Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

І. Суть спору Позивачка через свого представника звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 12.10.2018 року між нею та відповідачем вдруге було укладено шлюб, від якого мають четверо неповнолітніх дітей. Стверджує, що підставою для звернення до суду із даним позовом є різні погляди на життя, різні характери, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Відповідач зловживає алкогольними напоями та проявляє агресію, в результаті чого в сім`ї панує несприятлива атмосфера для спільного проживання, що негативно впливає на душевний стан позивачки та дітей. Подружні відносини з відповідачем фактично розірвані, шлюб між ними носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Спір про поділ майна, що є спільною власністю між сторонами відсутній. Спору про визначення місця проживання дітей також немає. З огляду на наведене, представник позивачки просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. У матеріалах справи міститься заява представника позивачки [PERSON] про здійснення розгляду справи без участі позивачки та її представника, підтримання позовних вимог. На примирення позивачка не згодна. 07.01.2026 від відповідача [PERSON] надійшла заява про здійснення розгляду справи без його участі та прохання надати термін на примирення терміном шість місяців. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 22.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. 07.01.2026 року судове засідання у справі не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді на листку непрацездатності. У судове засідання 20.01.2026 належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи всі учасники не з`явилися. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторони скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Ухвалою суду від 20.01.2026 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про надання строку на примирення відмовлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом Як слідує з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.10.2018 виконавчим комітетом Луковичівської сільської ради Іваничівського району Волинської області за актовим записом № 3, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2018 (а.с.13). Від шлюбу строни мають четверо спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-11). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки, у подружжя різні погляди на життя, різні характери, що суперечить їх подальшому сумісному проживанню. Подружні відносини з відповідачем фактично розірвані, шлюб між ними носить формальний характер. Представник позивачки вказує, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та дітей. Сторони не проживають як подружжя та не ведуть спільного господарства. Відповідач заперечує проти задоволення позову та розірвання шлюбу. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції Українита ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду Судом під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд виснував, що позовні вимоги обґрунтовані та не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини. Враховуючи вищевикладені обставини та фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбних відносин та небажання позивачки їх відновлювати, дійсні причини пред`явлення позивачкою позову про розірвання шлюбу, волевиявлення [PERSON] припинити шлюбні відносини (про що свідчить подана позовна заява), відсутність волевиявлення учасників справи на примирення (вжиття реальних заходів), перебування позивачки у стосунках з іншим чоловіком, а також те, що рішення позивачки про розірвання шлюбу та подання з цього приводу позову про розірвання шлюбу до суду прийнято з усвідомленням нею відповідних наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення. VII. Розподіл судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при зверненні до суду з вказаним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved