Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

24.01.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] стягнення заборгованості за договором про участь у вихованні дітей, а саме заборгованість по аліментам за договором про участь у вихованні дітей від 06 листопада 2015 року в сумі 236 000,00 грн; пеню в розмірі 227 840,00 грн, 3% річних у розмірі 17 209,68 грн, інфляційну складову суми заборгованості у розмірі 90 987,44 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 06 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про участь у вихованні дитини, яким врегульовано питання утримання їхнього спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пункту 2 зазначеного договору, батько - [PERSON] зобов`язався сплачувати щомісячні аліменти в розмірі 4000 грн до 18 числа кожного місяця, починаючи з дня укладення договору і до досягнення сином повноліття, а у разі продовження навчання - до закінчення навчального закладу. Згідно з випискою ПАТ «Альфа-Банк», відповідач не виконував свої зобов`язання з березня 2018 року по січень 2023 року, унаслідок чого утворилася заборгованість за 59 місяців. Підстави невиконання умов договору відповідачем відсутні. Станом на день звернення до суду загальна сума заборгованості за договором становить: 236 000 грн - основний борг за аліментами; 227 840 грн - пеня (1% за кожен день прострочення, але не більше 100% боргу); 17 209,68 грн - 3% річних; 90 987,44 грн - інфляційні втрати. Загальна сума до стягнення становить 572 037,02 грн. Таким чином, відповідач порушив умови договору від 06.11.2015, у зв`язку з чим з останнього підлягає стягненню заборгованість за аліментами, пеня, 3% річних та інфляційні втрати на користь позивача відповідно до умов укладеного між сторонами договору. 24.01.2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 08.02.2023 до суду надійшла відповідь на запит з Єдиного державного демографічного реєстру про задеклароване/зареєстроване місце відповідача. 10.02.2023 ухвалою суду відкрити спрощене позовне провадження в цивільній справі без повідомлення (виклику) учасників справи. 31.05.2023 від представника відповідача надішла заява про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву. 01.06.2023 від представника відповідача повторно надішла заява про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву. 12.06.2023 ухвалою суду задоволено заяву представника відповідача про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву. Продовжено відповідачу [PERSON] процесуальний строк на подачу відзиву на позовну заяву до 22 червня 2023 року. 14.06.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог, зазначаючи, що позов подано після спливу строку давності, а фактичної заборгованості за договором не існує. До березня 2020 року сторони проживали разом однією сім`єю, спільно утримували та виховували дитину, яку відповідач забезпечував усім необхідним. Після роз`їзду він продовжував регулярно надавати кошти на утримання дитини як готівкою, так і переказами через банківські сервіси. У період з березня 2020 по грудень 2022 року дитина фактично проживала з відповідачем, який повністю утримував її матеріально. Вважає, що підстав для стягнення будь-якої заборгованості чи пені не існує. До відзиву представник відповідача додає письмові докази на підтвердження викладених обставин, зокрема довідки, акти служби у справах дітей, виписки з банків, скріншоти листування та інші документи, що на думку відповідача підтверджують фактичне утримання дитини та відсутність заборгованості. До відзиву на позовну заяву представник відповідача додає клопотання про витребування доказів, в якому він просить витребувати від АТ «Універсал Банк» інформацію щодо власника банківської картки за № [NUMBER] , та АТ «КБ «Приватбанк» щодо власника банківської картки за № [NUMBER] . Витребувати від Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину [PERSON] державного кордону України на виїзд та в`їзд у перїод 03.03.20.20 по 29.08.2020. Крім того, представником відповідача подано клопотання про огляд електронних документів у судовому засіданні. 27.11.2023ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів 09.01.2024 від Адміністрації Державної прикордонної служби України до суду надійшов лист в якому повідомляється, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України [PERSON] , [INFO] , в період з 03.03.2020 по 29.08.2020 в базі данних не виявлено. 17.01.2024 від Акціонерного товариства «Універсал Банк» до суду надійшов лист в якому вказано, що банківську картку за номером № [NUMBER] було емітовано, на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 18.01.2024 від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до суду надійшов лист в якому вказано, що власником рахунку № [NUMBER] є [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 15.02.2024 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про участь у вихованні дітей, призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. 17.01.2025 від представника позивача надійшло клопотання в якому вона просить підготовче засідання призначене на 17.01.2025 на 13:00 проводити без участі позивача та її представника та призначити справу до судового розгляду. 25.03.2025 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника в якому позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення по справі. 19.06.2025 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника на підставі наявних матеріалів справи. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 10.09.2025 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника на підставі наявних матеріалів справи. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 22.10.2025 від представника відповідача - адвоката Анапріюка Андрія Сергійовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з проведенням між сторонами перемовин щодо можливого укладення мирової угоди або позасудового врегулювання. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату та час повідомлені належним чином. У матеріалах справи наявна заява представника позивача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи за відсутності позивача та її представника на підставі наявних матеріалів справи. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання відповідач та його представник повторно не з`явились, про дату та час повідомлялись належним чином. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутності сторін та на підставі наявних доказів, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судовим розглядом встановлено, що сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 24 жовтня 2013 року, актовий запис №3320. Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. 06.11.2015 [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про участь у вихованні дітей, що посвідчений 06.11.2015 Бондаруком О.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №935, яким урегульовано права і обов`язки Сторін по утриманню та вихованню спільної [PERSON] , [INFO] . У відповідності до п. 2 Договору вказано, що на утримання сина [PERSON] батько зобов?язується сплачувати аліменти в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно до 18 (вісімнадцятого) числа кожного місяця. починаючи від дня укладення цього договору до досягнення сином повноліття (18 років). А у випадку навчання сина - [PERSON] в вищому навчальному закладі денної форми навчання, сплачувати зазначені аліменти до закінчення навчання за такими реквізитами: Отримувач: ПАТ «Альфа-Банк». МФО 300346. Код ЄДРПОУ 23494714. Рахунок для поповнення: [NUMBER] . Призначення платежу: сплата аліментів. картковий рахунок № [NUMBER] . [PERSON] . Згідно п 5 цього Дговору, кожна сторона зобов?язується виконувати обов?язки, покладені на неї цим Договором, та сприяти іншій стороні у виконанні її обов?язків. Сторона, що порушила зобов?язання за цим договором, повинна усунути ці порушення. Відповідно до п 6. Договору, за домовленістю Сторін проводити індексації аліментних виплат, в зв?язку з інфляцією та збільшенням прожиткового мінімуму у разі зміни матеріального та/або сімейного стану, погіршення здоров?я будь-якої зі Сторін, до Договору можуть бути внесені зміни або доповнення шляхом укладення додаткового нотаріально посвідченого договору У п. 7 Договору зазначено, що у разі невиконання Стороною 2 своїх обов?язків за цим Договором, аліменти, вказані в п. 2 цього Договору, з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Пунктом 8 Договору, передбачено, що у разі прострочення виконання умов цього Договору щодо сплати аліментів, передбачених п. 2 цього Договору, Сторона 2 сплачує на користь Сторони 1 згідно зі статтею 196 СК України неустойку в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За положеннями ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (ч.1 ст.189 СК України). Судом встановлено, що Сторонами було укладено Договір між батьками про сплату аліментів, участь у вихованні та утриманні дітей, що містить в собі визначений розмір та строки виплати аліментів. Такий договір є нотаріально посвідченим, а саме посвідчений 06.11.2015 Бондаруком О.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №935, що свідчить про те, що Сторонами дотримано умови та порядок укладння такого договору. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Враховуючи умови укладеного між сторонами договору про виховання та утримання дітей, Сторона 2 взяла на себе зобов`язання сплачувати аліменти в розмірі 4 000,00 гривень щомісячно до 18 числа кожного місяця, починаючи від дня укладення цього договору до досягнення сином повноліття (18 років). Відповідно до ст. 8 СК України якщо майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року у справі № 362/4462/16-ц, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Як вже було зазначено судом, 06.11.2015 року [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про участь у вихованні дітей, що посвідчений 06.11.2015 Бондаруком О.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №935, яким урегульовано права і обов`язки Сторін по утриманню та вихованню спільної дитини, [PERSON] , [INFO] . У відповідності до п. 2 Договору відповідач зобов`язався сплачувати на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно до 18 (вісімнадцятого) числа кожного місяця, починаючи від дня укладення цього договору до досягнення сином повноліття (18 років). А у випадку навчання сина - [PERSON] у вищому навчальному закладі денної форми навчання, сплачувати зазначені аліменти до закінчення навчання за такими реквізитами: Отримувач: ПАТ «Альфа-Банк». МФО 300346. Код ЄДРПОУ 23494714. Рахунок для поповнення: [NUMBER] . Призначення платежу: сплата аліментів. картковий рахунок № [NUMBER] . [PERSON] . З доданої виписки до матеріалів справи АТ «Альфа-Банк» до угоди № 3578369 за період 02.11.2015 по 20.10.22 вбачається, що відповідач до 19.02.2018 здійснював перерахування на картковий рахунок позивача № [NUMBER] , аліменти на утримання сина, відповідно до умов договору. Разом з тим, як стверджує позивач, у подальшому відповідач свої зобов`язання перестав виконувати належним чином . Непогоджуючись із поданим позовом, відповідач та його представник зазначають, що до березня 2020 року сторони проживали однією сім`єю та спільно утримували дитину, а після того, як сторони почали проживати окремо, відповідач продовжував регулярно надавати кошти на утримання як готівкою, так і безготівковими переказами. Крім того посилалися на те, що у період з березня 2020 року по грудень 2022 року дитина фактично проживала з відповідачем, який забезпечував її матеріально повністю, тому підстав для стягнення будь-якої заборгованості по аліментам чи пені, на їх думку, немає. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до умов Договору про сплату аліментів, реєстраційний № 935 від 06.11.2015, [PERSON] зобов`язався сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у фіксованому розмірі 4000 грн щомісячно. Договором визначено реквізити для перерахування коштів: Отримувач - ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, код ЄДРПОУ 23494714, рахунок для поповнення [NUMBER] , картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] . Призначення платежу: «сплата аліментів» Інших умов виконання зобов`язань договором не передбачено. Жодних додаткових угод щодо зміни умов договору або способу виконання зобов`язання, відповідачем суду не надано та стороною позивача заперечується. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Цей обов`язок є безумовним, покладається на кожного з батьків окремо й не припиняється залежно від їхніх взаємин чи фактичного місця проживання дитини. Отже, посилання відповідача на те, що у період з березня 2020 року по грудень 2022 року дитина перебувала на його утриманні, не свідчить про належне виконання ним зобов`язань, передбачених укладеним між сторонами договором про сплату аліментів. Суд не може сприймати такі доводи як виконання умов договору, оскільки сторони узгодили чіткий порядок та спосіб сплати аліментів, який відповідач не змінював і не оскаржував. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази існування незалежних від відповідача обставин, внаслідок яких виникла заборгованість зі сплати аліментів, у справі відсутні. За вказаних вище обставин, суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо сплати аліментів згідно укладеного договору від 06.11.2015. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості за період з березня 2018 року по січень 2023 року, що передбачено договором від 06 листопада 2015 року у сумі 236 000 (двісті тридцять шість тисяч) гривень 00 копійок. Доводи відповідача про те, що ним направлялися чи надавалися кошти на утримання дитини та на виконання умов укладеного спірного договору за іншими банківськими картами позивача, суд вважає недоведеними. Разом з цим, матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідачем сплачувалися кошти саме як аліментні зобов`язання. Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено виконання взятих зобов`язань та не спростовано розмір заборгованості по аліментам у розмірі 236 000, 00 грн. Враховуючи, що суд не встановив обставин, які б підтверджували відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача, передбаченої договором від 06.11.2015 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та підстав для зменшення розміру неустойки, суд не вбачає. Таким чином, з матеріалів справи убачається, що відповідач свого обов`язку зі сплати аліментів в обумовлені договором порядок, розмір і строки не виконав, допустив несвоєчасність сплати платежів та не у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на день звернення до суду у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 236 000 грн у період з 18 березня 2018 року по 20 січня 2023 року, що підтверджується розрахунком наявним в матеріалах справи, яка підлягає стягненню з відповідача,як така, що не спростована останнійм. Ураховуючи наведене вище, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 1% за кожен день прострочення сплати аліментів ( п. 8 Договору), яка згідно наданого позивачем розрахунку та перевіреного судом за період з 18.03.2018-20.01.2023 становить у розмірі 227 840,00 грн. Вказаний розмір пені не перевищує розмір заборгованості по аліментам та узгоджується з вимогами ст. 196 СК України. Згідно із статтею 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72 (застосування позовної давності до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної давності), частиною другою статті 129 (спір про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини), частиною третьою статті 138 (право матері дитини на оспорювання батьківства свого чоловіка), частиною третьою статті 139 (спір про материнство) цього Кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK України, не поширюється дія норм ЦK України про позовну давність. За вказаних вище обставин, суд вважає, що доводи відповідача та його представника про подання позову після спливу строку позовної давності, суд вважає безпідставними. З огляду на наведене вище, заява відповідача щодо застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача нарахованих сум інфляційних втрат та трьох процентів річних. Згідно наданих стороною позивача розрахунків заборгованості по сплаті 3% річних та інфляційних втрат, які перевірені судом та не спростовані відповідачем, суд вважає, що з відповідача на користь позивача за період з 18.03.2018-20.01.2023 слід стягнути 3 відсотки річних у розмірі 17 209,68 грн та інфляційні збитки у розмірі 90 987,44 грн.. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення поданого позову. Питання про стягнення судових витрат підлягає вирішенню на підставі ст. 141 ЦПК України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 5 720,37 грн слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved