Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Комунальним підприємством «Теплоенергетик Кропивницької міської ради» у квітні 2025 року, подано позов про стягнення з [PERSON] , заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання в загальній сумі 93597,03 грн, з яких: основний борг за послуги з централізованого теплопостачання в сумі 69218,30 грн за період з 01 жовтня 2014 року по 31 грудня 2024 року; 3% річних, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 18453,31 грн за період з 01.12.2014 року по 28.02.2025 року; інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 18453,31 грн за період з жовтня 2014 року по грудень 2024 року. Позов мотивовано тим, що Комунальне підприємство «Теплоенергетик Кропивницької міської ради», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21.07.2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з централізованого теплопостачання. Відповідач є споживачем теплопостачання, за адресою: [ADDRESS] . Шляхом подачі теплової енергії, за вказаною адресою сторони фактично вступили в договірні відносини, проте відповідач протягом тривалого часу за надану послугу не розраховувався, у зв`язку з чим виникла заборгованість за послуги централізованого теплопостачання, в сумі 69218,30 грн за період з 01 жовтня 2014 року по 31 грудня 2024 року. Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 26 травня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 27). В свою чергу, відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. № 36414 від 11.09.2025 року), в якому останній просить застосувати позовну давність до заявлених вимог, задовольнити позовні вимоги в частині стягнення боргу за послуги з постачання теплової енергії в сумі 19795,30 грн. Крім того, заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього інфляційних витрат та 3 % річних, оскільки в період дії воєнного стану такі нарахування заборонено. Вказав, що споживачем комунальних послуг в зазначеній у позові квартирі він став з 13.12.2021 року, у зв`язку з цим, вважає незаконними та такими, що не підлягають задоволенню пред`явлені до нього боргові вимоги за комунальні послуги, які були надані у даному майні у період до 13.12.2021 року, тобто до того, як він набув права власності на дану квартиру (а.с. 33-35). Через канцелярію суду представником позивача подано клопотання (вх. № 36890 від 16.09.2025 року) про витребування доказів, а саме: витребування в Кропивницькій міській державній нотаріальній конторі № 2 інформацію щодо прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , а отже і перехід зобов`язання спадкодавця до спадкоємців по сплаті заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, яка надавалась в квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37-43). Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 16 вересня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів (вх. № 36890 від 16.09.2025 року), відмовлено (а.с. 49). В свою чергу, позивачем подано відповідь на відзив (вх. № 37212 від 18.09.2025 року) в якому останній зазначає, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID- 19 спричиненої коронавірусом SARS CoV-2» (із змінами і доповненнями внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому, рядом постанов Кабінету Міністрів України карантин на території України продовжувався та постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України. Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім цього згідно пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022. затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, що строк позовної давності за період з 12 березня 2017 року закінчувався 12 березня 2020 року, а також запровадження на всій території України карантину з 11 березня 2020 року до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України продовжуються на строк дії такого карантину, а також введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року по теперішній час, а під час дії воєнного стану перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, то період заборгованості застосовується з 12 березня 2017 року по теперішній час. Просили задовольнити позов в повному обсязі. Щодо стягнення індексу інфляції та 3 % річних зазначила, що Кропивницька міська територіальна громада розташована на території, на якій не ведуться бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1405 з 01 січня 2024 року поновлено нарахування 3 % річних та індексу інфляції. Крім того, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до відповідача [PERSON] , як спадкоємця, перейшли зобов`язання спадкодавця по сплаті заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, а тому відповідно до вимог спадкодавця підлягають задоволенню (а.с. 54-63). Відповідачем подано до суду заперечення (вх. № 50198 від 03.12.2025 року), в яких останній зазначає, що підтримує свою позицію стосовно застосування строку позовної давності з підстав та в порядку, що описані у відзиві щодо часткового визнання позовних вимог в сумі 19795,30 грн, що є заборгованістю, яка нарахована за період з квітня 2022 року по грудень 2024 року включно (а.с. 70-71). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 3329 від 26.01.2026 року) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 74), про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв не подавав. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. [PERSON] була споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , що надавалася до вказаного житла. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2 13 грудня 2021 року за реєстровим номером № 5-772, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.9). Комунальне підприємство «Теплоенергетик Кропивницької міської ради» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з централізованого теплопостачання. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 частини третьої статті 24 Закону України «Про теплопостачання», встановлений обов`язок споживача теплової енергії, - своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до статті 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Інформація щодо відключення споживача від системи центрального опалення, з отриманням дозволу у передбаченому законом порядку, в матеріалах справи відсутня. При цьому, згідно зазначених норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Таким чином, сторони взяли на себе взаємні зобов`язання: позивач надавати житлово-комунальні послуги з теплопостачання, а відповідач оплачувати спожиті комунальні послуги. В силу статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 162 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно пункту 1 статті 30 Постанови КМУ від 21.07.2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживач зобов`язаний оплачувати житло-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Окрім цього частина третя статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання» зазначає, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Однак в порушення вищезазначених норм, впродовж тривалого часу відповідач за наданні послуги не розраховується. Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Станом на 01 січня 2025 року, за період з 01 жовтня 2014 року по 31 грудня 2024 року, сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 69218,30 грн. (а.с. 5, 6, 7-8). При цьому відповідач подав через канцелярію суду заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України). Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин першої, третьої статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» звернулось до Фортечного районного суду міста Кропивницького з позовом про стягнення з [PERSON] , заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання 07 квітня 2025 року, що підтверджується відміткою суду на позовній заяві. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачу нарахований борг за послуги з централізованого теплопостачання в сумі 69218,30 грн за період з 01 жовтня 2014 року по 31 грудня 2024 року, тобто з пропуском встановленого строку позовної давності. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID- 19 спричиненої коронавірусом SARS CoV-2» (із змінами і доповненнями внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому, рядом постанов Кабінету Міністрів України карантин на території України продовжувався та постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України. Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім цього, згідно пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, що строк позовної давності за період з 12 березня 2017 року закінчувався 12 березня 2020 року, а також запровадження на всій території України карантину з 11 березня 2020 року до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України продовжуються на строк дії такого карантину, а також введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року по теперішній час, а під час дії воєнного стану перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється. Зупинення строку позовної давності, яке діяло під час воєнного стану, скасовано з 4 вересня 2025 року на підставі Закону України № 4434-IX від 14.05.2025. Строки позовної давності було призупинено на період з 02.04.2020 року по 03.09.2025 року. Тому, суд приходить до висновку, що борг за послуги з централізованого теплопостачання підлягає стягненню з відповідача в межах строку позовної давності з 12.03.2017 року по 31 грудня 2024 року в сумі 61478,70 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні заборгованості за період з жовтня 2014 року по лютий 2017 року включно в зв`язку зі спливом строку позовної давності, про що заявлено відповідачем. Щодо посилання відповідача на те, що він став власником квартири з 13 грудня 2021 року, а тому не повинен до цього періоду нести відповідальність за сплату комунальних послуг, суд зазначає наступне. Статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 Цивільного кодексу України). Згідно із статтею 1281 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 Цивільного кодексу України). Згідно із статтею 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Матеріали справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 2 13 грудня 2021 року за реєстровим номером № 5-772, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.9). Таким чином, правовідносини, що виникли між комунальним підприємством та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 Цивільного кодексу України. Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, отже доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі № 640/6274/16-ц, № провадження № 6-25487св18. При цьому відповідачем не доведено обсяг успадкованого майна, не надано до суду доказів з`ясування наявності майна, яке може належати йому як спадкоємцю після смерті своєї матері [PERSON] . А відтак, враховуючи вищевикладене, та те, що згідно із статтею 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, і оскільки судом під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , квартиру, а якій надавались послуги теплопостачання він отримав у спадок, а також те, що з 30.11.2011 року по теперішній час відповідач зареєстрований у цій квартирі, тобто був користувачем послуг з теплопостачання, суд вважає, що за необхідне стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства «Теплоенергетик Кропивницької міської ради» основний борг в межах строку позовної давності з 12.03.2017 року по 31 грудня 2024 року в сумі 61478,70 грн. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частковому задоволенню підлягають і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 4253,78 грн за період з 01.12.2017 року по 28.02.2025 року; інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 12781,91 грн за період з жовтня 2017 року по грудень 2024 року, оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 2540,05 грн виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 78514,39 грн, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2540,05 грн (78514,39 грн х 100 % : 93597,03 грн х 3028,00 грн.).

Outcome: partial