Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник Мантула О.С. звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 28 листопада 1985 року [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивач правомірно володіє цим будинком, але вільно користуватися та розпоряджатися ним не може через обтяження, яке було накладено помилково. При підготовці документів з`ясувалось, що на підставі повідомлення № 3 від 17.08.1967 року, виданого Дніпропетровською мехдистанцією погрузрозгруз робіт Придніпровської залізниці, відповідачем, 07 грудня 2006 року було зареєстровано заборону на відчуження нерухомого майна. Заборона була накладена на майно [PERSON] . Однак, на момент реєстрації заборони у 2006 році, житловий будинок за адресою [ADDRESS] належав позивачу [PERSON] на праві приватної власності вже понад двадцять років та не мав жодного відношення до [PERSON] , зобов`язання якого стали підставою для обтяження. Накладення обтяження на майно позивача через зобов`язання сторонньої особи є протиправним. Існування такої заборони створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном. Просить суд, усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зобов`язавши Першу синельниківську державну нотаріальну контору вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження у виді заборони на нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 4183569, зареєстрований 07 грудня 2006 року, на підставі повідомлення № 3 від 17.08.1967 року, виданого Дніпропетровською мехдистанцією погрузрозгруз робіт Придніпровської залізниці. 10.01.2026 року представник відповідача [PERSON] надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вимоги позивача не визнає, просить у їх задоволенні відмовити, посилаючись на відсутність у матеріалах справи документів, на підставі яких накладено заборону (зокрема повідомлення від 17.08.1967 № 3), стверджуючи, що за відсутності в позовних вимогах вимоги про припинення зобов`язання, забезпеченого забороною, «скасування обтяження в принципі неможливе», посилається на ст. 34, 74 Закону України «Про нотаріат». Представник позивача надав, відповідь на відзив на позовну заяву, зазначив, що не погоджується з доводами відзиву у повному обсязі, вважає їх юридично неспроможними та такими, що не відповідають ані характеру спірних правовідносин, ані вимогам чинного законодавства. Позовні вимоги мають характер негаторного речово-правового позову, спрямованого на захист права власності від незаконного обмеження. Відповідно до ст. 316, 317, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження належним йому майном; власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні цих прав, навіть якщо він не позбавлений володіння. Наявність заборони відчуження на майні позивача, яка фактично пов`язана з борговими відносинами між залізницею та третьою особою - [PERSON] , обмежує право [PERSON] вільно розпоряджатися своєю власністю та є тією самою перешкодою, яка підлягає усуненню в порядку ст. 391 ЦК України. Посилання представника відповідача на відсутність у матеріалах справи повідомлення Дніпропетровської мехдистанції від 17.08.1967 № 3 не спростовує доводів позивача. Позивач надав суду докази свого права власності на житловий будинок, факту існування заборони відчуження цього будинку в Єдиному реєстрі заборон та пов`язаності заборони із зобов`язаннями [PERSON] , який не є власником зазначеного майна. Відповідач цих обставин по суті не заперечує і не подає жодних доказів, які б свідчили про правомірність поширення заборони на майно позивача. Представник позивача до початку проведення судового засідання надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Представник відповідача до початку проведення судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа: Державний нотаріус Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. у судове засідання не з`явилася, але матеріали справи містять заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно копії договору купівлі-продажу від 28 листопада 1985 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2165 - [PERSON] набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що на підставі повідомлення № 3 від 17.08.1967 року, виданого Дніпропетровською мехдистанцією погрузрозгруз робіт Придніпровської залізниці, 1 синельниківська ДНК, 07 грудня 2006 року було зареєстровано заборону на відчуження нерухомого майна, власником якого є [PERSON] , об`єкт обтяження: будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 4183569. Судом встановлено, що обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, яке належить [PERSON] на праві власності, створює позивачу перешкоди у здійсненні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1, ч. 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , на яке відносно [PERSON] було накладено заборону на його відчуження, і дана обставина позбавляє позивача розпоряджатися своєю власністю та перешкоджає йому у реалізації належних йому прав. На час вирішення спору судом не отримано відомостей про існування будь-яких вимог, заснованих на зобов`язанні, забезпеченим забороною відчуження майна до [PERSON] , як боржника, а тому на думку суду, продовження забезпечувальної дії обтяження майна за вищевикладених умов та фактичної відсутності спірних правовідносин безпідставно порушує право на вільне володіння та розпорядження майном, обмежуючи право власності [PERSON] . З метою захисту права власності позивача, за відсутності на даний час підстав для його обмеження, в т.ч. шляхом заборони відчуження належного [PERSON] майна, суд позовні вимоги позивача вважає обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню, шляхом зняття заборони на відчуження житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] належного [PERSON] , накладеної на підставі повідомлення № 3 від 17.08.1967 року, виданого Дніпропетровською мехдистанцією погрузрозгруз робіт Придніпровської залізниці, 1 синельниківська ДНК, внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 07 грудня 2006 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження: 4183569, вилучивши відповідний запис про обтяження. Викладені вище обставини узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі викладеного, ст. ст.16, 317,319,321 ЦК України,

Outcome: partial