Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Запорізька міська рада в особі представниці Білецької Н. О. звернулось до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради, комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що гуртожиток [ADDRESS] перебуває у власності Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради та знаходиться в господарському віданні КП «Запоріжремсервіс». Водночас, кімната № 28 вказаного гуртожитку не приватизована. За інформацією департаменту адмінстративних послуг Запорізької міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстрована одна особа: [PERSON] , [INFO] . У 2023 році до КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради надійшла інформація, що у вищезазначеній кімнаті гр. [PERSON] тривалий час не проживає, за місцем реєстрації не з`являється, кімнатою та спільним майном гуртожитку не цікавиться. З метою перевірки даної інформації працівниками КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради в квітні 2023 року було здійснено обстеження кімнати [ADDRESS] , під час якого було з`ясовано, що дана кімната вільна, зі слів сусідів у кімнаті ніхто не мешкає близько трьох років. Комунальним підприємством вхідні двері кімнати було опечатано. Після чого, КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради у травні 2024 року та у березні 2025 року було здійснено повторні перевірки вказаної вище кімнати на предмет проживання/не проживання зареєстрованої у кімнаті особи (відповідача). Повторними перевірками було встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації, а саме у вищезазначеній кімнаті не з`являвся, двері кімнати зачинені та опечатані. Крім того, відповідно до довідки, виданої КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради від 24.11.2025, за особовим рахунком № [NUMBER] , який відкрито на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.11.2025 міститься заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 15 868,93 грн. Оскільки відповідач довготривалий час за місцем реєстрації не проживає та до житлового приміщення не заявляється більше ніж три роки, не дбає про її стан та не сплачує за житлово-комунальні послуги, позивач вважає, що всі ці обставини свідчать про втрату його інтересу до даного житла та є законні і вмотивовані підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 позовну заяву передано в провадження судді Соболєвої І. П. (а.с. 36). Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 28.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників (а.с. 38). 20.01.2026 суд завершив розгляд справи та перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 26.01.2026. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Копію ухвали від 18.11.2025 разом із копією позовної заяви з доданими до неї документами було надіслано відповідачу рекомендованим листом із повідомленням за адресою, що є його зареєстрованим місцем перебування відповідно до відомостей департаменту реєстраційних послух Запорізької міської ради, однак конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу суду з відміткою пошти від 10.12.2025 «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 48). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 190 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Верховний Суд у постанові від 11.06.2021 у справі № 2-6236/11, провадження № 61-6596ск20, сформулював висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з доданими до неї документами надсилалась відповідачу за його зареєстрованим місцем перебування, та враховуючи, що відповідач не повідомив суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останньому було вручено копії вищевказаних документів в день проставлення відмітки пошти 10.12.2025. Відзиву на позовну заяву, будь яких інших заяв від відповідача до суду не надходило. Представники третіх осіб: Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради письмових пояснень суду не надали. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що на підставі рішення Запорізької міської ради від 26.12.2001 № 14 «Про прийняття гуртожитків до комунальної власності міста Запоріжжя» та рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.02.2005 № 66/2 «Про прийняття до комунальної власності м. Запоріжжя об`єктів житлового фонду від відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» гуртожиток [ADDRESS] було прийнято до комунальної власності м. Запоріжжя (а.с. 29, 31). Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 494 « Про вилучення об`єктів житлового та нежитлового фонду, об`єктів благоустрою та обладнання господарського відання міського комунального підприємства «Основаніє», передачу в господарське відання комунального підприємства «Наше місто» та затвердження актів приймання-передачі комунальному підприємству «Наше місто» було передано в господарське відання об`єкти житлового та нежитлового фонду, благоустроюю та обладнання. Відповідно до рішення Запорізької міської ради № 66 від 07.12.2022 «Про реорганізацію комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради шляхом приєднання до комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради є повним правонаступником всіх прав та обов`язків комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради до якого переходить все майно, майнові та немайнові права та обов`язки, у тому числі відносно найманих працівників комунального підприємства, що припиняється. Таким чином, гуртожиток [ADDRESS] перебуває у власності Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради та знаходиться на балансі КП «Запоріжремсервіс». Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 16.05.2024 № 06.4-02/02/345, за адресою: [ADDRESS] зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Згідно листа районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради від 03.11.2025 № 01-14/3058 випливає, що кімната [ADDRESS] не приватизована (а.с. 27). Особовий рахунок № [NUMBER] на кімнату [ADDRESS] відкрито на ім`я [PERSON] (а.с. 28). З долучених позивачем актів від 21.04.2023,25.05.2024 та20.03.2025, складеними представниками КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, вбачається, що під час обстеження житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , на предмет фактичного проживання (не проживання) мешканців за вказаною адресою встановлено, що кімната вільна, зачинена, опечатана КП «Запоріжремсервіс». Як зазначають сусіди по гуртожитку, в спірній кімнаті ніхто не мешкає близько п`яти років (а.с. 20-22). За довідкою КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради від 30.05.2023, заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01.05.2023 за особовим рахунком № [NUMBER] який відкритий на ім`я відповідача [PERSON] складає у розмірі 10 831,84 грн. (а.с. 23). Згідно довідки КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради від 24.11.2025, заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01.11.2023 за адресою:: [ADDRESS] становить у розмірі 15 868,93 грн. (а.с. 24). Вирішуючи справу, суд виходить з того, що положеннями ст. 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України гарантоване право громадянина на житло, відповідно до якого ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням не інакше, як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. За приписами ч. 1, 5, 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, корпоративні права в юридичних особах, у тому числі банках, страхових компаніях чи інших господарських товариствах, майно житлового фонду, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках публічно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз ст. 71, 72 ЖК дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у Постанові від 24 жовтня 2018 року по справі № 490/12384/16-ц. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 759/14973/17. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] не мешкає понад строк, визначений статтею 71 ЖК України, це підтверджується відповідними актами комісії. Доказів наявності поважних причин не проживання в кімнаті гуртожитку відповідач суду не надав. У справі, що розглядається, мова йде про об`єкт комунальної власності, тому кімната [ADDRESS] після звільнення підлягає повторному заселенню громадянами, що перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов за місцем мешкання, згідно з Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень. Ураховуючи, що відповідач кімнатою в гуртожитку не користується, комунальні послуги не сплачує, заяву про збереження за ним цього житла понад строки, визначені статтею 71 ЖК України, не подавав, суд вважає, що це свідчить про втрату ним інтересу до вказаного житла. Таким чином, вимоги Запорізької міської ради є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню судом. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1545 від 27.11.2025 (а.с. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved