Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача). Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що викликані особливими обставинами в сумі 37976 грн. 50 коп. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 23 грудня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області вона, [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , актовий запис №526. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2020 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виконавчого листа від 29.05.2020 з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 2 500,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з 23.03.2020 і до досягнення нею повноліття. На даний момент їхня неповнолітня донька [PERSON] навчається на 1-му курсі Львівського торгівельно-економічного університету, на факультеті міжнародних економічних відносин та інформаційних технологій денної форми здобуття освіти на платній основі до червня 2029 року, що підтверджується довідкою від 05.09.2025 №1437. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги №40/11с від 20.08.2025 вартість 2025/2026 навчального року [PERSON] у Львівському торгівельно-економічному університеті на очній формі навчання становить 49 250,00 грн. Після закінчення школи дитина подала документи для вступу на місця державного замовлення, однак за результатами конкурсного відбору не була зарахована на бюджетну форму через обмежену кількість місць та високий конкурсний бал вступників. Позивач оплатила навчання їхньої дочки у навчальному закладі за 1 семестр 2025/2026 навчального року, що підтверджується платіжною інструкцією від 24.07.2025 у сумі 24 625,00 грн. У зв`язку з навчанням у закладі освіти дитина була поселена у гуртожитку. Місце розташування університету знаходиться в іншому населеному пункті, що унеможливлює щоденне повернення дитини додому та своєчасне відвідувані занять. Відповідно до платіжної інструкції від 31.07.2025 в сумі 8 800,00 грн та платіжної інструкції від 09.08.2025 в сумі 500,00 грн [PERSON] оплатила проживання дитини на 1 рік у гуртожитку [ADDRESS] . Проживання в гуртожитку є необхідним для забезпечення безперервного та повноцінного навчального процесу, адже дає дитині можливість мати стабільні побутові умови, відпочивати після занять, готуватись до лекцій і практичних занять у спокійній обстановці. Стандартне забезпечення місць у гуртожитках не включає належних засобів для проживання, включно зі сном, що створює дискомфорт і негативно впливає на здоров`я і здатність дитини повноцінно навчатись, у зв`язку з чим позивач була змушена придбати матрац для доньки вартістю 3 200,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 04.09.2025. Окрім того, сучасний освітній процес у навчальних закладах неможливий без використання комп`ютерної техніки. Дитина отримує та виконує навчальні завдання через електронні платформи, готує реферати, презентації, звіти, проходить тестування онлайн, що стало необхідністю у придбанні позивачем ноутбуку. Відповідно до чеку №5043914960 від 21.08.2025 вартість ноутбука та сумки для ноутбука становить 38 828,00 грн. Їхня донька постійно проживає з нею, позивачем. Вона працює бухгалтером та має місячний заробіток 15 000,00 гривень. Її заробітної плати не вистачає, щоб оплатити навчання та всі необхідні потреби їхньої доньки, має тяжке матеріальне становище, і не є в змозі самостійно утримувати дитину, тому змушена звернутись із цією позовною заявою до суду. Вказує, що у зв`язку з навчанням неповнолітньої доньки понесла наступні витрати: 24625,00 грн. за навчання у І семестрі вищого навчального закладу; 9300,00 грн. за проживання в гуртожитку; 3200,00 грн. за матрац, 38828, 00 грн. за ноутбук, всього: 75953,00 грн. Відповідно половина понесених витрат складає 37976,50 грн. Крім цього, просить стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000, 00 грн. Позиція відповідача. У відзиві на позовну заяву, представник відповідача адвокат Турчин Ю.І. вказує на те, що відповідач позовні вимоги позивачки не визнає, вважає їх безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав. З 2006 року відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON] . Однак, подружні відносини між сторонами не склалися. На підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2020 шлюб між сторонами було розірвано. У шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . На підставі виконавчого листа, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області 03.08.2020, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 2500,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 23.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Стрийським ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЛМУМЮ, [PERSON] щомісяця сплачує аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, та станом на 17.11.2025 не оплатив лише за листопад 2025 року. Крім того, відповідачем відкрита банківська картка Юніора від АТ КБ «ПриватБанк», номер картки [NUMBER] , якою користувалася [PERSON] та на яку [PERSON] перераховував кошти для особистих потреб дочки. За період з грудня 2022 року по липень 2025 року відповідач перерахував на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 18830,13 грн., про що свідчить виписка по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 17.11.2025. Однак, картка [PERSON] від АТ КБ «ПриватБанк» передбачена лише для дітей та підлітків віком від 6 до 17 років, тому після досягнення сімнадцятирічного віку [PERSON] відкрила особистий рахунок в ПриватБанк на своє ім`я, номер рахунку [NUMBER] , на який відповідач тільки за вересень 2025 року перерахував 2512,56 грн., що підтверджується платіжними інструкціями від 09.09.2025, 15.09.2025, 23.09.2025, 30.09.2025. Окрім цього, в день народження дочки, [INFO] , [PERSON] оплатив святкування дитини з її друзями в Ресторані «Опера» в сумі 3960,00 грн., про що свідчить квитанція АТ «Універсал Банк» від 07.04.2024. В лютому 2023 року [PERSON] купив [PERSON] мобільний телефон [NUMBER] вартістю 9499,00 грн., в березні 2024 року купив навушники JBL Tune 520BT Purple вартістю 1699,00 грн., у вересні 2024 року електричну зубну щітку Oclean вартістю 1044,00 грн., в листопаді 2023 року купив піжаму (брюки + лонгслів) WomenSekret вартістю 1298,00 грн., що підтверджується фіскальними чеками, які долучено до даного відзиву. Наголошує на тому, що витрачених відповідачем додаткових коштів на дитину набагато більше, ніж перелічено вище, однак підтвердити такі [PERSON] не має можливості, оскільки не зберігав відповідні докази. [PERSON] , як батько, сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків та щиро піклується про добробут своєї дитини. Маючи стійкий емоційний зв`язок із дочкою, він постійно виявляє турботу та увагу до її потреб, а також прагне забезпечити належні умови для її всебічного розвитку. Відповідач працює бухгалтером ТОВ «ЛЯМ ТРАНС», його місячна зарплата становить 15554,00 грн., про що свідчить довідка ТОВ «ЛЯМ ТАНС» від 17.11.2025 №17/11. На утриманні відповідача, окрім дочки [PERSON] , перебуває дружина [PERSON] , яка на даний час не працює, так як знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та малолітній син [PERSON] , [INFO] . Крім того, на утриманні [PERSON] перебувають його непрацездатні батьки: [PERSON] , [INFO] , якому встановлено діагноз - неходжкінська лімфома (злоякісне захворювання лімфатичної системи), та [PERSON] , [INFO] , якій встановлено діагноз - цереброваскулярна хвороба (хронічне порушення мозкового кровообігу), вестибуло-атактичний синдром. Таким чином, твердження позивачки про те, що відповідач немає інших осіб, які перебувають на його утриманні, є неправдивим та не заслуговує на увагу. Враховуючи вищенаведене, у межах своїх реальних фінансових можливостей відповідач регулярно та добросовісно сплачує аліменти, не допускаючи заборгованості чи ухилення від виконання цього обов`язку. Крім того, з власної ініціативи він несе й додаткові витрати, пов`язані із забезпеченням дитини одягом та іншими необхідними речами, що свідчить про його відповідальне ставлення до батьківських функцій. Такі дії [PERSON] підтверджують його активну участь у житті дочки [PERSON] та реальне прагнення сприяти її гармонійному вихованню та розвитку. В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що додаткові витрати на дочку зумовлені її навчанням у Львівському торговельно-економічному університеті на очній формі, проживанням у гуртожитку за місцем навчання, а також придбанням техніки - ноутбуку для навчання, що полягають у понесених позивачкою витратах на загальну суму 75953,00 грн. Щодо витрат на навчання дитини у Львівському торговельно-економічному університеті зазначає, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 569/6838/15-ц, від 10.10.2019 у справі № 638/13860/16-ц, від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18, від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19. Разом з тим, наголошує на тому, що позивачка при виборі навчального закладу для дочки не врахувала бажання батька та не погоджувала такий вибір з відповідачем, як і не врахувала матеріальні можливості обох батьків. Так, як вбачається з сервісу пошуку абітурієнтів, [PERSON] мала досить непоганий прохідний бал і могла бути зарахована на бюджетну форму навчання, однак під впливом матері обрала навчання на платній основі. Більше того, відповідач наполягав на тому, щоб дочка обрала бюджетну форму навчання, враховуючи обмежені фінансові можливості батьків. Однак, дочка запевнила батька, що спільно відкладених з позивачкою коштів за час перебування у шлюбі на майбутнє навчання дитини в сумі 5000,00 доларів США вистачить на 4-ри роки навчання, відтак заявлені позивачкою позовні вимоги є спробою перекласти на відповідача витрати, на які вже були виділені спільні сімейні кошти. Крім того, позивачка не узгоджувала питання щодо необхідності придбання та вартості ноутбука для навчання дитини. Так, як вбачається з інтернет-сторінки магазину « [INFO] », де був придбаний позивачкою ноутбук HP Victus та сумка для ноутбука за 38828,00 грн., ноутбук для навчання можна було купити за значно меншою ціною. Компенсація витрат на оплату проживання в гуртожитку та купівля матрацу також не відносяться до додаткових витрат на дитину у розумінні ст. 185 СК України, оскільки не є витратами, що викликані особливими обставинами. Крім того, доказів того, що такі витрати не покривалися за рахунок аліментів, які сплачує відповідач на утримання дитини, матеріали справи не містять. Таким чином, статтею 185 СК України передбачено стягнення додаткових витрат на дитину, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги позивачки [PERSON] є безпідставними та не підлягають до задоволення. На правничу допомогу відповідачем [PERSON] витрачено грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. Позиція сторін та їх представників в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні просить в задоволенні позовних вимог відмовити, покликаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача в судовому засіданні просить в задоволенні позовних вимог відмовити, покликаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.11.2025 прийнято справу до розгляду та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Згідно з рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2020, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.6/. З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 14.0.2024, вбачається що [PERSON] батько, [PERSON] мати /а.с.7/. Відповідно до виконавчого листа Стрийського міськрайонного суду Львівської області, виданого 29.05.2020, з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 23.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття /а.с.8/ Згідно з договором про навчання у вищому закладі освіти №40/11 від 20.08.2025, такий укладено між Львівським торговельно-економічним університетом Центральної спілки споживчих товариств України та [PERSON] про навчання [PERSON] за освітньою програмою маркетинг на денній формі навчання /а.с.9-10/. Згідно з договором про навчання у вищому закладі освіти №40/11 від 20.08.2025, такий укладено між Львівським торговельно-економічним університетом Центральної спілки споживчих товариств України та [PERSON] , вартість навчання у 2025-2026 роках складає 49250,00 грн /а.с.11/. Відповідно до довідки Львівського торговельно-економічного університету №1737 від 05.09.2025, [PERSON] навчається на 1 курсі факультету міжнародних економічних відносин та інформаційних технологій денної форми навчання /а.с.12/. Згідно з платіжною інструкцією №0.0.44741280361 від 24.07.2025, [PERSON] оплатила навчання [PERSON] на 1 курсі в Львівському торговельно-економічному університеті в сумі 24625,00 грн /а.с. 13/. Згідно з платіжною інструкцією №0.0.44803818241 від 31.07.2025, [PERSON] оплатила проживання в гуртожитку [PERSON] в сумі 8800,00 грн /а.с. 14/. Згідно з платіжною інструкцією №0.0.44906938561 від 09.08.2025, [PERSON] оплатила проживання в гуртожитку [PERSON] 500,00 грн /а.с. 15/. Згідно з платіжною інструкцією №2.2932591411 від 04.09.2025, [PERSON] оплатила матрац в сумі 3200,00 грн /а.с. 16/. Відповідно до квитанції ТОВ «Алло» вартість ноутбука та сумки для ноутбука становить 38 828,00 грн /а.с.17/. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданого Стрийським ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЛМУМЮ, [PERSON] щомісяця сплачує аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, та станом на 17.11.2025 не оплатив за листопад 2025 року /а.с.37-38/. Згідно з випискою по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 17.11.2025, [PERSON] користувалася банківською карткою [PERSON] від АТ КБ «ПриватБанк», номер картки [NUMBER] , на яку [PERSON] перерахував на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 18830,13 грн./а.с.40-52/. Згідно з квитанціями та фіскальними чеками, в день народження дочки, [INFO] , [PERSON] оплатив святкування дитини з її друзями в Ресторані «Опера» в сумі 3960,00 грн., про що свідчить квитанція АТ «Універсал Банк» від 07.04.2024; у лютому 2023 року [PERSON] купив [PERSON] мобільний телефон [NUMBER] вартістю 9499,00 грн., в березні 2024 року купив навушники JBL Tune 520BT Purple вартістю 1699,00 грн., у вересні 2024 року електричну зубну щітку Oclean вартістю 1044,00 грн., в листопаді 2023 року купив піжаму (брюки + лонгслів) WomenSekret вартістю 1298,00 грн. /а.с.53-58/. Відповідач [PERSON] працює бухгалтером ТОВ «ЛЯМ ТРАНС», його місячна зарплата становить 15554,00 грн., про що свідчить довідка ТОВ «ЛЯМ ТАНС» від 17.11.2025 №17/11 /а.с.61/ Згідно з свідоцтвом про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 30.09.2021 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 30 вересня 2021 року /а.с.62/. Відповідно до довідки Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.08.2024 [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 23.08.2024 по 29.05.2027 /а.с.62з/. Згідно з свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №276, [PERSON] батько, [PERSON] мати дитини /а.с.63/. Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с.63з/. Згідно з копіями пенсійних посвідчень № [NUMBER] та № [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами /а.с.64,66/. Згідно з виписками з медичних документів: [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз - неходжкінська лімфома (злоякісне захворювання лімфатичної системи), та [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз - цереброваскулярна хвороба (хронічне порушення мозкового кровообігу), вестибуло-атактичний синдром /а.с.65-67/. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193,198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що 23 грудня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , актовий запис №526. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виконавчого листа від 29.05.2020 з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 2 500,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з 23.03.2020 і до досягнення нею повноліття. На даний час неповнолітня донька сторін [PERSON] навчається на 1-му курсі Львівського торговельно-економічного університету, на факультеті міжнародних економічних відносин та інформаційних технологій денної форми здобуття освіти на платній основі до червня 2029 року, що підтверджується довідкою від 05.09.2025 №1437. Позивач вказує, що у зв`язку з навчанням неповнолітньої доньки вона понесла наступні витрати: 24625,00 грн. за навчання у І семестрі вищого навчального закладу; 9300,00 грн. за проживання в гуртожитку; 3200,00 грн. за матрац, 38828, 00 грн. за ноутбук, всього: 75953,00 грн. Відповідно половина понесених витрат складає 37976,50 грн., яку просить стягнути з відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Саме з такого розуміння закону слід виходити при вирішенні спору, що розглядається (Постанова ВСУ №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року). Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст.185Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструмента або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). У постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що витрати, понесені позивачем за навчання сина у коледжі відносяться до додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10, аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18, від 26 вересня 2018 року у справі №569/6838/15, навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Звертаючись до суду з позовом,позивач просить стягнути додаткові витрати на дитину, які понесені у зв`язку з оплатою вартості навчання дочки у вищому навчальному закладі, а також додаткових витрат пов`язаних з навчанням. Однак позивачка не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою дитини тощо. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд звертає увагу, що позивачкою не надано доказів, які суми вона отримує від відповідача в рахунок аліментів та не надано обґрунтування, що цих витрат недостатньо для покриття сплати вартості освітньої послуги за договором. Позивачем не представлено доказів того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки на платній основі саме в Львівського торговельно-економічного університету, на факультеті міжнародних економічних відносин та інформаційних технологій денної форми здобуття освіти на платній основі, в якій остання навчається, тому відповідач, за таких обставин, не повинен нести тягар додаткових витрат на дитину за це навчання. Суд погоджується з доводами сторони відповідача про те, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Така правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року (справа № 219/1766/18). Суд також враховує доводи відповідача про те, що за період з грудня 2022 року по липень 2025 року він перерахував на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 18830,13 грн., про що свідчить виписка по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 17.11.2025. На рахунок [NUMBER] , відповідач за вересень 2025 року перерахував 2512,56 грн., що підтверджується платіжними інструкціями від 09.09.2025, 15.09.2025, 23.09.2025, 30.09.2025. Окрім цього, в день народження дочки, [INFO] , [PERSON] оплатив святкування дитини з її друзями в Ресторані «Опера» в сумі 3960,00 грн., про що свідчить квитанція АТ «Універсал Банк» від 07.04.2024. В лютому 2023 року [PERSON] купив [PERSON] мобільний телефон [NUMBER] вартістю 9499,00 грн., в березні 2024 року купив навушники JBL Tune 520BT Purple вартістю 1699,00 грн., у вересні 2024 року електричну зубну щітку Oclean вартістю 1044,00 грн., в листопаді 2023 року купив піжаму (брюки + лонгслів) WomenSekret вартістю 1298,00 грн., що підтверджується фіскальними чеками, які долучено до відзиву на позовну заяву. З наведеного вбачається, що відповідач, окрім присуджених йому судовим рішенням аліментів, постійно здійснює додаткові витрати на утримання доньки. За таких обставин, посилання позивача на те, що ст. 185 СК України відносить до додаткових витрат витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі є безпідставними та не є підставою для задоволення позовних вимог. Позовна вимога щодо стягнення витрат за проживання в гуртожитку; за матрац, за ноутбук, всупереч вимог ст.ст. 12, 76-89 ЦПК жодним чином не обґрунтована таким чином, щоб суд міг виснувати про безумовність таких витрат. Не всі наміри найкращого розвитку та забезпечення дитини, без узгодження з можливостями батька, можуть бути задоволені в судовому порядку. Отже, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу - утримання дитини, яка продовжує навчання. /Постанова ВС від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц/. Таким чином, враховуючи, що навчання доньки сторін у Львівському торгівельно-економічному університетіне відноситься до особливих обставин, які визначені статтею 185 СК України, що передбачають можливість стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, а також те, що позивачем не надано доказів, що аліменти, які вона отримує на дитину не покривають витрат на навчання, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ч. 1 f/link1/an_146/ed_2017_01_05/pravo1/T125076.html?pravo=1#146" title="Про адвокатуру та адвокатську діяльність; нормативно-правовий акт № 5076-VI від 05.07.2012">ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку. Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». (ч. 4 с. 62 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій. Відповідно до п. 4, 5, 14, 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України. Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера. Ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правову допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро /адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро /адвокатського об`єднання, яке видає ордер; дату видачі ордера; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»); підпис адвоката, який правову допомогу, якщо ордер виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»); підпис керівника адвокатського бюро адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро /адвокатського об`єднання у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/ адвокатським об`єднанням. Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в Додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд звертає увагу, що копії документів підтверджують надання адвокатом Турчин Ю.І. правової допомоги відповідачу [PERSON] при розгляді справи. Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу здійснений адвокатом на загальну суму 7000,00 грн. суд вважає не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, ціною позову та значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 /три тисячі/ п`ятсот гривень.

Outcome: approved