Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради, про визначення способу участі баби та діда у вихованні та спілкуванні з дитиною. Обґрунтовуючи позов, представник зазначає, що 27 січня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Вказує, що від шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 листопада 2017 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1585. Стверджує, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 січня 1983 року, та дідом і бабою малолітньої [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з липня 2020 року [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , що підтверджується Договором про місце проживання малолітньої дитини, умови її утримання та участі батьків в її вихованні від 27 липня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косаревою-Соловей Тетяною Вячеславівною і зареєстрованому в реєстрі за № 1783. Вказує, що станом на дату звернення з цим позовом, у [PERSON] та [PERSON] склались неприязні стосунки з [PERSON] , остання обмежує їх право на побачення із онукою. Стверджує, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо участі [PERSON] та [PERSON] у виховані онуки, у зв`язку з цим, вони вимушені звертатись до суду за захистом своїх прав та вважають, що способи участі їх у вихованні онуки мають бути встановлені за рішенням суду. Наголошує на тому, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання, право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї, а саме: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Зазначає, що спілкування дитини з бабою та дідом є важливим елементом формування у дитини відчуття родинних зв`язків. Стверджує, що характер особистих взаємовідносин між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відсутність сталої домовленості між ними щодо способів участі баби і діда у спілкуванні та вихованні дитини свідчать про необхідність встановлення в судовому порядку способів такої участі. Враховуючи вищевикладене, представник позивачів просить: 1. Визначити [PERSON] та [PERSON] наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме: 1.1. Баба і дід разом або кожний з них окремо мають право спілкуватись із дитиною зокрема, але не виключно, за наступним графіком: 1.1.1. Будь-які 4 календарних дні підряд або окремо протягом одного календарного місяця у позашкільний час за умови, що це не шкодить навчанню, програмі школи, домашнім завданням, тощо. 1.1.2. До 30 календарних днів підряд або окремо у період з 01 червня по 31 серпня щороку. 1.1.3. До 7 календарних днів підряд або окремо у період з 25 грудня по 15 січня щороку. 1.1.4. До 30 календарних днів підряд або окремо з 01 квітня по 30 квітня щороку. 1.2. Незалежно від проведеного разом часу, визначеного у попередньому пункті 1, баба і дід разом або кожний з них окремо мають право на проведення спільного з дитиною відпочинку тривалістю до 14 днів підряд кожний окремо, але не більше 30 днів загалом щороку, за домовленістю з батьками дитини, проте без їх присутності, в іншій країні з правом відвідування рекреаційних зон та розважальних закладів, з обов`язковим поверненням дитини за місцем її постійного проживання з матір`ю. 1.3. Мати погоджується, що незначні відхилення у часі від погодженого сторонами графіку спілкування з дитиною не матимуть наслідком пред`явлення будь-яких претензій з її боку або інші санкційні заходи. Під незначними відхиленнями мається на увазі зміщення графіку у часі не більше ніж на 1 годину. 1.4. Будь-які матеріальні цінності (речі особистого вжитку та майно, необхідне для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання, тощо)), що придбаваються бабою і дідом для дитини, є особистою приватною власністю дитини. 1.5. Мати зобов`язана: 1.5.1. Не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини бабі та дідові. 1.5.2. Не здійснювати будь-які втручання у способи, методи планування спільного часу баби і діда з дитиною, у тому числі не впливати психологічно або морально на ставлення дитини до спільно проведеного з бабою і дідом часу. Заходи, проведення дозвілля та спільного часу, під час погодженого сторонами графіку спілкування з дитиною, визначаються виключно бабою і дідом разом або кожним окремо, з урахуванням думки і побажань дитини. 1.5.3. Не вивозити дитину за межі підконтрольної території України та (або) за кордон України без попередньої письмової нотаріальної згоди батька дитини. 1.5.4. Не використовувати у власних цілях матеріальні цінності (речі особистого вжитку та майно, необхідне для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання, тощо)), власником яких перебуває дитина. 1.5.5. Завчасно (не пізніше ніж за 30 календарних днів) письмово повідомляти бабу і діда про неможливість виконання графіку передбаченого в п. 4 та п. 6 угоди із поважних причин із зазначенням таких поважних причин і пропозицією одноразової зміни в графіку спілкування через такі обставини. 1.5.6. Не змінювати персональні дані дитини без попереднього письмового повідомлення діда та баби і нотаріальної згоди батька дитини, зокрема, але не виключно - прізвища, ім`я, по-батькові дитини, зареєстроване та фактичне місце проживання дитини, дату народження, відомості про батька дитини, тощо. 1.6. Баба і дід мають право: 1.6.1. На спілкування з дитиною без будь-яких інших осіб, у тому числі матері дитини, у запланований час, відповідно до графіку спілкування, а також в інший час, за умови наявності такої можливості. 1.6.2. Надавати рекомендації та приймати участь в обговоренні важливих питань життя і побуту дитини, таких як місце навчання, відпочинок, проведення дозвілля, стан здоров`я, позашкільна освіта, фізичне виховання, спортивні секції, тощо і їх думка з цих питань може бути врахована батьками. При цьому остаточне рішення у цих питання залишається за батьками дитини. 1.6.3. Приймати участь у вихованні дитини. 1.6.4. Придбавати матеріальні цінності (речі особистого вжитку та майно, необхідне для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання, тощо)) на власний розсуд та передавати їх у власність дитини. 1.6.5. На узгодження основних питань щодо виховання дитини, її здоров`я, режиму, навчання, дозвілля із мамою, батьком та можуть мати місце за її/його/їх згодою. 1.7. Баба і дід зобов`язані: 1.7.1. Додержуватись графіку спілкування з дитиною, з урахуванням норм чинного законодавства. 1.7.2. Повідомити мати про заплановане місце (місця) перебування дитини на початку кожної зустрічі. 1.7.3. З повагою ставиться до кожного з батьків дитини та підтримувати їх батьківській авторитет перед дитиною. 1.7.4. Погоджувати з матір`ю або батьком дитини місце, час та план зустрічей з дитиною, її місце перебування, вид та характер діяльності, занять з дитиною, які плануються під час таких зустрічей. 1.7.5. Узгоджувати із матір`ю та батьком дитини своє бачення способу та методів виховання та планування спільного часу з дитиною та враховувати їх думку. 1.7.6. Не впливати психологічно або морально на ставлення дитини до матері та/або батька. 1.7.7. Поважати рішення, яке мати та батько приймають у всіх питаннях виховання дитини, враховувати їх (рішення) під час свого спілкування та участі у вихованні дитини. 2. Стягнути судові витрати з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] . 11 грудня 2024 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що [PERSON] чітко усвідомлює право та користь дитини на підтримання нормальних стосунків між бабою або дідом та онучкою шляхом контактів з ними та не заперечує проти їх підтримання, що підтверджується доданою представником позивача перепискою в месенджері Телеграм, з якої вбачається, що мати не заперечує проти побачення дитини з дідом та бабою, а лише бажає врегулювати такі зустрічі. Вказує, що саме батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а також несуть відповідальність за дитину, у зв`язку з чим, контакти дитини та інших членів сім`ї, зазвичай, відбуваються за згодою особи, яка несе батьківську відповідальність, а це означає, що доступ баби, діда до онука (онуки), як правило, здійснюється на розсуд батьків дитини. Стверджує, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та рідною онукою [PERSON] і [PERSON] по лінії батька. Зазначає, що після розірвання шлюбу між батьками дитини було досягнуто згоди щодо місця проживання та участі у вихованні дитини, шляхом укладення Договору про місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , умови її утримання та участі батьків у вихованні від 27 липня 2020 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косарєвою-Соловей Тетяною Вячеславівною. Вказує, що відповідно до умов даного договору батьки домовились: визначити місце проживання дитини з матір`ю; святкувати день народження дитини в присутності обох батьків з урахуванням думки дитини; за бажанням дитини святкові та канікулярні дні дитина може проводити з кожним із батьків рівну кількість днів за попередньою домовленістю між батьками; визначили батьку графік побачень, відповідно до якого батько має право: забирати дитину два рази на місяць на вихідні дні з 08 години 00 хвилин п`ятниці до 19 години 00 хвилин неділі кожні парні вихідні; забирати дитину один раз на тиждень у робочі дні у середу о 08 годині 00 хвилин на період тривалістю у дві доби; за попередньою домовленістю з матір`ю виїжджати за межі міста, в якому проживає дитина; брати із собою дитину на відпочинок чотири рази на рік загальною тривалістю тридцять календарних днів. Стверджує, що вищевказані умови договору між батьками дотримуються, спори щодо участі у вихованні дитини між батьками відсутні, оскільки вони обоє розуміють цінність батьківської уваги та виховання для дитини, а також вплив на дитячу психіку спокійних, врівноважених та дружніх відносин між значущими дорослими в житті дитини. Вказує, що через повномасштабне військове вторгнення рф до України, м. Дніпро, в якому раніше разом з донькою проживала [PERSON] , піддається регулярним щоденним ракетним обстрілам та шахедним атакам, у зв`язку з чим [PERSON] разом з дитиною та теперішнім чоловіком переїхали до Київської області, розуміючи про те, що ступінь захищеності системами ППО столиці є значно надійнішим. Зазначає, що в м. Буча [PERSON] віддала доньку до школи та різноманітних гуртків, таким чином, створивши для дитини сприятливе та звичне середовище. Проте, баба та дід, які виявляють бажання приймати участь в житті дитини на рівні з батьками (а часто вони вважають, що знають краще, що саме потрібно дитині) наполягають на встановленні графіку побачень з дитиною, який би передбачав проживання їх з дитиною більше третини часу протягом року, а саме: протягом 145 календарних днів (4 дні кожного місяця + 30 днів в період з 01 червня по 31 серпень + 7 днів у період з 25 грудня по 15 січень + 30 днів з 01 квітня по 30 квітня + по 14 днів для кожного, але не більше 30 днів) та наполягають на проживанні дитини з ними за місцем їх проживання в м. Дніпро, таким чином баба та дід наполягають на визначенні їм часу, який є більшим, ніж залишатиметься кожному із батьків. Стверджує, що [PERSON] вважає такі умови неприйнятними для себе та такими, що не відповідають інтересам дитини, яка, в першу чергу потребує саме материнської та батьківської любові, крім цього, в даному випадку залишається поза увагу право на спілкування з дитиною баби та діда з боку матері, які мають такі ж саме рівні права на спілкування з онукою, як і позивачі [PERSON] та [PERSON] . Вказує, що [PERSON] про такі обставини постійно зазначала як в особистих розмовах, так і під час обговорення умов можливого договору про участь баби та діда. Наголошує на тому, що в даній ситуації баба фактично намагається здійснити підміну важливості матері в житті дитини та зайняти її місце, зазначене, зокрема, встановлено висновком за результатами психологічного обстеження, яке проводилось в період з 08 квітня 2024 року по [INFO] кваліфікованим психологом зі спеціальністю «педагогіка та психологія» за зверненням [PERSON] та погодженням на проведення обстеження з батьком дитини. Зазначає, що у висновку психологом встановлено, що соціально-підтримуюче оточення для дитини утворюють її батьки [PERSON] та [PERSON] , утворена ними ієрархія стосунків відповідає потребам та інтересам розвитку дитини. Разом з цим психолог зазначає, що виконання [PERSON] та [PERSON] невластивих їм, як прабатькам, функцій обумовило відставання дівчинки в особистісному та емоційно вольовому розвитку, зокрема через примусове утримання дівчинки в співзалежних стосунках з бабою та дідом. Стверджує, що за спостереженням психолога було виявлено, що між дитиною та її бабою і дідом встановлено тип виховання «кумир сім`ї», який в свою чергу не створює ситуацій, коли дитині потрібно долати перепони, а веде до зниження мотивації у дитини, тому дитина виростає безвідповідальною та нездатною самостійно приймати рішення. Також, психологом встановлено, що бабою та дідом сформовано у дитини хибну установку, що «можна нічого не робити і однаково отримати бажане». Наявність такої установки призвело до того, що на момент вступу до школи дитина має багато інформації про навколишній світ та гарний словниковий запас, однак її особистісний розвиток та розвиток самосвідомості не відповідає її віку. Створення бабусею установки «у моєї дівчинки має бути багато усього і найкращої якості», утримання дитини в ролі «маленької дитини» вже на даний час призвело до того, що дії [PERSON] спрямовані виключно на отримання безпосереднього задоволення «зараз і тепер». Представник вказує, що усвідомлюючи наявність проблем особистісного розвитку дитини, [PERSON] , як мати, що несе особисту відповідальність за долю дитини, намагалась узгодити та мінімізувати наявність причин, які призводять до них, однак з боку баби та діда кроку на зустріч та надії на взаєморозуміння в інтересах не було, з їх боку транслюється виключне бажання гратись з дитиною, як з лялькою, ймовірно задовольняючи якісь свої нереалізовані потреби, саме з цих причин, [PERSON] вимушена в інтересах дитини обмежувати час, який дитина проводить з бабою та дідом, при чому, такі обмеження були погоджені з батьком дитини, які повністю усвідомлює стурбованість матері та, як батько, підтримує її у принципах виховання. Звертає увагу суду на те, що крім створення негативних установок, які викликають перекос в особистісному та емоційно-вольовому розвитку дівчинки, негативно на дитину впливали постійні переїзди та ночування в готелях, так, після таких зустрічей з ночівлею матері доводилось по декілька днів, а то і тиждень налагоджувати сон дитини та заспокоювати збуджену дитячу нервову систему, як тільки рівень психічної системи дитини врівноважувався, наступав час нової зустрічі з ночівлею в іншому місті чи щоразу в новому готелі, і вся історія повторювалась по кругу. Зазначає, що саме тому [PERSON] наполягає щоб дитина ночувала у звичних для неї місцях, а саме за місцем її проживання, або місцем проживання батька, оскільки в такому малому віці дитяча психіка є надзвичайно чутливою до сприйняття різної інформації та потребує звичних умов для заспокоєння. Стверджує, що в цілому [PERSON] не чинить перешкод у зустрічах дитини з бабою та дідом, лише в інтересах дитини наполягає на повагу до її підходів у вихованні, толерантності до рішень батьків та зустрічних дій з боку діда та баби щодо потреб у особистісному розвитку дитини. Вказує, що [PERSON] усвідомлює право дитини на побачення з бабою та дідом та з метою мирового врегулювання спору останньою було направлено на електронну адресу представника позивачів проект мирової угоди для обговорення та можливого компромісу, який на її думку враховує інтереси дитини, права обох батьків на участь у вихованні дитини та права баби та діда з боку матері на зустрічі з дитиною. Наголошує на тому, що зазначений у мировій угоді графік, повністю відповідає можливості дитини на проведення таких зустрічей з врахуванням графіку її навчання в школі та графіку додаткових занять. Так, дитина навчається в школі та згідно шкільного розкладу навчання закінчується о 12 годині 40 хвилин кожного буднього дня, після навчання дитина залишається на групі продовженого дня, а також разом з вчителем групи продовженого дня до 19 години 00 хвилин вчить уроки. Крім шкільних уроків дитина має додаткові гуртки, а саме: уроки гри на фортепіано о 18 годині 00 хвилин кожного вівторка та п`ятниці, уроки вокалу о 18 годині 05 хвилин кожного четверга, уроки танців о 13 годині 00 хвилин кожного понеділка, середи та п`ятниці. Представник зазначає, що виходячи, з графіку дитини, логічним є встановлення графіку побачення з бабою та дідом саме на вихідних, орієнтовно з 10 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин, щоб дитина могла поспати вранці трішечки довше, ніж в будні дні, та спокійно поснідати та без спішки і тривожності йти на зустріч з бабою та дідом. Стверджує, що встановлення побачення дитини з бабою та дідом кожних вихідних не відповідатиме інтересам дитини та матері, оскільки позбавить матір можливості організувати дозвілля для дитини, відвідування на вихідні дні культурних заходів, поїздки на два вихідні дні підряд, в тому числі і з метою відпочинку або побачення дитини з бабою/дідом з боку матері. Вказує, що виходячи саме із вказаних вище міркувань [PERSON] сформулювала пропозицію в мировій угоді та вважає її такою, що максимально враховує інтереси дитини та забезпечує реалізацію права баби та діда на участь у вихованні з онукою, які в порівнянні з батьками, є менш важливими дорослими в житті дитини. Крім того, зазначає, що під час розгляду позовних вимог про визначення способу участі баби у вихованні онука обов`язковою є наявність письмового висновку органу опіки та піклування, який підлягає врахуванню судом під час ухвалення судового рішення, крім випадків, якщо такий висновок є недостатньо обґрунтованим або суперечить інтересам дитини, таким чином наявність висновку органу опіки та піклування у даному спорі є обов`язковим, а прийняття рішення за його відсутності є порушення норм матеріального та процесуального законодавства, а також, усталеної практики Верховного Суду. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 11 лютого 2025 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що посилання [PERSON] на необхідність погодження будь-яких зустрічей із нею не може розглядатися як аргумент для обмеження прав [PERSON] та [PERSON] , оскільки це фактично створює ситуацію, за якої спілкування дитини з рідними стає повністю залежним від її особистої волі та бажання. Вказує, що твердження про те, що запропонований [PERSON] та [PERSON] графік побачень передбачає надмірну кількість днів перебування дитини з дідом та бабою, є необґрунтованим, оскільки [PERSON] та [PERSON] не претендують на встановлення режиму, який би суперечив нормальному розвитку дитини або обмежував права батьків, а навпаки, їхні вимоги спрямовані на те, щоб дитина мала можливість підтримувати сталі зв`язки з обома гілками своєї родини, що відповідає її найкращим інтересам. Стверджує, що запропонований [PERSON] проект мирової угоди, який був доданий до відзиву, не враховує інтереси баби та діда, оскільки передбачає мінімальний рівень спілкування з дитиною, який є явно недостатнім для збереження та розвитку емоційного зв`язку, крім того умови такої мирової угоди базуються виключно на односторонньому баченні [PERSON] , без врахування того, що спілкування з дідом і бабою має позитивний вплив на дитину. Зазначає, що твердження про те, що баба та дід нібито прагнуть «заміщення ролі матері» та чинять негативний вплив на дитину, не підтверджені жодними об`єктивними доказами, насправді [PERSON] та [PERSON] не заперечують провідну роль матері у вихованні дитини, але наполягають на тому, що її право не може зводитися до виключного контролю над тим, чи буде дитина бачитися з іншими рідними. Вказує, що відсутність конструктивного діалогу та відверте ігнорування інтересів баби та діда з боку [PERSON] не може слугувати підставою для юридичного обмеження їхніх прав. Наголошує на тому, що при вирішення даної категорії справ необхідно керуватися дотриманням найкращих інтересів дитини, перевірити сімейну ситуацію і врахувати ряд факторів, зокрема, емоційного, психологічного, матеріального і медичного характеру, та надати розумну оцінку інтересам кожного із батьків, прабатьків та інтересам дитини, які мають найважливіше значення. Зазначає, що забезпечення найкращих інтересів дитини включає право підтримувати родинні зв`язки, особливо з тими членами сім`ї, які відіграють активну роль у її житті та вихованні. Вказує, що у даному випадку факт того, що [PERSON] та [PERSON] мають позитивні стосунки з дитиною, активно беруть участь у її вихованні, а також створюють сприятливе середовище для її емоційного та психологічного розвитку, є надзвичайно важливим. Представник стверджує, що [PERSON] жодним чином не заперечує того, що між дитиною та її бабусею і дідусем склалися теплі та довірливі відносини, що мають значний вплив на її виховання, емоційний стан та соціальну адаптацію, а тому обмеження спілкування дитини з бабусею та дідусем суперечить її найкращим інтересам і є порушенням її прав, закріплених як національним законодавством, так і міжнародними правовими нормами, Зазначає, що таким чином, недопущення або суттєве обмеження участі бабусі та дідуся у житті дитини є не лише порушенням їхніх прав на підтримку родинних зв`язків, а й порушенням прав самої дитини, яка має право на гармонійний розвиток та збереження значущих для неї сімейних відносин. Крім того вказує, що висновок психолога, який доданий до відзиву є неналежним доказом у справі, оскільки кваліфікація та компетентність психолога [PERSON] , яка склала даний висновок за результатами психологічного обстеження, викликає сумніви, оскільки у документі не зазначено, чи має психолог відповідну спеціалізацію у сфері дитячої та сімейної психології, чи уповноважена вона проводити подібні дослідження, також відсутня інформація про наявність у психолога відповідної ліцензії чи свідоцтва на здійснення психологічної експертизи у судових спорах, що ставить під сумнів висновки спеціаліста. Стверджує, що у висновку немає чіткого опису застосованих методів дослідження, не зазначено, чи здійснювалося спостереження за дитиною в різних умовах, а також чи враховувалися позиції всіх сторін. Зазначає, що психолог не надав жодних фактичних доказів, що контакти дитини з дідом та бабою мають негативний вплив на її емоційний та психологічний стан. Вказує, що даний висновок психолога є упередженим, оскільки дослідження було ініційоване виключно [PERSON] без врахування позиції [PERSON] та [PERSON] . Стверджує, що у документі не відображено жодного аналізу можливих наслідків для дитини в разі різкого обмеження спілкування з бабусею та дідусем, що суперечить принципу всебічного та неупередженого вивчення ситуації. Наголошує на тому, що висновки психолога прямо відповідають інтересам матері, тоді як права дитини на спілкування з іншими членами родини, гарантовані українським законодавством, залишаються поза увагою. Звертає увагу суду на те, що відповідно до наукових досліджень, підтримання стабільних зв`язків дитини з бабусею та дідусем сприяє її емоційному, психологічному та соціальному розвитку, а тому висновок психолога, доданий до відзиву на позовну заяву, суперечить загальновизнаному підходу у сфері дитячої психології та не може бути підставою для обмеження контактів дитини з рідними. Враховуючи вищевикладене, представник відповідачів просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі. 11 червня 2024 року ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В. відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення способу участі баби та діда у вихованні та спілкуванні з дитиною. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В. від 01 серпня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Скляренко Олени Петрівни про передачу справи на розгляд іншому суду за підсудністю, направлено матеріали позовної заяви [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення способу участі баби та діда у вихованні та спілкуванні з дитиною, за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 вересня 2024 року цивільну справу за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення способу участі баби та діда у вихованні та спілкуванні з дитиною розподілено 17 вересня 2024 року та передано судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. 19 вересня 2024 року ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. прийнято до свого провадження цивільну справу № 752/9825/24 за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення способу участі баби та діда у вихованні та спілкуванні з дитиною та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 04 листопада 2025 року задоволено клопотання представника позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації на Відділ служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради. 01 травня 2024 року ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. зобов`язано Орган опіки та піклування Бучанської міської ради надати висновок щодо розв`язання спору між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визначення способу участі баби та діда у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . 02 липня 2024 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від Відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради на виконання ухвали суду від 01 травня 2024 року надійшла скан-копія висновку Відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради щодо визначення способу участі бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] у спілкуванні з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 12 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні просила при винесенні рішення врахувати інтереси дитини, а також висновок Відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27 січня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №88. Під час шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 листопада 2017 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1585. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 січня 1983 року, та, відповідно, дідом і бабою малолітньої [PERSON] , [INFO] . Договором про місце проживання малолітньої дитини, умови її утримання та участі батьків в її вихованні від 27 липня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косарєвою-Соловей Т.В. і зареєстрованому в реєстрі за № 1783, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , батьки домовились визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. 02 квітня 2024 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно із висновком, складеним психологом [PERSON] за результатами психологічного обстеження [PERSON] , [INFO] , від 03 листопада 2024 року, соціально-підтримуюче оточення для [PERSON] утворюють її батьки; до своїх прабатьків [PERSON] та [PERSON] Толок [PERSON] ставиться прихильно; виконання [PERSON] та [PERSON] невластивих, як прабатькам, функцій, обумовило відставання [PERSON] в особистісному та емоційно-вольовому розвитку; у Толок [PERSON] не виявлено ознак формування негативної думки про свого батька [PERSON] , та своїх прабатьків - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання позивачів від 04.02.2025, складеного комісією УССД адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, комісією обстежено умови проживання позивачів за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що квартира розташована на 3 поверсі 3 поверхового будинку складається з 6 кімнат, має відмінний санітарний та житловий стан, для онуки облаштовані 2 кімнати, є ліжко, шафа для одягу, письмовий стіл, телевізор, іграшки, комп`ютер, дитячі книги, дідусем та бабусею створено належні умови для проживання, гостювання онуки. Також, судом досліджено довідку, видану Комунальним закладом «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» від 06.02.2025 №10, надану [PERSON] та [PERSON] про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару, відповідно до якої [PERSON] та [PERSON] мають достатній рівень батьківського потенціалу та достатній рівень батьківської компетенції, стиль їх батьківської поведінки авторитетний, мають всі підстави психологічного характеру для вільного та повноцінного спілкування з онукою [PERSON] . Відповідно до висновку відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради щодо визначення способу участі бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] у спілкуванні з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради №1308 від 20.06.2025, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступні способи участі баби та діда у вихованні та спілкуванні з дитиною, малолітньою [PERSON] , [INFO] : - перша субота та неділя місяця з 11 години 00 хвилин по 18 годину 00 годин за місцем проживання дитини (або за умови попередньої домовленості з матір`ю дитини - за межами міста, в якому проживає дитина), без присутності матері дитини, з правом відвідування у зазначені години культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заходи та заклади, дитячі кафе та інші заклади харчування. При цьому, дід та баба самостійно забирають та повертають дитину за місцем її проживання; - у канікулярний період: осінь, зима, весна (у вільний від навчання, гуртків та спортивних секцій час), за місцем проживання діда та баби (або за умови попередньої домовленості з матір`ю дитини - за межами міста, в якому проживають дід та баба) - виключно за умови попередньої домовленості з матір`ю та батьком дитини. При цьому, дід та баба самостійно забирають та повертають дитину за місцем її проживання, якщо сторони (матір і дід та баба) не домовились між собою про інше; - до 10 календарних днів підряд або окремо у період з 01 червня по 25 серпня щороку, за місцем проживання діда та баби (або за умови попередньої домовленості з матір`ю та батьком дитини - за межами міста/області/країни, в якому/якій проживають дід та баба) - виключно за умови попередньої домовленості з матір`ю та батьком дитини. При цьому, дід та баба самостійно забирають та повертають дитину за місцем її проживання, якщо сторони (матір і дід та баба) не домовились між собою про інше; - можливості спілкування баби та діда з онукою за допомогою засобів телефонного зв`язку, телефонних додатків, інтернету, тощо у вільний від навчання, гуртків, спортивних секцій, нічного відпочинку час, та у час, коли малолітня дитина не проводить вільний час з матір`ю, її родичами або батьком - без обмежень; - відвідування дідом та бабою онуки під час проведення будь-яких шкільних та в подальшому інших навчальних закладів, гуртків та спортивних секцій, які проводяться за участю дітей, з дотриманням правил відповідних заходів та закладів, за умови попередньої домовленості з матір`ю та батьком дитини; - будь-які матеріальні цінності (речі особистого вжитку та майно, необхідне для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання тощо), що придбаваються бабою і дідом для дитини, є особистою приватною власністю дитини; - усі зустрічі та спілкування засобами телефонного зв`язку, телефонних додатків, інтернету, тощо, рекомендується проводити виключно за бажанням дитини та за умови попередньої домовленості з матір`ю дитини, з метою врахування фізичного стану малолітньої [PERSON] , [INFO] , та її можливих особистих планів; - можлива зміна днів та годин спілкування - за домовленістю між сторонами (матері та діда з бабою) дитини. У випадку змін у шкільному (навчальному) розкладі дитини, зміни розкладу гуртків та спортивних секцій, усі вищезазначені дні та години, визначені для побачень з дитиною повинні відбуватися в інтересах дитини, відповідно до її графіків та розпорядку дня. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного (сімейного) права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; перевага балансу інтересів; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України). Главою 21 СК України визначено особисті немайнові права та обов`язки інших членів сім`ї та родичів. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Частиною першою статті 263 СК України встановлено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України). Конструкція статті 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Повага до приватного і сімейного життя є важливими правами, захист яких гарантується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини поняття «сімейне життя» у розумінні статті 8 Конвенції отримало достатньо широке тлумачення, не обмежується лише шлюбними відносинами, а може охоплювати й інші фактичні «сімейні зв`язки», зокрема, відносини між дитиною та близькими родичами (наприклад, бабою та дідом), оскільки останні можуть відігравати суттєву роль у сімейному житті. Під правом на повагу до сімейного життя баби та діда по відношенню до своїх онуків в першу розуміється право на підтримання нормальних стосунків між бабою або дідом та онуками шляхом контактів з ним. Такі контакти зазвичай відбуваються за згодою особи, яка несе батьківську відповідальність, а це означає, що доступ бабусі, дідуся до онука, як правило, здійснюється на розсуд батьків дитини. У постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 607/1377/22 (провадження № 61-11704св22) зазначено, що сторонами не погоджено способи участі позивачів у вихованні онуків (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, а тому суди обґрунтовано встановили наявність підстав для визначення порядку участі позивачів у спілкуванні та у вихованні онуків шляхом надання їм можливості бачитися з дітьми у визначені дні. У постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 462/5189/20 (провадження № 61-11621св21) зазначено, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що дід має право спілкуватись зі своїм онуком, брати участь у його вихованні, тому дійшов висновку про визначення способів участі діда у вихованні онука та у спілкуванні з ним шляхом встановлення систематичних побачень. Час, місце і періодичність побачень суд визначив з урахуванням віку та інтересів дитини. Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо періодичності, тривалості, місця зустрічей баби та діда з онукою, у зв`язку з чим позивачі просили визначити способи їх участі у вихованні та спілкуванні з онукою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини п`ята та шоста статті 19 СК України). З огляду на викладене, враховуючи, що на момент ухвалення рішення у справі в Україні триває воєнний стан, тому зустрічі позивачів з дитиною поза межами міста, в якому проживає дитина, мають відбуватися за згодою особи, яка несе батьківську відповідальність, а тому беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд вважає правильним та доцільним задовольнити позов частково та встановити спосіб участі позивачів у вихованні онуки з урахуванням пропозицій, зазначених у висновку органу опіки та піклування. Підсумовуючи зазначене, суд вважає, що такий спосіб участі бабусі та дідуся у вихованні онуки та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як позивачів, так і онуки, а також є достатнім для забезпечення участі позивачів у процесі виховання онуки. При цьому суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам. Також, суд відмовляє у задоволенні позову в частині встановлення обов`язків матері (п.п. 1.5.1.-1.5.6. прохальної частини позовної заяви а.с. 162-168), оскільки позивачами не доведено, що відповідачка [PERSON] чинить перешкоди у вихованні та спілкуванні позивачам стосовно дитини, чи має намір вчинити дії, від вчинення яких позивачі просять зобов`язати суд утриматися відповідачку. Тобто позивачами не доведено які саме їх права та якими діями порушує, не визнає чи оспорює відповідачка. У контексті зазначених вимог суд наголошує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав (частина перша статті 2 ЦПК України). За частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача. Разом з тим, позивачами не зазначено підстав звернення до відповідачки із вимогами, передбаченими п.п. 1.5.3., п.п. 1.5.4., п.п.1.5.6. прохальної частини позовної заяви. Вимога до відповідачки, передбачена п. 1.5.5. прохальної частини позовної заяви, стосується проекту угоди між сторонами, яка не є предметом спору. А тому суд відмовляє у задоволенні зазначених вимог. З цих же підстав суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо встановлення прав та обов`язків позивачів (п.п. 1.6.1.-1.7.7. прохальної частини позовної заяви). Враховуючи викладене, суд задовольняє частково заявлений позов. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial