Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

04.12.2025 до Рівненського міського суду надійшла на розгляд позовна заява [PERSON] до [PERSON] , згідно якої просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви та до досягнення сином, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що 08.06.2023 між нею - [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. За період проживання у шлюбі у нас народилася дитина - син, [PERSON] , [INFO] . На даний час вона разом з дитиною проживають окремо від чоловіка, в м.Рівне. Батько дитини відмовляється брати фінансовому участь у забезпеченні як дитини так і мене, зокрема не забезпечує нас необхідним харчуванням, засобами гігієни, одягом чи іншими необхідними речами, хоча має таку фінансову можливість. Ухвалою суду від 05.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представником подано заяву про розгляд справи без їхньої участі, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Враховуючи вказані факти, суд вважає за можливе постановити заочне рішення. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке. 08.06.2023 між сторонами було укладено шлюб, про що Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було складено відповідний запис №829 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони не проживають однією сім`єю, відповідач проживає окремо. Дитина проживає з позивачем. За правилами ст. 91 ч. 2 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 712/4702/19 (61-929 св20), право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою. Також суд при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачу, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, а відтак позов підлягає до задоволення. Статтею 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі п.3 ч.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору. Відтак, до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1 331, 20 грн.

Outcome: approved