Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

19.11.2025 адвокат Радецька Т.П. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення. Клопотання обґрунтоване необхідністю розподілу судових витрат. Лист про надходження вказаної заяви на адресу суду направлено сторонам, а також роз`яснено порядок розгляду заяви. Жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2025 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» заборгованість у розмірі 7 357 грн та судовий збір у розмірі 809,08 грн., в іншій частині вимог відмовлено. Вказаним рішенням питання про судові витрати відповідача судом не вирішувалось. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що до відзиву за вх. № 50823 представником відповідача додано розрахунок попередніх орієнтовних витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн та в судовому засіданні заявлено, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат сформоване в системі «Електронний суд» 19.11.2025, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 18.11.2025. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача надано копії документів: договір про надання правничої допомоги № 2008/25/Ц від 20.08.2025, укладений між клієнтом [PERSON] та Адвокатським бюро «Радецької Тетяни Петрівни»; акт № 1 від 19.11.2025 приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги по справі № 357/8999/25; ордер серії СВ № 1139373 від 20.08.2025 про надання адвокатом Радецькою Т.П. правової допомоги [PERSON] за договором № 2008/25/Ц від 20.08.2025. З наданих документів вбачається, що відповідачем в межах розгляду цивільної справи № 357/8999/25 понесено витрати на послуги правничої допомоги адвоката Радецької Т.П. в розмірі 13 000 грн, в тому числі: 4 000 грн - аналіз позовної заяви з додатками (4 год.); 2 000 грн - аналіз законодавства (2 год.); 4 000 грн - написання відзиву (4 год.); 3 000 грн - участь адвоката в судовому засіданні 13.11.2025 (1 с/з). При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд зауважує, що немає значення, чи такі витрати стороною уже сплачені чи будуть сплачені в майбутньому. Зважаючи на незначну складність справи, розмір задоволеної до стягнення суми боргу, обсяг наданої адвокатом відповідача правничої допомоги та витрачений час по даній справі, а також те, що такі витрати стали можливими саме через порушення договірних зобов`язань відповідачем, тобто наслідком звернення позивача до суду з позовом, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених до стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу на суму 2 000 грн, що на думку суду відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та витраченого адвокатом часу, розумності їхнього розміру, є доцільним та справедливим в межах цієї справи.

Outcome: partial