Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛ. ЕН. ГРУП» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11979 від 07.05.2024 у розмірі 11240,90 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6240,90 грн заборгованість за нарахованими процентами, а також понесені ним по справі судові витрати. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.05.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про позики № 11979. Вказує, що згідно з п. 2.1. договору відповідач отримав позику у розмірі 5000 гривень. За положеннями п. 2.2. договору кредит надається загальним строком на 20 днів (первісний строк кредитування). Строк, на який надається окрема частина кредиту, встановлюється Графіком платежів. Відповідно до п. 2 договору повернення позики має здійснюватися позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку повернення, затвердженого у п. 2.3. даного договору. Остаточний термін (дата) повернення позики (за умови дотримання Графіку повернення): 27.05.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Пунктом 2.3 договору обумовлена орієнтовна загальна вартість позики становить 6500,00 гривень. Денна процентна ставка складає: (6500,00 грн / 5000,00 грн) / 20 днів * 100% = 1.50%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 11907,88 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 6500,00 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, денна процентна ставка та орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Відповідно до п. 2.1. договору кошти надаються позичальнику безготівково: на банківський рахунок з використанням карти [NUMBER] . Згідно з п. 3 договору позики, Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника(за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Відповідно до п.4. Договору сторони погодили, що у випадку неповернення Позичальником позики до визначеної у ст.2 Договору/додатковими угодами дати повернення позики, Позичальник отримує право користування коштами позики протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами (без застосування по відношенню до Позичальника штрафних санкцій, у тому числі процентної ставки за понадстрокове користування Позикою), за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Товариство залишає за собою право на власний розсуд зупинити нарахування процентів до спливу строку, протягом якого здійснюється нарахування процентів. Згідно з умовами договору позики № 11979 від 07.05.2024, грошові кошти були перераховані на електронний платіжний засіб № [NUMBER] . Представник позивача стверджує, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monto.com.ua/ та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Після здійснення акцепту позичальником оферти Товариства, що є укладенням договору відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», Товариство наклало на оригінал договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а оригінал договору був завантажений в Особистий кабінет Клієнта. Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Факт перерахування коштів підтверджується довідкою за вихідним номером № 9f49ecae-c37c-44d6-97e1-cd7e44a48484 від 07.05.2024 року, з якої вбачається, що ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" перерахувало на користь [PERSON] на картку [NUMBER] (MASTERCARD) грошові кошти у сумі 5000,00 гривень. Представник позивача зазначає, що станом на 29.10.2024 заборгованість відповідача за даним кредитним договором склала 11240,90 грн, з яких 5000,00 заборгованість за тілом кредиту, 6240,90 грн заборгованість за нарахованими процентами. Представник позивача зазначає, що 29.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП» та ТОВ «Сіроко Фінанс» було укладено Договір факторингу № 29102024, відповідно до умов якого право вимоги, зокрема, за договором № 11979 від 07.05.2024 перейшло до ТОВ Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь банку вказану заборгованість та судові витрати. 19 грудня 2025 року представник відповідача адвокат Чухран М.В. подала до суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначила, що сторонами договору був узгоджений строк позики тривалістю 20 днів, тому позовна вимога про стягнення з відповідача процентів за користування коштами підлягає частковому задоволенню, а саме тільки в межах строку дії договору позики. Таким чином, позивачем безпідставно нараховано проценти за користування кредитними коштами після закінчення 20-денного строку позики, передбаченого Договором. Як вбачається з матеріалів справи (про що вказується в позові і самим позивачем), позику розміром 5000,00 грн надано строком на 20 днів. При цьому, стандартна процентна ставка становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку позики, тобто в межах 20 днів. Беручи до уваги двадцятиденний строк позики, загальна сума процентів, відповідно до умов даного Договору, становить 1500,00 грн (75,00 грн х 20 днів). Окрім цього, у письмових поясненнях представник вказала, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договором факторингу, не надано належних та допустимих доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора, у зв`язку з чим позивач не є належним кредитором відносно відповідача. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що у задоволенні такої слід відмовити з огляду на те, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, не узгоджується з критеріями розумності і пропорційності, так як ці витрати не мають характеру необхідних та не обґрунтовують обсягу фактичних дій представника заявника, які були вчиненні позивачем під час розгляду справи. Разом з тим представник відповідача просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Представник відповідача, у судове засідання не з`явилася, однак була належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить подана не 26 січня 2026 року письмова заява, в якій вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, в тому числі з урахуванням того, що позивач не підтвердив належним чином право вимоги до відповідача. Інших заяв чи клопотання не подавала. Враховуючи заяви представників сторін, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянув справу в їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 07 травня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальність «Сіроко Фінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 11979. Даний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 81АН17. Відповідно до п. 1.1 договору, Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від Суми Позики. Пунктом 2.1 договору встановлено, що сума (загальний розмір) позики становить 5000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 20 днів за умови виконання позичальником Графіку повернення з 07.05.2024 (дата надання позики). Відповідно до п. 2.3 договору, орієнтовна загальна вартість позики для Позичальника складає 6500,00 гривень. Крім цього, сторони у пункті 1.2 договору погодили, що 1.2. Проценти грошові кошти, що нараховуються на Суму Позики і є платою за користування такою Позикою (Договором передбачено денну процентну ставку, базову процентну ставку та процентну ставку за понадстрокове користування позикою). Пунктом 2.3 визначено, що денна процентна ставка зо договором становить 1,50 %, орієнтована реальна річна процентна ставка становить 11907,88%. Сторонами договору у пункті 4 узгоджено відповідальність сторін, зокрема, у випадку неповернення Позичальником позики до визначеної у ст. 2 Договору/додатковими угодами дати повернення позики, Позичальник отримує право користування коштами позики протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами (без застосування по відношенню до Позичальника штрафних санкцій, у тому числі процентної ставки за понадстрокове користування Позикою), за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Товариство залишає за собою право на власний розсуд зупинити нарахування процентів до спливу строку, протягом якого здійснюється нарахування процентів. До позовної заяви додано паспорт споживчого кредиту як інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, з основними умовами кредитування, який, серед іншого, містить інформацію щодо ліміту кредиту 5000,00 грн, строку кредитування 20 днів; способу надання кредиту безготівково на рахунок з використанням карти; процентної ставки: зниженої та базової 1,50% та річної 11907,88%. Згідно з копіє платіжної інструкції ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 07.05.2024 № 9f49ecae-c37c-44d6-97e1-cd7e44a48484, перерахування 5000,00 грн клієнту [PERSON] на картку [NUMBER] (MASTERCARD) здійснено успішно (номер замовлення 63850694016036755211979). Судом з матеріалів справи встановлено, що 29 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП» (фактор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу № 29102024, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (п.1.1). Згідно з долученим до позовної заяви витягом з акту приймання-передачі №1 від 29.10.2024 до Договору Факторингу № 29102024 «04» вересня 2024 року, а саме пунктом 1995 реєстру, клієнт відступив, у тому числі право вимоги до боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за номером договору 11979 від 07.05.2024, де сума заборгованості за тілом (основна сума боргу) - 5000,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 6240,90 грн, кількість днів після настання строку виконання зобов`язань за договором з Боржником 156. Договір позики укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України), в якості аналога власноручного підпису Позичальника. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором вважається направленням Кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов Договору. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти у порядку, передбаченому умовами договору, що підтверджується платіжною інструкцією товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» за № 9f49ecae-c37c-44d6-97e1-cd7e44a48484 від 07.05.2024. У подальшому, 29.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП» та ТОВ «Сіроко Фінанс» було укладено Договір факторингу № 29102024, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 11979 від 07.05.2024. Станом на дату подання позову строк повернення грошових коштів за договором настав, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, отримані грошові кошти не повернув, проценти за користування ними у повному обсязі не сплатив. Жодного доказу на підтвердження відсутності заборгованості чи її наявність у іншому розмірі відповідачем та її представником суду не надано. Оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що Договір позики № 11979 від 07.05.2024 підписано відповідачем 07.05.2024 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки (пункти 1 та 3 частини 1 статті 611 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Судом встановлено, що заборгованість за договором позики № 11979 від 07.05.2024 складає 11240,90 грн, зокрема, 5000,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 6240,90 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, що підтверджується доданою позивачем копією розрахунку заборгованості за кредитним договором та іншими доказами, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з розділом 1 Договору позики № 11979 від 07.05.2024, Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від Суми Позики. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту, яка розраховується за формулою: ДПС = (ЗВСК/ ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка? ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом? ЗРК загальний розмір кредиту? t - строк кредитування у днях. Проценти грошові кошти, що нараховуються на Суму Позики і є платою за користування такою Позикою (Договором передбачено денну процентну ставку, базову процентну ставку та процентну ставку за понадстрокове користування позикою)? Пунктом 4 договору позики передбачено, що виходячи з положень ст. 1048 Цивільного кодексу України, Сторони погодили, що у випадку неповернення Позичальником позики до визначеної у ст. 2 Договору/додатковими угодами дати повернення позики, Позичальник отримує право користування коштами позики протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами (без застосування по відношенню до Позичальника штрафних санкцій, у тому числі процентної ставки за понадстрокове користування Позикою), за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Товариство залишає за собою право на власний розсуд зупинити нарахування процентів до спливу строку, протягом якого здійснюється нарахування процентів. Слід констатувати, що відповідно до пункту 4 договору, строк дії договору позики № 11979 від 07.05.2024, у зв`язку з неповерненням відповідачем грошових коштів у встановлений ним строк, був автоматично продовжений на 90 календарних днів. Таким чином, загальний строк дії договору позики складає 110 календарних днів, з яких: 20 календарних днів первісний строк користування позикою, 90 календарних днів продовження строку дії договору у зв`язку з несвоєчасним поверненням позики. Враховуючи наведене, позивачем правомірно нараховано проценти в межах продовженого строку договору, а саме 90 календарних днів, а розмір процентів за один день користування кредитними коштами при відсотковій ставці 1,50 % за кожний день прострочення становить 75,00 гривень. З врахуванням наведеного, доводи представника відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за користування позикою за межами 20-денного строку кредитування суд до уваги не бере як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом. Разом з тим, дослідивши розрахунок та суму заборгованості, яку просить стягнути позивач, суд дійшов таких висновків. Договір позики № 11979 від 07.05.2024 був укладений на 20 календарних днів, останній день повернення позики 27.05.2024, при відсотковій ставці 1,50 % на день, що становить 75,00 гривень. Таким чином, сума відсотків, нарахованих в межах 20-денного строку позики становить: 20 календарних днів х 75,00 (денна відсоткова ставка) = 1500,00 гривень. В подальшому на підставі пункту 4 договору строк позики був продовжений ще на 90 календарних днів, тобто, сума відсотків, нарахованих в межах 90-денного строку позики становить: 90 календарних днів х 75,00 (денна відсоткова ставка) = 6750,00 гривень. Сума нарахованих відсотків за 110 днів користування позикою становить 8520,00 гривень. Таким чином, загальна сума заборгованості за Договором позики № 11979 від 07.04.2024 становить 13250,00 гривень, з яких 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8250,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд не може виходити за межі вимог, заявлених ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» у позовній заяві. Враховуючи наведене, а також те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобов`язання за договором позики № 11979 від 07.05.2024, та відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець вправі вимагати повернення позики у розмірі 5000,00 грн, сплати відсотків за користування позикою за весь строк її дії у розмірі 6240,90 грн згідно з умовами договору. З метою забезпечення умов для належного розгляду справи по суті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.11.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (вул. Андріївська, 4, м. Київ, Україна, 04070) виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за 07.05.2024. На виконання вищевказаної ухвали 09 січня 2026 року АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» надано до суду інформацію, відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку було емітовано карту № [NUMBER] (розрахунковий рахунок IBAN [NUMBER] ) та надано виписку по цьому рахунку, згідно з якою 07.05.2024 о 15:53:39 на вказаний вище рахунок відповідача було зараховано грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх повне задоволення. Суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу та не надано належних та допустимих доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора з огляду на таке. З долученого до позовної заяви договору факторингу № 29102024 від 29.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП» (Фактор) та ТОВ «Сіроко Фінанс» (Клієнт) вбачається, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (п.1.1). Тобто, предметом Договору факторингу № 29102024 від 29.10.2024, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Пунктом 2.1.1. цього Договору встановлено, що Клієнт формує та надає Фактору інформацію згідно з Реєстром прав вимоги, необхідну для оцінки Заборгованостей Боржників, шляхом направлення такої інформації на електронну пошту Фактора за формою, погодженою Сторонами у відповідному додатку до цього Договору. Відповідно до вступної частини Договору факторингу № 29102024 від 29.10.2024 під правом вимоги мається на увазі всі права Клієнта за договірними відносинами з Боржником, в тому числі права грошових вимог по поверненню наданих Боржнику коштів, строк платежу за якими настав або настане в майбутньому. Водночас, у розумінні вищевказаного договору Реєстр прав вимог/Реєстр це інформація щодо Боржників, Право вимоги до яких відступається за цим Договором (включаючи перелік таких Боржників, підстави виникнення Права вимоги, сума Заборгованості), оформлена за формою, встановленою у відповідному додатку до цього Договору. Відповідно до пункту 2.1.3. договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги. Згідно з актом приймання-передачі №1 від 29.10.2024 до вищевказаного Договору Факторингу клієнт (ТОВ «Сіроко Фінанс») відступив фактору (ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП»), у тому числі право вимоги до боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за номером договору 11979 від 07.05.2024, де сума заборгованості за тілом (основна сума боргу) - 5000,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 6240,90 грн (пункт реєстру 1995). При цьому слід зазначити, що вказаний вище акт приймання-передачі № 1 від 29.10.2024 підписаний вже після укладення договору позики між ТОВ «Сіроко Фінанс» та Відповідачем 07.05.2024. Відповідно до платіжної інструкції № 18 від 30 жовтня 2024 року, платник - ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП» здійснив перерахунок коштів на користь отримувача - ТОВ «Сіроко Фінанс» у розмірі 1113149,33 грн, призначення платіжної інструкції - Оплата згідно Договору факторингу № 291024 від 29.10.2024р., без ПДВ. Таким, суд доходить висновку, що позивач підтвердив наявність права на звернення з позовом до відповідача відповідним договором про відступлення права вимоги № 29102024 від 29.10.2024 та додатками до нього. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх повне задоволення. Беручи до уваги висновок суду про задоволення позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки також належить стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Щодо стягнення з відповідачки 10500,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, необхідно вказати на таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з вимогами ст.ст. 137, 141 ЦПК України, на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду в постанові від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19, підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року в справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 4 від 02 грудня 2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 20 грудня 2024 року, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги № 4 від 02.12.2024. Разом з тим, представник відповідача у письмових поясненнях на позовну заяву покликається на неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим просить у її стягненні відмовити. Зазначає, що вказаний представником позивача розмір витрат на правничу допомогу, не узгоджується з критеріями розумності і пропорційності, так як ці витрати не мають характеру необхідних та не обґрунтовують обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату. Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого адвокатом часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Надаючи правову оцінку заявленому розміру витрат на правничу допомогу, про відшкодування яких просить представник позивача, суд дійшов переконання про обґрунтованість заперечень представника відповідача та вважає за належне зменшити їх розмір з огляду на невисоку складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та їх необхідність, ціну позову та значення справи, розгляд якої відбувався у порядку спрощеного позовного провадження, що на переконання суду є суттєвим, позаяк, вимагає значно меншого рівня підготовки адвоката до її розгляду, на підставі чого дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн, і саме такий розмір, на думку суду, є співмірним із складністю та значенням справи, ціною позову та обсягом наданих послуг, що повністю відповідає критеріям розумності, справедливості та пропорційності.

Outcome: approved