.07.2022 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. На підставі вказаного судового наказу заступником начальника Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мацюпою А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69641320 від 07.09.2022 року. В рамках цього виконавчого провадження відповідач [PERSON] сплачує щомісячно аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 600 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 22.09.2025 року. 26.07.2023 року відповідач [PERSON] незаконно виселив позивачку [PERSON] як свою колишню дружину із займаного житлового будинку по [ADDRESS] , чим вчинив стосовно неї домашнє насильство економічного характеру, що стверджується постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.10.2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 456/4074/23, яка набрала законної сили 24.10.2023 року. У зв`язку з неодноразовим вчиненням відповідачем [PERSON] домашнього насильства та убезпеченням життя своїх дітей з огляду на воєнний стан в Україні, з метою збереження нормального психоемоційного стану дітей, позивачка [PERSON] разом із двома синами переїхала в липні 2024 року в Німеччину для тимчасового проживання. Позивачка [PERSON] та обоє дітей, яким надано статус тимчасового захисту, перебувають на законних підставах в Німеччині з 12.07.2024 року та проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Згідно підтвердження приналежності до школи від 02.07.2025 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , навчається у середній школі Йозефа Цероха в Пайсенберзі, він відвідує дану школу з 14.05.2025 року та очікується, що його відвідування школи закінчиться 31.07.2027 року. За оплату його класу необхідно сплачувати 60 Євро за половину навчального року, про що свідчить повідомлення середньої школи Йозефа Цероха в Пайсенберзі від 17.11.2025 року, надіслане на електронну пошту позивачки [PERSON] : [INFO] . Позивачка [PERSON] , тимчасово проживаючи в Німеччині зі статусом тимчасового захисту, отримує соціальну допомогу від Центру зайнятості Вальхайм-Шонгау, яка є недостатньою для утримання вже повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, та малолітнього сина [PERSON] .. Через певні умови, які вимагаються державними органами Землі Баварія, позивачка [PERSON] як мати дітей на даний час позбавлена можливості працювати, а, відтак, вона не отримує заробітку в Німеччині. У відповідності до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.09.2025 року за № 35975198, позивачка [PERSON] здійснювала підприємницьку діяльність з 03.11.2021 року по 04.06.2024 року, за рахунок чого отримувала доходи. Для позивачки [PERSON] утримання дітей за кордоном стало більш витратним. З віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, спричиняє постійне збільшення витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на утримання останніх, забезпечення їх освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, що є загальновідомими фактами та не потребують доказування. Тому аліменти в розмірі 1 600 грн. 00 коп., які щомісячно сплачує відповідач [PERSON] за судовим наказом Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.07.2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 456/2345/22, є недостатніми для утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який тимчасово проживає за кордоном. З повідомлення Департаменту у справах сім`ї та молоді районного управління Вальхайм-Шонгау від 24.07.2025 року вбачається, що з 01.08.2025 року Департаментом у справах сім`ї та молоді районного управління Вальхайм-Шонгау припинено щомісячну виплату авансових аліментів в розмірі 359 Євро на утримання малолітнього [PERSON] у зв`язку з відсутністю вимоги щодо відповідності вимогам розділу 1а UVG Закону «Про авансові аліменти». Із змісту даного повідомлення випливає, що необхідний мінімальний розмір утримання дитини після 12 років, яка має тимчасовий статус захисту на території Землі Баварія, Німеччина, становить 614 Євро (255 Євро допомоги SGV II та 359 Євро авансових аліментів UVG). У зв`язку з тим, що потреба в розмірі 665 Євро на місяць не може бути покрита дитячою допомогою у розмірі 255 Євро та авансовими аліментами UVG в розмірі 359 Євро, то держава Німеччина сплачує тільки дитячу допомогу на малолітнього [PERSON] в розмірі 255 Євро, а решта допомоги у виді аліментів на нього в розмірі 359 Євро покладено на відповідача [PERSON] як його батька, якому надіслано відповідного листа. Так, згідно повідомлення адміністрації Бад-Тельц-Вольфратсхаузен від 03.02.2025 року, відповідачеві [PERSON] повідомлено, що районна адміністрація Бад-Тельц-Вольфратсхаузен надає малолітньому [PERSON] з 01.10.2024 року постійні виплати відповідно до Закону «Про авансові аліменти». Станом на 28.02.2025 року борг відповідача [PERSON] за аліментними платежами становить всього 1 798 Євро. Відповідачеві [PERSON] запропоновано сплачувати поточні аліменти щомісячно в розмірі 359 Євро, що в грошовому еквіваленті відповідної валюти за офіційним курсом НБУ на день подання позовної заяви складає 17 370 грн. 00 коп. (358 Євро х 48 грн. 52 коп.). Таким чином матеріальне становище позивачки [PERSON] суттєво погіршилось, що не дає їй можливості належним чином утримувати своїх дітей. Натомість, матеріальний стан відповідача [PERSON] значно покращився. Зокрема, відповідач [PERSON] є будівельником і надає послуги з ремонту квартир та житлових будинків, про що він сам визнав під час встановлення його анкетних даних в інших судових справах за участю тих самих сторін. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за відповідачем [PERSON] право власності на житловий будинок площею 287,7 кв. м та земельну ділянку площею 0,1212 га для обслуговування цього житлового будинку по [ADDRESS] , про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 305706601 від 25.07.2022 року. З листа Територіального сервісного центру МВС № 4645 від 31/28/21/3308- аз-3346-2025 року від 24.09.2025 із додатками, наданого на адвокатський запит адвоката Гороха В.В. від 16.09.2025 року № 55, вбачається, що відповідач [PERSON] є власником транспортного засобу марки ВАЗ моделі 21063, реєстраційний номер [NUMBER] . Окрім того, 23.06.2023 року відповідач [PERSON] продав власний транспортний засіб марки PEUGEOT PARTNER, 2006 року випуску, VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого отримав грошовий дохід, - підсумовує зміст позовної заяви адвокат Горох В.В.. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про збільшення розміру аліментів на малолітню дитину, - не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 27.11.2025 року йому була вручена 27.11.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету від 27.11.2025 року. Втім, відповідач [PERSON] свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її сторін та інших учасників до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Заяви та клопотання учасників справи. Будь-яких заяв чи клопотань від сторін у справі, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, у тому числі й про розгляд цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у позовній заяві вказаний фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, невідкладно було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідача [PERSON] .. Так, згідно сформованої з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 2053551 від 27.11.2025 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Водночас, оскільки позивачкою [PERSON] пред`явлено позов з дотриманням альтернативних правил підсудності цивільних справ, як це передбачено положеннями ч. 1 ст. 28 ЦПК України, то суддею, на виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, невідкладно було вжито заходів також для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - позивачки [PERSON] .. Так, згідно сформованої з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 2053640 від 27.11.2025 року, позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відтак, ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 27.11.2025 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] , з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд цієї справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, у межах визначеного ст. 275 ЦПК України строку, тобто не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження, у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру порушення прав позивачки [PERSON] , й причетність до такого порушення її прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Згідно з свідоцтвом про народження на бланку серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 22.07.2022 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , являється сином сторін у цій справі (копія міститься у справі, а. с. 10). Судом встановлено, що Стрийським міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ від 28.07.2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 456/2345/22, котрим вирішено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] аліменти на двох синів - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26.07.2022 року, і до досягнення кожною дитиною повноліття (копія міститься у справі, а. с. 10). На примусове виконання вказаного судового наказу 07.09.2022 року заступником начальника Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мацюпою А.А. відкрито виконавче провадження № 69641320, про що винесено відповідну постанову (копія міститься у справі, а. с. 11). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 22.09.2025 року у виконавчому провадженні № 69641320, за період з 07.09.2022 року по 01.09.2025 року заборгованість відсутня (копія міститься у справі, а. с. 12-13). Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.10.2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 456/4074/23, яка набрала законної сили 24.10.2023 року, відповідача [PERSON] визнано винним у вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом події, яка мала місце 26.07.2023 року з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. (копія міститься у справі, а. с. 14-17). Відповідно до нотаріально посвідчених перекладених прав на перебування в Баварії від 12.07.2024 року та додатку до посвідки на проживання/до карти перебування до дозволу на проживання позивачка [PERSON] та її малолітній син [PERSON] , мають право на перебування у федеральній землі Баварія (Німеччина), зареєстровані в межах такого перебування в єдиній квартирі з 28.04.2025 року за адресою: [ADDRESS] (копії містяться у справі, а. с. 18-22 і 28-32). Відповідно до підтвердження приналежності до школи від 02.07.2025 року Середньої школи Йозефа Церхоха, учень [PERSON] навчається у середній школі Йозефа Церхоха в Пайсенберзі. Він відвідує дану школу з 14.05.2025 року. Очікується, що його відвідування школи закінчиться 31.07.2027 року (копія міститься у справі, а. с. 33-34). Відповідно до електронного листа Середньої школи Йозефа Церхоха від 17.11.2025 року, виставлено рахунок на оплату за навчання у школі учня [PERSON] у розмірі 60 Євро (копія міститься у справі, а. с. 34-35). Водночас, старший син сторін у справі - [PERSON] , [INFO] , відповідно до договору на участь в освітньому проєкті, додатково очно навчається за спеціальністю Математика і Інформатика на базі культурного центру GOROD Товариства інтеграції та культури в Європі (GIK) за умовами відповідальна доросла особа - позивачка [PERSON] має сплачувати щомісячно 120 Євро. З вересня 2024 року по червень 2025 року позивачка [PERSON] в особі [PERSON] щомісячно сплачувала за навчання у освітньому проєкті кошти в сумі 120 Євро, що підтверджується відповідними квитанціями з перекладом від 25.09.2024 року, від 23.10.2024 року, від 26.11.2024 року, від 02.01.2025 року, від 11.03.2025 року, від 20.03.2025 року, від 30.04.2025 року, від 25.06.2025 року (копії містяться у справі, а. с. 36-48). У відповідності до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.09.2025 року за № 35975198, позивачка [PERSON] здійснювала підприємницьку діяльність з 03.11.2021 року по 04.06.2024 року, станом на 23.09.2025 року статус прининено (копія міститься у справі, а. с. 55-56). Згідно з повідомлення адміністрації Бад-Тельц-Вольфратсхаузен від 03.02.2025 року, відповідачеві [PERSON] повідомлено, що районна адміністрація Бад-Тельц-Вольфратсхаузен надає [PERSON] з 01.10.2024 року постійні виплати відповідно до Закону «Про авансові аліменти». Станом на 28.02.2025 року борг відповідача [PERSON] за аліментними платежами становить всього 1 798 Євро. Відповідачеві [PERSON] запропоновано сплачувати поточні аліменти щомісячно в розмірі 359 Євро (копія міститься у справі, а. с. 57-59). Відповідно до відповіді № 2269921 від 26.01.2026 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (міститься у справі, а. с. 81), відповідачеві [PERSON] на праві приватної власності станом на 26.01.2026 року належить земельна ділянка площею 0.1212 га, кадастровий номер: 4625382000:01:019:0031, а також житловий будинок у с. Дуліби Стрийського району Львівської області, загальною площею 287,7 кв. м.. Відповідно до відповіді №2269941 від 26.01.2026 року з ДРФО, відповідач [PERSON] у 2025 році доходів не отримував (міститься у справі, а. с. 82). Відповідно до відповіді № 2270525 від 26.01.2026 року з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідачеві [PERSON] на праві приватної власності належать: 1) транспортний засіб марки PEUGEOT моделі 307, номерний знак [NUMBER] ; 2) транспортний засіб марки PEUGEOT моделі PARTNER, номерний знак [NUMBER] ; 3) транспортний засіб марки RENAULT моделі KANGOO, номерний знак [NUMBER] ; 4) транспортний засіб марки ВАЗ моделі 21063, номерний знак [NUMBER] (міститься у справі, а. с. 83-91). Релевантні джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, протоколами до неї, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, Сімейним кодексом України (надалі - СК України), іншими актами законодавства, прийнятими у їх відповідності. Так, згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Україною 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини 8 та 9 ст. 7 СК України). Чинний СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частини 1 та 2 ст. 141 СК України). Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.03.2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 682/3112/18, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Згідно з ч. 3 ст. 180 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Чинний СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Розмір утримання з урахуванням ст. 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття витрат на поточні основоположні життєві потреби дитини. Поряд з цим, розмір утримання має залежати не лише від доходів, які отримує його платник та який він об`єктивно міг би і може сплачувати, а й від вимог розумності та необхідного достатку дитини. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 306/2389/16-ц (провадження № 61-31834св18), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 727/6408/16-ц (провадження № 61-21321св18)). Узагальнена оцінка доводів та аргументів за результатами розгляду цієї справи. Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів, наданих позивачкою [PERSON] на підтвердження обґрунтованості пред`явлених нею позовних вимог, суд наголошує, що сімейні відносини в Україні регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України). Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.01.2021 року за єдиним унікальним номером судової справи 758/10761/13-ц (провадження № 61?19815сво19), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.02.2025 року за єдиним унікальним номером судової справи 206/4992/21 (провадження № 61-12735сво23)). Окрім того, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (ч. 1 ст. 15 СК України). Ключовими критеріями при вирішенні питання щодо зміни розміру аліментів є: зміни матеріального або сімейного стану батьків дитини, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Такими іншими випадками є, зокрема, обставини, визначені у ст. 182 СК України. Так, одним із основоположних обов`язків батьків відповідно законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку із станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я. Метою стягнення аліментів на дитину є матеріальне забезпечення існуючих потреб дитини. В розмір аліментів при цьому повинні закладатись щоденні потреби дитини, яких така потребує у зв`язку із зростанням та розвитком, відтак розмір аліментів має відповідати реальним потребам дитини. Таким чином, якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. При цьому, свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Отож особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.10.2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 759/22898/20 (провадження № 61-7913 св 22), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 372/3260/20 (провадження № 61-8523св22)). Суд зауважує, що парламент встановив у ст. 192 СК України ті обставини, які враховуються для збільшення розміру аліментів. Такі обставини є оціночними. Тобто в кожному конкретному випадку суд, з урахуванням судового розсуду, наводить, які саме обставини змінилися, і чому визначений розмір є необхідним і достатнім. Завдання розсуду полягає в тому, щоб знайти справедливу рівновагу між інтересами дитини та можливостями платника аліментів, при цьому, конструкція «необхідний і достатній розмір аліментів» охоплює не лише фізичне утримання, а й забезпечення соціального та інтелектуального розвитку дитини, виходячи з рівня життя, який вона мала б за спільного проживання обох батьків. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , то на зазначеного відповідача покладений обов`язок утримувати свого малолітнього сина до досягнення ним повноліття. Слід зазначити, що на час винесення судового наказу Стрийським міськрайонним судом Львівської області не досліджувався майновий стан і платоспроможність відповідача [PERSON] , а також потреби малолітнього сина сторін у справі - [PERSON] , [INFO] , оскільки суд, у контексті пункту 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, може постановити виключне судове рішення про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, як безспірний обов?язок. Для дослідження доказів у спірних правовідносинах призначено позовне провадження. Так, позивачка [PERSON] у змісті поданої позовної заяви обставинами щодо зміни наводить її вимушений переїзд з двома синами в Німеччину, припинення здійснення підприємницької діяльності, погіршення матеріального стану у зв?язку із цим, а також появу нових фінансових зобов?язань в нових умовах стосовно утримання своїх дітей, матеріальну можливість понесення збільшення розміру аліментів платником аліментів - відповідачем [PERSON] .. На цей час, за твердженням позивачки [PERSON] , відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, однак має мінливий, але завжди достатній дохід, тому існує необхідність у збільшенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття в розмірі 17 370 грн. 00 коп. щомісячно. Натомість раніше визначений розмір аліментів, та сума, котра стягується щомісячно у розмірі 1 600 грн. 00 коп., є очевидно недостатніми для забезпечення нормального розвитку тринадцятирічної дитини. Суд підкреслює, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Будь-які докази на підтвердження незадовільного стану здоров`я відповідача [PERSON] чи наявності в нього на утриманні інших малолітніх, неповнолітніх дітей, з урахуванням того, що старший син сторін у справі - [PERSON] [INFO] досяг повноліття, або ж непрацездатних членів сім`ї, у матеріалах цієї справи відсутні. Таким чином, вирішуючи цей спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення,

Outcome: partial