Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просив: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2022 по 01.09.2025 на утримання дітей у розмірі 98 028,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що позивач і відповідач у період з 2009 по 2016 роки перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилися двоє дітей. Позивач зазначив, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.02.2016 у справі № 756/14600/15-ц шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі 2 334,00 грн щомісячно, починаючи з 09.11.2015. За твердженням позивача, виконання вказаного рішення здійснюється у примусовому порядку у межах виконавчого провадження № [NUMBER], відкритого 22.06.2016. На думку позивача, відповідач неналежно виконує обов`язок зі сплати аліментів та має заборгованість, а також був обізнаний про наявність такого обов`язку, оскільки у період з жовтня 2020 року по лютий 2022 року здійснювалися стягнення у примусовому порядку. Позивач наголосив, що у межах виконавчого провадження до відповідача застосовувалися заходи примусового виконання та тимчасові обмеження. Позивач звернув увагу, що розрахунок пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань за період з 01.04.2022 по 01.09.2025, виконаний позивачем, визначає пеню у сумі 617 011,12 грн, однак позивач просить стягнути пеню у межах 100% заборгованості за вказаний період, а саме 98 028,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, було надано строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з мотивів наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, явку позивача не забезпечив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 10.04.2009 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 328. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.02.2016 у справі № 756/14600/15-ц шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі у розмірі 2 334 грн, починаючи з 09.11.2015 і до досягнення дитиною [PERSON] 22.06.2016 Оболонським РВДВС м. Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання вказаного судового рішення. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 11.09.2025 загальна сума заборгованості зі сплати аліментів визначена у розмірі 157 113,00 грн, з яких заборгованість за виконавчим документом становить 98 028,00 грн, що підтверджується зазначеним розрахунком та постановою про накладення штрафу від 11.09.2025. Суд встановив, що в межах виконавчого провадження № [NUMBER] застосовувалися заходи примусового виконання, у тому числі тимчасові обмеження, що підтверджується інформацією про виконавче провадження № [NUMBER] від 17.09.2025. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2022 по 01.09.2025, відповідно до якого розмір пені визначено у сумі 617 011,12 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Частиною 1 ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Відповідно до правової позицію Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року в справі № 333/6020/169, провадження № 14-616цс18, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, в попередніх рішеннях суду, та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та витрати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Згідно з положеннями ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач не виконував свого обов`язку зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, внаслідок чого за ним за період з 01.04.2022-01.09.2025 включно виникла заборгованість зі сплати аліментів у ВП № 5146313 у розмірі 157 113,80. Позивачем проведений розрахунок пені за прострочення сплати аліментів та визначений його розмір, а також заявлені позовні вимоги у межах 100% розміру заборгованості. Суд погоджується з розрахунком, який проведений позивачем, вважає його законним, обґрунтованим та здійсненим з урахуванням вимог діючого законодавства. Відповідачем контррозрахунок не наданий. При цьому судом не встановлено підстав для зменшення розміру пені. Докази того, що відповідач вживав всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання по сплаті аліментів на утримання дитини відсутні. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності за несплату аліментів у вигляді пені, що має наслідком задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved