Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У липні 2025 року представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами № 555168223266 від 21 лютого 2022 року та № 679336 від 12 серпня 2021 року в розмірі 69861,79 грн, суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 лютого 2022 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] було укладено договір № 555168223266, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредит з лімітом у розмірі 6000,00 грн строком на 40 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. 12 серпня 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] було укладено договір № 679336, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 42500,00 грн строком на 730 днів з кінцевим терміном повернення 12.08.2023. У зв`язку із неналежним виконанням умов договорів в [PERSON] утворилася заборгованість за договором № 555168223266 у сумі 9509,60 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 3509,60 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, та заборгованість за договором № 679336 у сумі 60352,19 грн, з яких: 37224,64 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 23127,55 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Сукупний розмір заборгованості по кредитах та сплаті процентів за вищевказаними договорами становить 69861,79 грн. 18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема, і за кредитним договором № 555168223266. 31 січня 2025 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 31012025, відповідно до умов якого до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема, і за кредитним договором № 679336. Таким чином позивач наділений правом вимоги до відповідача за вищевказаними кредитними договорами. Ураховуючи викладене, позивач просить суд стягнути із відповідача у судовому порядку заборгованість за договорами № 555168223266 та № 679336 у розмірі 69861,79 грн, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн та понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 серпня 2025 року справа надійшла у провадженні судді Крупини А.О. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2025 відкрито позовне провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 10 листопада 2025 року. Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року розгляд справи відкладено до 27 січня 2026 року для здійснення повторного виклику відповідача. Представник позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, який був належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання в порядку ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Поштові конверти із судовими повістками про виклик відповідача повернулися на адресу суду без вручення із зазначенням причин повернення: «За закінченням терміну зберігання» та «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Рішенням ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти росії» (№ 12307/16) визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд постановив 27 січня 2026 року ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 223 ЦПК України. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 21 лютого 2022 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 555168223266 (а. с. 17-26) в електронній формі за допомогою ІТС кредитодавця, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит в межах Кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту в тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах (п. 2.1. договору). Як убачається з Розділу 3 вказаного договору, укладенням цього Договору Сторони домовилися про відкриття Позичальнику кредитної лінії, у межах якої Кредитодавець надає Позичальнику кредит з лімітом у розмірі не більше 6000,00 гривень, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит Кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається позичальнику в день укладення цього договору або протягом 3 днів з моменту укладення цього договору на банківський рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу (банківської платіжної картки) позичальника, що були надані кредитодавцю та зазначені в розділі 14 цього договору. Датою повернення Кредиту є 01.04.2022. Строк кредитування складає 40 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику, відповідно до п. 3.2. цього Договору. Строк дії Договору є рівним Строку кредитування. Відповідно до п. 3.6. договору заявлений строк кредитування складає 10 календарних днів з 21.02.2022 року по 02.03.2022 року. У п. 3.8. договору сторони погодили, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на суму кредиту, якою фактично користується позичальник, таке нарахування здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту у наступних розмірах: стандартна процентна ставка 990,00% річних (2,71% на день), знижена процентна ставка 990,00% річних (2,71% на день), пільгова процентна ставка 3,65% річних (0,01 % на день). Відповідно до п. 3.9.2. договору за користування кредитом понад заявлений строк протягом наступних 30 календарних днів користування кредитом з 03.03.2022 і до 01.04.2022 останнього дня строку кредитування проценти нараховуються за стандартною річною процентною ставкою, яка складає 990,00% річних (2,71% в день). Під час процесу Реєстрації, але до моменту укладення із Позичальником Договору, Кредитодавець проводить його ідентифікацію та верифікацію відповідно до вимог законодавства та у порядку і спосіб, що визначені Правилами. Крім того, під час Реєстрації Позичальник надав право на доступ до персональних даних, інформації, що складає його кредитну історію та на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро кредитних історій, включеної до Єдиного реєстру бюро кредитних історій, інформації щодо нього та цього кредиту, визначеної Законом України "Про організацію формування та обігу кредитних історій". Договір було укладено в електронній формі в Особистому кабінеті внаслідок отримання відповіді про прийняття пропозиції про укладання цього Договору (акцепт) яку було надано Позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався Кредитодавцем електронним повідомленням (смс-повідомлення) на мобільний телефонний номер (фінансовий номер) Позичальника, а Позичальник використовуючи Одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) у вигляді СМС коду здійснив підписання Договору, пропозиції про його укладення (акцепт), шляхом введення отриманого Одноразового ідентифікатору у спеціально відведене віконце на Сайті Кредитодавця. Вищевказаний договір було підписано позичальником [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 6276, який був відправлений йому 21.02.2022 на номер телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою про ідентифікацію по договору № 555168223266 від 21.02.2022 (а. с. 46). Також шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 6276 [PERSON] підписав додатки до договору № 555168223266 від 21.02.2022, яким є графік платежів (а. с. 27), розрахунок вартості кредиту (а. с. 28) та паспорт споживчого кредиту (а. с. 29-30). Факт перерахування відповідачеві кредитних коштів за договором 555168223266 від 21.02.2022 у сумі 6000,00 грн підтверджується листом ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» про видачу онлайн позик на банківські реквізити клієнтів (а. с. 47) та квитанцією платіжної системи АТ КБ «ПриватБанк» LiqPay про видачу 21.02.2022 кредитних коштів у сумі 6000 грн на картку [NUMBER] (а. с. 46, зворот). 18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги до позичальників (а. с. 53-56), у тому числі за договором № 555168223266 від 21.02.2022 на суму 9509,60 грн., з яких: 6000 грн - заборгованість за сумою позики, 3509,60 грн - заборгованість за процентами за користування позикою на дату відступлення права вимоги. Указане підтверджується копію реєстру боржників до договору факторингу № 18/12-2023 (а. с. 56-58). Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 555168223266 від 21.02.2022. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання не виконав, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість за договором кредитної лінії № 555168223266 від 21.02.2022 у сумі 9509,60 грн, яка складається із 6000,00 грн заборгованості за основним зобов`язанням та 3509,60 грн - заборгованості за нарахованими процентами за користування позикою, що підтверджується довідкою по договору № 555168223266 від 21.02.2022 за підписом директора ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та розрахунком заборгованості, здійсненого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» станом на 11 липня 2025 року (а. с. 47-48, 51). Крім того, судом установлено, що 12 серпня 2021 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір № 679336 про надання споживчого кредиту (а. с. 36-38), відповідно до п. 1.2. якого на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором Відповідно до п. 1.3. договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 42500,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Згідно з п. 1.4. договору строк кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернення 12.08.2023 р. (включно). Детальні терміни (дати) повернення кредиту визначені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього Договору (далі - Графік платежів). Відповідно до п. 1.5. договору тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); - за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 90% річних. Відповідно до п. 1.6. договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Згідно з п. 1.7. договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 221,00 % річних. Згідно з п. 1.8. договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 101472,22 грн. Відповідно до п. 2. 1. договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 34000,00 гривень за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб; - у розмірі 8500,00 гривень на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. договору. Підписанням Договору кредиту Відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з усіма його умовами, в тому числі з Правилами надання коштів у позику, які розміщені на сайті: https://sloncredit.com.ua, та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства (п. 9.8. договору). Згідно з п. 9.3. договору з метою укладення цього договору зі сторони товариства договір підписується аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобом копіювання, а зі сторони споживача - власноручним підписом. Так, вищевказаний договір було підписано позичальником [PERSON] за допомогою власноручного підпису (а. с. 38). Також [PERSON] підписав додаток до договору № 679336 від 12.08.2021, яким є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а. с. 39) та паспорт споживчого кредиту, у якому визначені основні умови кредитування, аналогічні вказаним у договорі (а. с. 40). Факт перерахування відповідачеві кредитних коштів за договором № 679336 від 12.08.2021 у сумі 34000,00 грн підтверджується платіжним дорученням № 7542 від 12 серпня 2021 р. про видачу кредиту в сумі 34000,00 грн згідно договору № 679336 від 12.08.2021 [PERSON] (а. с. 49). 31 січня 2025 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір надання послуги з факторингу № 31012025 (а. с. 59-67), відповідно до вимог якого, з урахування витягу з реєстру боржників до вказаного договору, ТОВ «Слон кредит» було відступлено, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 679336 від 12.08.2021 на загальну суму заборгованості 60352,19 грн, з яких: 37224,64 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 23127,55 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, що підтверджується реєстром боржників до договору надання послуги з факторингу № 31012025 від 31.01.2025 р. (а. с. 68). Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 679336 від 12.08.2021. Так, судом установлено, що, порушивши умови договору № 679336 від 12.08.2021, [PERSON] свої зобов`язання за цим договором не виконав, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість за договором № 679336 від 12.08.2021 у сумі 60352,19 грн, яка складається із 37224,64 грн заборгованості за тілом кредиту та 23127,55 грн - заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» станом на 11 липня 2025 року (а. с. 52). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитних договорів, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованостей за вищевказаними договорами, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" та ЗУ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. У кредитних договорах сторони узгодили розміри кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договору № 555168223266 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а договору № 679336 - власноручним підписом. Судом встановлено, що первісні кредитори ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», правонаступником яких є ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», свої зобов`язання за кредитними договорами виконали в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов, визначених у кредитних договорах, з якими відповідач погодився, що підтверджено його підписами. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитними договорами, яка у загальному розмірі становить 69861,79 грн. Відповідач не подав суду заперечень щодо факту укладання кредитних договорів та отримання ним кредитних коштів, як і не надав жодних доказів на спростування розрахунків заборгованостей за кредитними договорами, наданими стороною позивача. Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованостей за кредитними договорами перед ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» чи про сплату заборгованостей позивачеві після укладання договорів факторингу. Таким чином, у відповідача наявна заборгованість перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за договором кредитної лінії № 555168223266 від 21.02.2022 у сумі 9509,60 грн та договором № 679336 про надання споживчого кредиту від 12.08.2021 у сумі 60352,19 грн. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд робить висновок про укладеність кредитних договорів між відповідачем та первісними кредиторами, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги до відповідача за договорами факторингу. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладених договорів та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитні кошти та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені статей 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно зі статтею 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а стаття 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно з частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем всупереч положенню частини 1 статті 81 ЦПК України не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитних договорів, у передбачені договорами строки кредити ним не погашені. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання за кредитними договорами, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами № 555168223266 від 21.02.2022 у сумі 9509,60 грн та № 679336 від 12.08.2021 у сумі 60352,19 грн, а всього 69861,79 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача витрати, понесені ним на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та АО «Лігал Ассістанс», клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а. с. 12-13). Розділом 4 договору передбачений порядок здійснення розрахунків, зокрема, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками договору. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 442 від 02 червня 2025 року сторони погодили надання наступних правових послуг адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів - 2 год, 4000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 4 год, 12000 грн (а. с. 15). Згідно з витягом з акту № 13 про надання юридичної допомоги від 30 червня 2025 року сторони погодили надання наступних правових послуг адвокатським об`єднанням товариству у відповідності до заявок на надання юридичної допомоги за наступним списком: надання усної консультації з вивченням документів - 4000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 12000 грн (а. с. 16). Отже, адвокатом надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика щодо розгляду аналогічних справ, враховуючи, що подання таких позовів, зокрема від імені ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» не є одиничним випадком і, відповідно, не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, ураховуючи зміст позову, обґрунтування, викладені обставини, долучені докази, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, складність даної справи та ціну позову, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд визначає вартість наданих послуг у розмірі 8000,00 грн. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved