Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог. У січні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради у якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні відповіді на його заяву від 10.11.2023 р. у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян»; зобов`язати відповідача надати відповідь на його заяву від 10 листопада 2023 року у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Позовні вимоги обґрунтовано тим що, позивач [PERSON] 10.11.2023 року звернувся до відповідача КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради із заявою у якій просив: 1.Надати довідку про суму нарахованої та виплаченої йому заробітної плати за період роботи на підприємстві з 03.06.2010 року по 15.04.2011 року; 2.Надати належним чином засвідчені копії документів на підставі яких йому нараховувалась заробітна плата за період роботи на підприємстві з 03.06.2010 по 15.04.2011 року; 3.Повідомити причини не нарахування та не виплати йому заробітної плати за травень і жовтень 2010 року із наданням належним чином засвідчених копій підтверджуючих документів; 4.Вчинити дії із нарахування та сплати ЄСВ на його загальнообов`язкове державне страхування за травень і жовтень 2010 року, надавши відповідне підтвердження вчинених дій; 5.Про результати розгляду цієї заяви повідомити його письмово, рекомендованим листом. Проте на день подання цього позову відповідь за розглядом його звернення Відповідачем не надано. Позивач [PERSON] вважає, що отримавши 14.11.2023 року його заяву, Відповідач зобов`язаний був ії розглянути і надати відповідь в строк до 14.12.2023 року. Проте відповідач заяву не розглянув та відповідь у встановлений законом строк не надав, чим порушив вимоги ст.40 Конституції України та ст.15, ст.20 Закону України «Про звернення громадян», чим допустив незаконну бездіяльність. Рух справи та процесуальні дії суду. Справа перебувала в провадженні судді Панчука А.І. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року вказаний вище позов [PERSON] , на підставі п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, залишено без розгляду (а.с. 58, т.21) Постановою колегії суддів Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.122-123, т.1). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 року вказана справа розподілена в провадження судді Ільяшук А.В. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 березня 2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.127, т.1) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - Кулик Олександра Васильовича про закриття провадження у справі через відсутній предмет спору. Закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.220-221, т.1) Рішенням № 2039/0/15-25 від 02 жовтня 2025 року Вища рада правосуддя задовольнила заяву судді Ільяшук А.В. про відставку у зв`язку з поданням заяви. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2025 року, вказана цивільна справа була розподілена в провадження судді Гринчак С.І. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду по суті (а.с.240, т.1) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року залишено без розгляду клопотання представника відповідача адвоката Кулик Олександра Володимировича про припинення існування предмета спору між сторонами, відсутність неврегульованих питань та закриття провадження (а.с.24, т.2) Позиція сторін в судовому засіданні. Позивач [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні (а.с.17, т.2). Представник відповідача - Кулик О.В. в судовому засіданні заперечував щодо заявлених позовних вимог, зазначивши, що у даній справі взагалі відсутній будь-який спір, оскільки всі вимоги про які було зазначено у зверненні [PERSON] були виконані Відповідачем. Просив у задоволені позову відмовити. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, що застосував суд та висновки суду за результатами судового розгляду. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. За правилом статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено у статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно з положеннями статті 3 вказаного Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. При цьому пропозицією (зауваженням) є звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - це письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Згідно зі статтею 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (частина перша статті 5 Закону України «Про звернення громадян». У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги (частина сьома статті 5 Закону України «Про звернення громадян». Відповідно до частин першої та третьої статті 15 Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Таким чином, обов`язок з розгляду звернення виникає після отримання звернення відповідним суб`єктом, якому таке звернення адресовано, а також у строки, чітко передбачені вимогами вищенаведеного Закону. Так судом встановлено, що [PERSON] (далі Позивач) 10.11.2023 року звернувся до КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради (далі - Відповідач) із заявою, поданою в порядку Закону України «Про звернення громадян», у якій просив: 1.Надати довідку про суму нарахованої та виплаченої йому заробітної плати за період роботи на підприємстві з 03.06.2010 року по 15.04.2011 року; 2.Надати належним чином засвідчені копії документів на підставі яких йому нараховувалась заробітна плата за період роботи на підприємстві з 03.06.2010 по 15.04.2011 року; 3.Повідомити причини не нарахування та не виплати йому заробітної плати за травень і жовтень 2010 року із наданням належним чином засвідчених копій підтверджуючих документів; 4.Вчинити дії із нарахування та сплати ЄСВ на його загальнообов`язкове державне страхування за травень і жовтень 2010 року, надавши відповідне підтвердження вчинених дій; 5.Про результати розгляду цієї заяви повідомити його письмово, рекомендованим листом. Крім того в мотивувальній частині Заяви, Позивачем зазначено, що, він, [PERSON] , [INFO] , у період з 03 червня 2010 року по 15 квітня 2011 року працював у КНП «Роздільнянська БПЛ» на посаді охоронника, що підтверджується записами його трудової книжки, зробленими відповідно до наказів КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня» від 08.10.2010 р. №75 (про прийом на роботу) та від 11.04.2011 р. №19 (про звільнення). В подальшому, під час оформлення пенсії за віком, він дізнався від Пенсійного фонду України, що за травень і жовтень 2010 року роботодавцем не були сплачені внески на його загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Також за вказані місяці йому не була нарахована і не була виплачена заробітна плата. Наведені обставини перешкоджають реалізації його прав на соціальний захист, гарантованих ст. 46 Конституції України. (а.с.3, т.1) Дану заяву Позивач направив на адресу Відповідача засобами поштового зв`язку, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» ВПЗ «Степанівка» від 10.11.2023 про відправку листа №6743000744373 та описом його вкладення (а.с.4, т.1) Згідно відомостей з сайту оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (трекінг) про вручення поштового відправлення зі штрих-кодовим ідентифікатором №6743000744373, вбачається, що вищезазначену заяву Позивача, Відповідач отримав 14 листопада 2023 року (а.с.5, т.1) Також судом встановлено, що на день звернення Позивачем з даним позовом до суду, а саме 05 січня 2024 року, Відповідачем відповідь за розглядом заяви поданої [PERSON] в порядку ЗУ «Про звернення громадян», не надана. Відповідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Отже, встановивши дійсні обставини справи на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку про те, що звернення [PERSON] від 10.11.2024 року відповідає вимогам статті 3 Закону України «Про звернення громадян», оскільки за своєю суттю є зверненням особи із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів, а тому на нього розповсюджуються вимоги статті 20 Закону України «Про звернення громадян» щодо строків надання відповіді на звернення. З аналізу наведених правових норм слідує, що обов`язок Відповідача, до якого було направлено звернення Позивача, полягав в об`єктивному його розгляді та прийнятті відповідно до чинного законодавства рішення по суті висунутих вимог, зміст якого мав бути доведений до відому заявнику у термін не більше одного місяця від дня надходження звернення. При цьому, у разі відмови у задоволенні вимог такого звернення, це також мало бути доведено до відома заявника в письмовій формі з посиланням на закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Таким чином судом достеменно встановлено, що Відповідач допустив незаконну бездіяльність, яка полягала в ненаданні відповіді на звернення у порядку та строки передбачені Законом України «Про звернення громадян». Щодо позиції Відповідача про відсутність неврегульованих питань між сторонами, оскільки Позивачу надані всі необхідні довідки. З аналізу наведених правових норм та самої позовної заяви слідує, що результатом розгляду звернення [PERSON] до КНП «Роздільнянської БПЛ» від 10.11.2023 року, мала стати відповідь по суті висунутих вимог у порядку та строки визначені Законом України «Про звернення громадян. Матеріалами справи підтверджено та Відповідачем не заперечуються обставини отримання ним 14.11.2023 року заяви Позивача від 10.11.2023 року. Відтак, відповідач зобов`язаний був її розглянути і надати відповідь у строк до 14.12.2023. Проте відповідач звернення [PERSON] у встановлений строк не розглянув та відповідь не надав. При цьому надання Позивачу у різні періоди часу після відкриття позовного провадження у даній справі різних довідок не є свідченням об`єктивного розгляду звернення [PERSON] та прийняття відповідного рішення відповідачем відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян». Так, надані Відповідачем довідки лише підтверджують певні факти і не надають відповіді на увесь спектр питань самого звернення, відповідь за розглядом якого має відповідати вимогам Закону України «Про звернення громадян». Таким чином відповідачем порушені вимоги ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», оскільки наявний факт неправомірної бездіяльності відповідача, яка полягає у ненаданні відповіді на заяву [PERSON] від 10.11.2023 р. у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Наведений факт свідчить про відсутність правових підстав для розгляду наданих Відповідачем довідок в рамках розгляду цієї позовної заяви, оскільки предметом спору є розгляд звернення [PERSON] який відбувся із порушенням Закону України «Про звернення громадян», і позовна заява містить вимогу про визнання таку бездіяльність Відповідача, неправомірною. Висновки суду. Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, Позивачем доведено та підтверджено в ході судового розгляду належними та допустимими доказами правомірний факт звернення до суду з вимогою про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, а Відповідачем в свою чергу доказів на спростування доводів Позивача щодо допущеної Відповідачем незаконної бездіяльність, яка полягала в ненаданні відповіді на звернення у порядку та строки передбачені Законом України «Про звернення громадян», суду не надано. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що Відповідач допустив незаконну бездіяльність, яка полягала в ненаданні відповіді на звернення у порядку та строки передбачені Законом України «Про звернення громадян», а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Щодо сплати судового збору. Так, судом встановлено, що ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області Панчук А.І. від 19.03.2024 року позивач [PERSON] був звільнений від сплати судового збору за подання даної позовної заяви (а.с.32, т.1) В подальшому ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.05.2024 року, при залишенні позовної заяви без розгляду, судом було вирішено питання про стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради судовий збір у розмірі 1211,20 грн на користь держави (а.с.58, т.1). Також в матеріалах справи мається платіжна інструкція №546 від 28.06.2024року про сплату Комунальним некомерційним підприємством «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради судового збору у розмірі 1211,20 грн. згідно рішення по справі №511/92/24 від 21.05.2024року. (а.с.63, т.1) Таким чином, питання щодо сплати судового збору є вирішеним. На підставі викладеного та

Outcome: approved