Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

представник ТОВ "Юніт капітал" звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 402639309 від 07.02.2024 у розмірі 63 848,40 грн, а також понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що 07.02.2024 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачка уклали договір кредитної лінії № 402639309 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відразу після вчинених дій відповідачки, 07.02.2024 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 15400 грн на банківську картку відповідачки № [NUMBER] . Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу №28/1118-01, згідно з умовами якого, ТОВ "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги в тому числі до відповідачки за кредитним договором № 402639309. 10 жовтня 2024 року ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" уклали договір факторингу № 27/0524-01, згідно з умовами якого, ТОВ "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги в тому числі до відповідачки за кредитним договором № 402639309. 04 червня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт капітал" (надалі позивачем) було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки в тому числі за кредитним договором № 402639309. Ухвалою Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.10.2025 дану цивільну справу було передано за підсудністю до Криворізького районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27.10.2025 дану цивільну справу було передано за підсудністю до Широківського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідачки не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка до суду повторно не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомила. Заяв, клопотань від неї не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачці були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 07 лютого 2024 року [PERSON] уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" договір кредитної лінії № 402639309, згідно з умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредитного ліміту (сума кредиту) складає 15400 грн, тип кредиту - кредитна лінія, строк кредитної лінії - 30 календарних днів. За період від дати видачі кредиту до закінчення терміну дисконтного періоду (30 календарних днів) проценти нараховуються за процентною ставкою 912,50 % річних, що становить 3,65 % від суми залишку кредиту за кожний день користування ним. Індивідуальна процентна ставка 456,25-912,50%. Реальна річна процентна ставка- 582,51%. Згідно з довідкою про ідентифікацію Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога", [PERSON] підписала договір аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора КХZR-6879, який було відправлено 07.02.2024 на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до платіжного доручення № 3ad6b476-7854-4b43-ad03095ffdc228d0 від 07.02.2024 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 15400 на рахунок [NUMBER]. Призначення платежу - переказ коштів згідно договору № 402639309 від 07.02.2024. 28 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" уклали договір факторингу № 28/1118-01. На виконання договору факторингу первісний кредитор та ТОВ "Таліон плюс" підписали реєстр прав вимоги № 279 від 09.04.2024 згідно з умовами якого, Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги в тому числі до відповідачки за кредитним договором № 402639309. 10 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" уклали договір факторингу № 10/1024-01. На виконання договору факторингу ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" підписали реєстр прав вимоги № 1 від 10.10.2024 згідно з умовами якого, Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги в тому числі до відповідачки за кредитним договором № 402639309. 04 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юніт капітал" (надалі позивачем) було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, у відповідності до умов якого, позивачу відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 402639309. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 04.06.2025 за договором факторингу від ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" до ТОВ "Юніт капітал" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 402639309 на загальну суму 63848,40 грн. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 402639309 від 07.02.2024 заборгованість [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Юніт капітал" станом на 25.06.2025 складає 63848,40 грн, з яких 15400 грн - заборгованість за сумою кредиту; 48448,40 грн - заборгованість за процентами. Як вбачається з відповіді АТ КБ "ПриватБанк" № 20.1.0.0.0/7-251224/46008-БТ від 25.12.2025 (а.с.44-45), на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за вищевказаною платіжною картою [NUMBER] був/є фінансовим, вказаний номер телефону знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Згідно виписки за договором № б/н за період 07.02.2024 - 12.02.2024 по рахунку № [NUMBER] було зарахування коштів на суму 15400 від 07.02.2024. При вирішенні спору суд керується такими нормами права. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, - це одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 вищевказаного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Частиною 12 ст. 11 Закону визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції, так якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи положення вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору кредитної лінії № 402639309 від 07.02.2024, його було укладено в електронному вигляді за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Закону України "Про електронну комерцію". Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, із яких вбачається, що 07.02.2024 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 402639309 в електронній формі, умови яких первісним кредитором були виконані, однак відповідачка у передбачений договором строк тіло кредиту не повернула та відсотки за його користування не сплатила. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "Юніт капітал" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою [PERSON] . Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" виконало належним чином, надававши відповідачЦІ кредитні кошти в розмірі 15400 грн. Однак, відповідачка не виконала умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір заборгованості за відсотками суд враховує, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Частиною 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24.12.2023. Згідно з ч. 5 ст. 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Суд враховує, що п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Так, п. 7.3, 11.1, 11.2 договору кредитної лінії № 402639309 від 07.02.2024 передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами (07.02.2024 - дата підписання сторонами договору і надання кредиту) та діє протягом 5 (п`яти) років (п. 7.3 договору - кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 09.03.2029) або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Позичальник має право користуватися Кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання. Згідно п. 7.2.2 цього договору - дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2 (в односторонньому порядку вимагати від Позичальника дострокового повернення Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом в разі виявлення недостовірної, неповної або помилкової інформації у Заявці на отримання Кредиту, та/або отримання негативної інформації про Позичальника в Бюро кредитних історій, та/або в разі дострокового припинення надання Кредитодавцем фінансових послуг, та/або у разі дострокового розірвання Договору в порядку передбаченому Договором, та/або прострочення сплати нарахованих процентів Позичальником) або п. 9.1.1.7 (у разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом щонайменше на один місяць Кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення Позичальника про дострокове припинення Договору. При цьому Договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту Позичальника) Договору. Згідно п. 4 Паспорту споживчого кредиту продукту "СМАРТ" до Договору №402639309 від 07.02.2024, процентна ставка, процентів річних: дисконтна процентна ставка 3,65% - 912,50%; і ндивідуальна процентна ставка 456,25 - 912,50%; базова процентна ставка: 912,50%. Згідно п. 3.1 договору кредитної лінії № 402639309 від 07.02.2024, позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Договір укладено та перераховано суму траншу - кредиту 07.02.2024, тобто після внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування", а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,5 % є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Таким чином, заборгованість [PERSON] за відсотками по договору кредитної лінії № 402639309 від 07.02.2024 за період з 07.02.2024 по 08.03.2024 - 30 днів дисконтного періоду кредитування складає - 2633,40 грн (нараховані за кредит в розмірі 15400 грн відсотки у розмірі 87,78 грн за кожен день в межах 30-денного дисконтного строку кредитування згідно розрахунку заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога"), а за період з 09.03.2024 (наступний день після закінчення дисконтного строку) по 10.10.2024 (кінцевий термін доданого до позову розрахунку ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС": 15400 (тіло кредиту) * 1% (максимальна денна відсоткова ставка згідно ЗУ "Про споживче кредитування") * 217 (період з 09.03.2024 - з дня, наступного після закінчення дисконтного строку по 10.10.2025 - день здійснення розрахунку) = 33418 грн, а разом за період з 07.02.2024 по 10.10.2024 в розмірі 2633,40+33418=36051,40 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 51451,40 грн, що становить суму 15400 грн (заборгованість за тілом кредиту) + 36051,40 грн (заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в межах строку розрахунків ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", що додано до позову) = 51451,40 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Судом встановлено, що понесені ТОВ "Юніт капітал" витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, підтверджуються матеріалами справи, а саме: договором про надання правничої допомоги № 05/06/25-1 від 05.06.2025; додатковою угодою № 2 25770770398 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-1; актом прийому-передачі наданих послуг на суму 7000 грн від 25.06.2025. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн підлягають стягненню з відповідачки. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 19291 від 11 липня 2025 року (а.с. 17). А відтак, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 51451,40/63848,40*2422,40=1952,06 грн. Виходячи з вищенаведеного, стягненню з відповідачки підлягають 1652,06 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, а разом 8652,06 грн.

Outcome: partial