Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

1 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просив зобов`язати останнього усунути перешкоди позивачу у праві користування та розпорядження своїм майном, шляхом виселення відповідача із житлового приміщення двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,3 кв.м., що входить до складу адміністративної будівлі пожежного депо 5 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 1 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (далі 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області) на правах законного користувача з правом оперативного управління, володіє, користується і розпоряджається майном пожежним депо 5 державної пожежно-рятувальної частини 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області за адресою: вул. Грушевського, 27, м. Тлумач, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область. Відповідно до технічного паспорта на громадський будинок в складі приміщення громадського будинку знаходиться житлове приміщення загальною площею 63,3 кв.м., яке без законних на те підстав уже тривалий час займає [PERSON] . 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області звертався з листом № 54 61 01-271/54 61 від 05.02.2025 року до [PERSON] з проханням надати копії документів, які правові підстави користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. [PERSON] відповіді на листи не надав, жодних документів, які б підтверджували правові підстави на користування вказаним житловим приміщенням не було надано. 30.04.2025 року листом вих. № 54 61 01-864/54 61 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області звернувся до [PERSON] з проханням звільнити незаконно займане житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , в 30 денний термін. [PERSON] відмовився звільняти займане житлове приміщення та надав лист-відповідь від 03.06.2025 року, в якому вказав, що він дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] з 1967 року по сьогоднішній день, що підтверджується будинковою книгою. Житлове приміщення було надано його дідові [PERSON] , який обіймав посаду начальника пожежної частини в м. Тлумач та проживав в житловому приміщенні як службовець. Після смерті діда документи, які б підтверджували право на користування житловим приміщенням, в нього не збереглися. Вказав, що [PERSON] не проходить службу в Державній Службі України з надзвичайних ситуацій і не проходив її в минулому, а також не перебуває на сьогоднішній день, не перебував і в минулому в трудових відносинах з органами, установами та організаціями Державної Служби України з надзвичайних ситуацій, не належить до категорії працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення. Між [PERSON] та 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області договір найму житлового приміщення не укладався, ордер на жиле приміщення відсутній, в трудових відносинах з 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області відповідач не перебував і не перебуває. Отже, у [PERSON] відсутні документи, які б підтверджували правові підстави на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] самовільно зайняв житлове приміщення двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,3 кв.м., що входить до складу адміністративно-житлового будинку пожежного депо на території державної установи, балансоутримувачем якого та володільцем на праві оперативного управління є 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області, проживання відповідача у спірному службовому жилому приміщенні (квартирі) порушує права позивача, оскільки останній позбавлений можливості розпоряджатися даним майном та надати службове приміщення іншим працівникам, які цього потребують. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання по справі призначено на 16 год. 00 хв. 07.10.2025 року. Крім цього, даною ухвалою було встановлено: відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ними відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представники позивача 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області Тютюника М.Б. та Гринишин Д.В. позов підтримали з підстав зазначених в ньому, просили його задовольнити. [PERSON] просив зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди позивачу у праві користування та розпорядження своїм майном, шляхом виселення відповідача із вищевказаного житлового приміщення без надання іншого житла. Ствердив, що сплата комунальних послуг - це є обов`язок кожного користувача за спожитий ресурс, що не породжує прав на майно. Під час капітального ремонту пожежного депо, відповідач не допустив до житла, яке займає, тому там не було проведено жодних робіт, підведено комунікацій тощо. [PERSON] вказав, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу проживав в спірному майні і жодним чином не намагався вжити заходів щодо свого законного перебування в ньому. Тому вимоги позивача є законними. Йому відомо, що декілька років тому відповідачу було запропоновано інше житло для проживання в межах території міста Тлумача, однак відповідач відмовився. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Розумович Р.І. позов не визнали просили відмовити в його задоволенні повністю. Відповідач ствердив, що дійсно приблизно 15 років тому, йому представники позивача пропонували в усному порядку звільнити займане приміщення, однак не наполягали на цьому. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідач зареєстрований і дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] з 1967 року. Дане житлове приміщення було надано його дідові [PERSON] , який обіймав посаду начальника пожежної частини в м. Тлумач та проживав в даному житловому приміщенні на законних підставах як службовець, відповідно до законодавства, яке діяло на той час. Після смерті діда в 1979 році відповідач як член сім`ї безперервно продовжив проживання у вказаному житлі на законних підставах. Тобто, протягом багатьох десятків років відповідач [PERSON] безперервно, відкрито, добросовісно користується даним житловим приміщенням, несе витрати з його утримання. Належним чином підтримує спірне житло. Жодних питань чи претензій з боку Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі ДСНС) з часу смерті діда до тепер не було. Позивач не надав відповідачу жодних альтернатив щодо продовження користування даним житлом, зокрема договори оренди. Виселення відповідача позбавить його єдиного житла, яке він має зараз, та поставить у скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормами ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1. Положення про 1 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (далі Положення), затвердженого наказом ДСНС № 307 від 24.05.2013 року (а.с. 51 зворот-57), 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області (далі Загін) (ідентифікаційний код 38163053)є державним пожежно-рятувальним підрозділом зі статусом державної аварійно-рятувальної служби та є правонаступником 5 ДПРЧ Територіального управління МНС України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 38074938). Згідно п. 1.4. Положення, Загін належить до сфери управління ДСНС та безпосередньо підпорядковується Головному управлінню ДСНС України в Івано-Франківській області (далі територіальний орган). Відповідно до пункту 5.2. Положення, майно отримане Загоном від ДСНС, територіального органу, інших юридичних та фізичних осіб або придбане за рахунок коштів загального та спеціального фондів державного бюджету, є державною власністю і закріплене за ним на праві оперативного управління. Загін використовує закріплене за ним майно лише за його цільовим і функціональним призначенням. Згідно п. 5.3. Положення, розпорядження майном та його відчуження здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Тлумацькою міською радою 08.09.2009 року (а.с. 68) та зареєстрованого в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер: 28212223 (а.с. 69), будівля пожежного депо, за адресою: [ADDRESS] , на праві державної власності, частка 1/1, належить державі в особі Кабінету Міністрів України в оперативному управлінні Тлумацького районного відділу Головного Управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Івано-Франківській області. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 442082330 від 04.09.2025 року (а.с. 59-60), адміністративно-житловий будинок загальною площею 245,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] на праві власності, розмір частки 1/1, належить державі, органу державної влади Державній службі України з надзвичайних ситуацій та перебуває в оперативному управління1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області (правокористувач). Відповідно до технічного паспорта на громадський будинок від 21.02.2023 року (а.с. 60 зворот-64) в складі приміщення громадського будинку (пожежному депо) знаходиться житлове приміщення (квартира [ADDRESS] ) загальною площею 63,3 кв.м. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1756262 від 10.09.2025 року (а.с. 41) [PERSON] (відповідач) зареєстрований по [ADDRESS] з 12.12.1986 року. Дані відомості також підтверджуються паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданому Тлумацьким РВ УМВС в Івано-Франківській області 15.03.1997 року (а.с. 120). 05.02.2025 року 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області звернувся до [PERSON] (відповідач) з листом № 54 61 01-271/54 61, в якому просив надати копії документів, які підтверджують правові підстави користування ним житловим приміщенням за адресою:[ADDRESS] (а.с. 69 зворот). 30.04.2025 року 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області звернувся до [PERSON] (відповідач) з листом № 54 61 01-864/54 61 (а.с. 70 зворот-71), в якому вказав, що його проживання за адресою: [ADDRESS] здійснюється без належних правових підстав та є незаконним. Запропонував [PERSON] та членам його родини звільнити займане житлове приміщення, яке знаходиться в адміністративно-житловому приміщенні пожежного депо 5 ДПРЧ за вищевказаною адресою протягом 30 днів з моменту отримання вказаного повідомлення. Вказав, що в разі невиконання цієї вимоги у встановлений термін 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області буде змушений звернутися до суду для примусового виселення. 03.06.2025 року відповідач [PERSON] на адресу 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області надіслав лист-відповідь (а.с. 72), в якому вказав, що він дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , з 1967 року, де також зареєстрований по сьогоднішній день, що підтверджується будинковою книгою. Крім нього, також зареєстровані його сестра [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Дане житлове приміщення було надано його дідові [PERSON] , який обіймав посаду начальника пожежної частини в м. Тлумач та проживав в даному житловому приміщенні на законних підставах як службовець. Після смерті діда він безперервно продовжив проживання у вказаному житлі, іншого місця проживання він немає. З моменту заселення і до даного часу він користується приміщенням безперервно, дотримується правил проживання, сплачує від свого імені комунальні платежі, належно підтримує стан приміщення та не чинить жодних перешкод у його функціонуванні. Документи, які б офіційно підтверджували право на користування житловим приміщенням (ордер, договір оренди тощо), від діда у нього не збереглися. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. А згідно вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У своєму позові представник позивача вказує на те, що досудове врегулювання спору виявилося безрезультатним. Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (ч. 1 ст. 122 ЖК України). Судом встановлено, що [PERSON] проживає в житловому приміщенні двокімнатної квартири [ADDRESS] , без відповідних правових підстав, оскільки ордер, який є єдиною підставою для вселення у службове жиле приміщення, сторона відповідача суду не надала. Спірна квартира на період служби була надана діду відповідача [PERSON] , який обіймав посаду начальника пожежної частини в м. Тлумач, який помер в 1979 році. Докази про те, що відповідач [PERSON] був вселений до спірної квартири як член сім`ї [PERSON] та відносився до членів сім`ї померлого, у справі відсутні та судом не здобуто. В трудових відносинах з позивачем відповідач [PERSON] не перебував і не перебуває. Проживання відповідача у службовому жилому приміщенні (квартирі) порушує права позивача, оскільки останній позбавлений можливості надати службове житло іншим працівникам, які цього потребують, а також може бути обтяжений боргами відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги, так як договір найму між сторонами відсутній. Згідно зі ст. 124 ЖК України, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до статті 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб з інвалідністю внаслідок війни та інших осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв`язаного з перебуванням на фронті; учасників Другої світової війни, які перебували у складі діючої армії; сім`ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби; сім`ї військовослужбовців; осіб з інвалідністю з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків; осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; осіб, що звільнені з посади, у зв`язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення; осіб, звільнених у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сім`ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; осіб з інвалідністю внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання I і II груп, осіб з інвалідністю I і II груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Аналізуючи норми статей 124, 125 ЖК України слід дійти висновку, що зазначені норми права підлягають застосуванню до житлових правовідносин, одним із суб`єктів яких є особа, яка перебувала з підприємством, установою чи організацією у трудових відносинах. Відповідно до частин першої, другої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Члени сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Тобто, право користування службовим приміщенням члена сім`ї (або колишнього члена сім`ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання на період її роботи. Крім того, гарантії, визначені положеннями ЖК України щодо неможливості виселення особи без надання іншого жилого приміщення, законодавцем встановлені з метою недопущення позбавлення особи єдиного житла (Постанова Верховного Суду у справі № 6-798цс17 від 05.07.2017 року). Отже, позовні вимоги 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області є підставними. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області у праві користування та розпорядження своїм майном, шляхом виселення відповідача із житлового приміщення двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,3 кв.м., що входить до складу адміністративної будівлі пожежного депо 5 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. (платіжна інструкція № 928 від 02.09.2025 року, а.с. 32). На підставі викладеного, ст.ст. 317, 319, 321, 322, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 118, 122, 124, 125 ЖК України,

Outcome: approved