Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в якому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на підставі судового наказу, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області від 30.07.2018 року, справа №486/945/18, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі судового наказу, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області від 30.07.2018 року, справа №486/945/18, з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.07.2018 року і до повноліття дитини. На сьогоднішній день 50% від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2025 році становить 1598 грн. Цих коштів не вистачає навіть на речі першої необхідності для дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Позивач зазначає, що є особою з інвалідністю 3 групи, не працює за станом здоров`я, та отримує лише пенсію у розмірі 3200 грн. Дочка проживає з нею у м. Гнівань та навчається там у ліцеї №2 Гніванської міської ради у 7 класі. На сьогоднішній день витрати по утриманню їх з відповідачем доньки складаються з витрат на харчування (приблизно 3500-4000 грн.), придбання одягу (приблизно 5000 грн. на сезон), адже дитина росте. Для забезпечення всебічного розумового, соціального та духовного розвитку донька відвідує волейбольну секцію, додаткові заняття з англійської мови (вартістю 250 грн. одне заняття, 2000 грн. на місяць). Для забезпечення учбовим матеріалом, канцелярськими товарами для навчання у ліцеї витрачаю 350 грн. на місяць. Отже, в місяць на утримання доньки витрачається близько 7500 грн. Утримувати дитину допомагає її чоловік, з яким позивач зараз перебуває у шлюбі. Будь-якої іншої матеріальної допомоги, окрім аліментів, відповідач не надає. Відповідач проходить службу в Збройних Силах України та отримує стабільний дохід. Неповнолітніх дітей у відповідача, крім її доньки, немає, інші непрацездатні особи на утриманні не перебувають. Тому, позивач вважає, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти у розмірі частки від всього його заробітку (доходу). Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився судом належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив на позов, за згодою позивача, відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що згідно з судовим наказом від 30.07.2018 у справі №486/945/18 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області стягувато з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Нормою ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Суд вважає, що з врахуванням всіх обставин в сукупності у позивача наявні підстави для зміни розміру аліментів, з урахуванням інфляції та зміни рівня життя, а відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, відповідатиме чинному законодавству. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved