Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою звернулася [PERSON] , представник позивача, адвокат Стець М.Л. до [PERSON] про визнання права власності. Позов обґрунтовує тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві власності: 1/4 частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Другою Слов?янською державною нотаріальною конторою Донецької області 18.06.1988 року, за реєстраційним №752. Дата реєстрації в КП «БТІ» 21.06.1988 року, номер запису 699 у реєстровій книзі 3а; а 3/4 частки - [PERSON] та позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Слов?янською державною нотаріальною конторою Донецької області 18.06.1988 року, за реєстраційним №755. Дата реєстрації в КП «БТІ» 21.06.1988 року, номер запису 699 у реєстровій книзі 3а. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на 5/8 часток спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Позивач прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса. Осіб, які на момент смерті [PERSON] проживали разом з нею і прийняли спадщину за правилами ч.3 ст.1268 ЦК України, не було. З іншими особами, які були спадкоємцями першої черги, а саме чоловіком померлої та іншою донькою було досягнуто усної домовленості, що вони, з огляду на те, що позивач володіє значною часткою спірного будинку та постійно в ньому проживає, утримує його, не будуть вчиняти дій, спрямованих на прийняття спадщини. Таким чином, починаючи з березня 2003 року позивачка одноосібно, добросовісно, відкрито та безперервно володіла спірним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами. Проте, при отримані Свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Слов?янською державною нотаріальною конторою Краматорського району Донецької області 22.08.2025 року за реєстраційним №745, позивачка дізналася, що після смерті матері із заявою про прийняття спадщини також звернулася її рідна сестра [PERSON] . Відповідно позивач успадкувала лише 1/2 частку спадкового майна, а саме 5/16 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на які зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Інша спадкоємиця [PERSON] до цього часу свідоцтво про право власності не отримувала, право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не реєструвала. Позивач від свого народження та до цього часу постійно мешкає та зареєстрована в спірному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами. Несе тягар його утримання, здійснює поточні та капітальні ремонти, отримує за вказаною адресою комунальні послуги та сплачує їх. Інша спадкоємиця [PERSON] не проживає у вказаному будинку з 1987 року, участі в його утриманні ніколи не приймала. Посилаючись на ст. 344 ЦК України просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 5/16 Житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні 22.01.2026 в якості свідка [PERSON] , суду пояснила, що позивач проживає сама через три будинки від неї за адресою: [ADDRESS] роки та 42 роки знає позивача. Хто є власником будинку вона не знає. Про відповідача [PERSON] вона нічого не знає. Допитаний в судовому засіданні 22.01.2026 в якості свідка [PERSON] , суду пояснив, що позивач проживає за адресою: [ADDRESS] . Власником будинку є [PERSON] . Хто ще є власником будинку він не знає. Допитана в судовому засіданні 22.01.2026 в якості свідка [PERSON] , суду пояснила, що позивач хоче оформити будинок та у неї спірне питання з сестрою. Знає позивачку з 1981 року та з цього часу [PERSON] там проживала. Хто є власником будинку їй невідомо. В судовому засіданні 22.01.2026 року позивач [PERSON] зазначила, що подала позов, оскільки їй потрібно переоформити будинок. Будинок будувався батьками та вони в ньому проживали сім`єю, потім батьки виїхали та вона в цьому будинку проживала з дідусем. Потім вийшла заміж та залишилась проживати в цьому будинку. Стали з сестрою [PERSON] співвласниками будинку. [PERSON] також живе в селі, у неї свій будинок. На теперішній час сестра виїхала та не може написати відмову, а тому вона вимушена була звернутися до суду. Їй було відомо, що сестра вступила в спадкування. Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймала, про причини неявки суду не повідомила, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідача не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача та свідків, допитаних в судовому засіданні, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві власності: 1/4 частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Другої слов?янської державною нотаріальною конторою Донецької області 18.06.1988 року, за реєстраційним №752. Дата реєстрації в КП «БТІ» 21.06.1988 року, номер запису 699 у реєстровій книзі 3а; а 3/4 частки - [PERSON] та позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою слов?янською державною нотаріальною конторою Донецької області 18.06.1988 року, за реєстраційним №755. Дата реєстрації в КП «БТІ» 21.06.1988 року, номер запису 699 у реєстровій книзі 3а, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.08.2025, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.06.1988, та свідоцтвом про право власності від 18.06.1988. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є батько [PERSON] , матір [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] з 24.11.1979 перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Згідно довідки, виданої Черкаською селищною радою Краматорського району Донецької області 01.09.2025, слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з 1961 року по теперішній час. Факт реєстрації позивача за вище зазначеною адресою також підтверджується відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, Витягом з реєстру територіальної громади, копією будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку. З акту обстеження житлово-побутових умов №1 від 01.09.2025 слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з 1961 року по теперішній час. З копії свідоцтва про смерть слідує, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори Краматорського району Донецької області Грецькою Т.П. від 22.08.2025, зареєстрованого в реєстрі за № 745, та Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 22.08.2025 слідує, що спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] , [INFO] , в 1/2 частці, її дочка [PERSON] , [INFO] , в 1/2 частці. Спадщина, на яку в указаній частині видане свідоцтво складається з: 5/8 житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З Витягу з Державного реєстру речових прав № 440733703 від 25.08.2025 та з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 445568945 від 29.09.2025 слідує, що 5/16 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] . Згідно довідки Відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області №04-01/1551 від 11.06.2025 слідує, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 зареєстроване за: 1/4 частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Другою слов?янською державною нотаріальною конторою Донецької області 18.06.1988 року, за реєстраційним №752. Дата реєстрації в КП «БТІ» 21.06.1988 року, номер запису 699 у реєстровій книзі 3а; 3/4 частки - [PERSON] та позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою слов?янською державною нотаріальною конторою Донецької області 18.06.1988 року, за реєстраційним №755. Дата реєстрації в КП «БТІ» 21.06.1988 року, номер запису 699 у реєстровій книзі 3а. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з положеннями частин 1 та 4 статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц, від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц, від 22 лютого 2021 року у справі № 607/21758/19. Оцінюючи представлені позивачем докази, судом встановлено, що 3/4 частки - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] та позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою слов?янською державною нотаріальною конторою Донецької області 18.06.1988 року, за реєстраційним №755. Дата реєстрації в КП «БТІ» 21.06.1988 року, номер запису 699 у реєстровій книзі 3а; 5/16 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить позивачу, про що їй було достовірно відомо, проте, як зазначає та підтверджує особисто, на власний розсуд володіє і користується всім домоволодінням, в тому числі і 5/16 часток, які успадкувала її сестра [PERSON] . Таким чином, позивач свідомо користується всім домоволодінням, здійснює оплату комунальних послуг. Крім того, відповідних доказів стосовно неналежності 5/16 частки житлового будинку [PERSON] іншим особам, позивачем суду не представлено. Зазначене унеможливлює набуття 5/16 частки такого будинку у власність позивача за давністю володіння відповідно до правил, встановлених статтею 344 ЦК України, оскільки у даному випадку відсутня така складова умова набуття права власності за набувальною давністю як добросовісне заволодіння чужим майном. Суд зазначає, що позивач не могла не знати, що 5/16 часток житлового будинку їй не належать, а тому не можна вважати добросовісним її володіння нерухомістю. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що утримання позивачем житлового будинку, проживання в ньому, оплата комунальних послуг - не є підставами для визнання права власності на спірну 5/16 частку житлового будинку за набувальною давністю. Підстави, встановлені ст. 344 ЦК України для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно, в даному випадку, відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача. Отже, оскільки судом відмовлено позивачу в задоволені позову в повному обсязі, а тому і стягнення витрат по сплаті судового збору за подання позивачем вказаного позову до суду, також задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed