Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 33040,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») було укладено кредитний договір №4738163 від 16.09.2021 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 4000,00 грн, на умовах строковості, платності, з можливістю пролонгації договору, а позичальник зобов`язався повернути вказані суми та сплатити відсотки за користування кредитними коштами на умовах визначених договором. Вказує, що договір укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». 15.12.2021 було укладено договір №15/12-2121-22 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №4738163. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023,відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за кредитним договором №4738163 від 16.09.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, - 33040,00 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 27880,00 грн. - Заборгованість за комісіями - 1160,00 грн. Процесуальні дії у справі 02.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась на адресу реєстрації відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи норми п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19. Також секретарем судового засідання здійснювався телефонний дзвінок на контактний номер телефону відповідача, наявний у справі, однак оператор повідомив, що абонент не в мережі. Додатково копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу було надіслано на електронну адресу, наявну у матеріалах справи (договорі позики). Таким чином, судом було вжито усіх доступних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Фактичні обставини справи, встановлені судом 16.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4738163 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором (пункт 1.1 Договору) . Сума кредиту (загальний розмір) становить 4000 гривень. Кредит надається строком на 15 днів з 16.09.2021 року (строк кредитування). Термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 01.10.2021 року (пункти 1.2, 1.3, 1.4 Договору). Комісія за надання кредиту: 1160,00 грн, яка нараховується за ставкою 29,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору). Проценти за користування кредитом: 1 800,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування за користування кредитом: 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.6 Договору). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Договору). У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору або проценти за базовою ставкою, визначеною п. 1.6 Договору (п.2.2.1 Договору). Пролонгація строку кредитування вказаного в п. 1.3 Договору здійснюється на пільгових або стандартних (базових умовах). Для продовження строк кредитування на пільгових умов позичальник має вчинити дії передбачені у розділі 6 Правил надання фінансових кредитів, які розміщенні на вебсайті Товариства (miloan.ua), у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п. 2.3, 2.3.1, 2.3.1.1 Договору). Пролонгація на стандартних (базових) умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користуванні кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 Договору (п. 2.3.1.2 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором . Графіком платежів за договором доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом . Квитанцією від 17.09.2021 року підтверджується перерахування кредитних коштів, згідно договору №4738163 у розмірі 4 000 грн. 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено відступлення прав вимоги № 15/12-2021-22, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до Боржників у Реєстрі боржників, який викладений у додатку №1 до договору, про що також складений акт приймання-передачі Реєстру боржників. ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило на користь ТОВ «Мілоан» грошові кошти за договором відступлення прав вимоги 15/12-2021-22, про що свідчить платіжна інструкція. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 478163 від 16.09.2021 року, станом на 15.12.2021 року, в загальному розмірі 18840,00 грн, з яких 4000 грн залишок по тілу кредиту, 13680,00 грн заборгованість за процентами, 1160,00 грн- заборгованість по комісії. З відомостей про щоденні нарахування та погашення слідує, що відповідачу нараховувались проценти у розмірі 120 грн. щоденно згідно п.1.5.2 Договору з 18.09.2021 по 01.10.2021 (у розмірі 3% за кожен день від суми кредиту), у подальшому - згідно п.1.6 та п.2.3.1.2 Договору у розмірі 200 грн. щоденно за період з 02.10.2021 по 30.11.2021 включно (тобто, за 60 днів у розмірі 5% за кожен день від суми кредиту). З наведеного розрахунку слідує, до Договір було пролонговано (оскільки у визначений строк відповідач не повернув кредит і продовжив користування кредитними коштами, то відповідно до пункту 2.3 кредитного договору строк кредитування був продовжений на 60 днів). При цьому проценти стали нараховуватися за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 укладено договір факторингу № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт капітал» за плату відступило ТОВ «Коллект Центр» своє право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за договором кредиту № 4738163 від 16.09.2021. Факт укладення вказаного Договору факторингу та перехід права вимоги за ним до ТОВ «Вердикт капітал» підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями та Реєстром боржників до Договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023, з якого вбачається, що до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до [PERSON] за №4738163 від 16.09.2021 на суму 18840,00 грн . У подальшому ТОВ «Коллект Центр» також було нараховано відсотки за договором кредиту № 4738163 від 16.09.2021 на суму 14 200 грн (за період з 15.12.2021 по 23.02.2022). Вказана сума заборгованості збігається із наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитними договорами. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах, встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За ч.1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч.2 ст.1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відступлення права грошової вимоги до відповідача та набуття такого права позивачем відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Досліджені судом докази про переказ коштів за кредитними договорами та розрахунок заборгованості підтверджують видачу відповідачу кредитних коштів, неналежне виконання умов кредитного договору відповідачем та наявність заборгованості. Вказані обставини відповідач не заперечив, доказів на спростування зазначеного не надав. Договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Отже відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти, у зв`язку з чим виникла заборгованість, у тому числі відсотки за користування кредитними коштами. У той же час суд не погоджується з нарахованими відсотками на суму 14 200 грн (за період з 15.12.2021 по 23.02.2022), з огляду на наступне. Порядок пролонгації за кредитним договором передбачено п. 2.3.1.2. Договору, згідно якого позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування(з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення(продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. З наведеного слідує, що пролонгація за кредитним договором не може перевищувати 60 днів. У спірному випадку строк кредитування пролонговувався та максимально міг бути продовженим на 60 днів, а тому проценти за користування кредитом могли нараховуватись 15 днів (строк початкового кредитування) + 60 днів продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах). Тобто, після передачі прав вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» всі подальші нарахування процентів, які проводив ТОВ «Вердикт Капітал», суперечать істотним умовам Договору, який сторони узгодили та уклали між собою. Слід зазначити, що ТОВ «Коллект Центр» не надало суду детальної виписки, яким чином та на яких підставах ТОВ «Вердикт Капітал» здійснювало подальше нарахування суми процентів за користування кредитом в розмірі 14200 грн. (лише вказано про нарахування таких процентів). З вищенаведеного слідує, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 18840 грн., яка складається з: 4000 грн. - тіло кредиту, 13680 грн. - відсотки за користування кредитом, 1160 грн. - комісія за надання кредиту (нараховані первісним кредитором відповідно до умов договору). Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат у справі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням частково задоволення позовних вимог, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 381,25 грн. (18840 х 100 : 33040 =57,02%; 2422,40 х 57,02%:100 = 1 381,25). Щодо витрат на правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 13000 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн., суд приходить до такого. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. Такі висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 31 травня 2023 року у справі №757/13974/21-ц. Проте, на підтвердження витрат позивача на правову допомогу, останнім до позовної заяви було додано такі документи: договір № 02-09/2024-8 про надання правової допомоги від 02.09.2024, укладений між ТОВ "Коллект Центр" та ФОП Калітіною О.В., заявку на надання юридичної допомоги № 4 від 01.07.2025; Витяг з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Положеннями ч. 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що Калітіна О.В. є адвокатом. Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України (пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21)), яку суд застосовує до спірних правовідносин з метою виконання положень ч. 4 ст.263 ЦПК України. Отже, витрати на правничу допомогу стягуються за наявності ордера та договору, які підтверджують, що послугу надавав саме адвокат. Якщо ж особа, яка надавала правову допомогу, не є адвокатом, то такі витрати не підлягають стягненню, оскільки вони не відповідають вимогам, передбаченим цивільним процесуальним законодавством. З огляду на викладене, беручи до уваги, що матеріали справи не містять жодного належного доказу тому, що правову допомогу у цій справі позивачу надавав адвокат, зокрема, Калітіна О.В., як адвокат, тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення із відповідача 13 000,00 грн в рахунок понесених витрат на правову допомогу, що надана позивачу ФОП Калітіна О.В. , слід відмовити.

Outcome: partial