Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що з 01 вересня 2023 року відповідач був власником машиномісць № 6, № 7, № 8, № [NUMBER] , № 55, № 56, № 60, № 61, № 62, які розташовані у підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] . У грудні 2023 року відповідач продав машиномісця № 61 та № [NUMBER] , а у березні 2024 року - машиномісце № [NUMBER] . Будинок [ADDRESS] обслуговується ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» з 21 липня 2008 року згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 21 липня 2008 року. Зборами співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] 25 травня 2016 року було прийнято рішення про визначення ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» управителем будинку, що підтверджується протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку. З метою надання послуги з утримання паркінгу та прилеглої території, утримання у належному стані й забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори на постачання електричної енергії, води, теплопостачання, надання ряду інших послуг по обслуговуванню паркінгу, а саме: прибирання паркінгу, обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення та інших систем паркінгу. Після набуття відповідачем машиномісць у власність останній не звертався до позивача з приводу надання інформації про зміну власника та щодо укладення відповідного договору на надання послуг з утримання паркінгу та прилеглої території. Проте, відповідачем періодично здійснювались оплати за спожиті ним послуги з утримання паркінгу та прилеглої території. Разом з тим, розмір сплачених відповідачем платежів не відповідав розмірам нарахованої плати за надані позивачем та спожиті відповідачем послуги. Вбачається, що відсутність укладеного договору між виконавцем житлово-комунальних послуг та споживачем не є підставою для припинення надання послуги з утримання паркінгу та прилеглої території та не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Співвласниками будинку на загальних зборах не було прийнято рішення щодо затвердження тарифу на надання послуги з утримання паркінгу та прилеглої території. Таким чином, плата за вказані послуги розраховується виходячи з фактичних витрат позивача на утримання паркінгу, утримання прилеглої території та сплати податків, шляхом ділення загальної суми витрат позивача за відповідний календарний місяць на загальну площу машиномісць, які розташовані у паркінгу. Машиномісця, які перебувають у власності відповідача мають наступну площу: № 6 - 15,1 кв.м., № 7 - 16,3 кв.м., № 8 - 15,0 кв.м., № 15 - 15,4 кв.м., № 55 - 11,6 кв.м., № 56 - 11,8 кв.м., № 60 - 13,4 кв.м., № 61 - 13,9 кв.м., № 62 - 15,1 кв.м. Загальна вартість наданих позивачем послуг з утримання паркінгу та його прилеглої території, які були спожиті відповідачем з 01 вересня 2023 року по 31 березня 2025 року складає 98537 гривень 52 копійки. За цей період відповідачем було здійснено оплати за спожиті послуги на загальну суму 7585 гривень 33 копійки. Жодних претензій або актів-претензій щодо якості надання або ненадання позивачем послуг протягом спірного періоду від відповідача до позивача не надходило. У зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання щодо оплати послуг з утримання паркінгу та прилеглої території, у останнього утворилась заборгованість у розмірі 90952 гривні 19 копійок (98537,52 - 7585,33 = 90952,19). Позивачем було надіслано відповідачу претензію-вимогу про сплату грошових коштів та необхідність підписання договорів на надання послуг з утримання паркінгу та прилеглої території. Зазначена претензія-вимога повернулась до позивача та відповідачем жодних дій щодо сплати заборгованості здійснено не було. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з утримання паркінгу та прилеглої території у розмірі 90952 гривні 19 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 01 вересня 2023 року відповідач був власником машиномісць № 6, № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , які розташовані у підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав від 01 вересня 2023 року. З позову вбачається, що у грудні 2023 року відповідач продав машиномісця № 61 та № 62, а у березні 2024 року - машиномісце № [NUMBER] . Будинок [ADDRESS] обслуговується ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» з 21 липня 2008 року згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 21 липня 2008 року. Зборами співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] 25 травня 2016 року було прийнято рішення про визначення ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» управителем будинку, що підтверджується протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку. З метою надання послуги з утримання паркінгу та прилеглої території, утримання у належному стані й забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори на постачання електричної енергії, води, теплопостачання, надання ряду інших послуг по обслуговуванню паркінгу, а саме: прибирання паркінгу, обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення та інших систем паркінгу. Після набуття відповідачем машиномісць у власність останній не звертався до позивача з приводу надання інформації про зміну власника та щодо укладення відповідного договору на надання послуг з утримання паркінгу та прилеглої території. Проте, відповідачем періодично здійснювались оплати за спожиті ним послуги з утримання паркінгу та прилеглої території. Разом з тим, розмір сплачених відповідачем платежів не відповідав розмірам нарахованої плати за надані позивачем та спожиті відповідачем послуги. Відповідачем відзив на позовну заяву до суду не подано. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Позивач посилається на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з утримання паркінгу та прилеглої території, проте відповідач належним чином не виконує зобов`язання по оплаті вказаних послуг, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику машиномісць. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданими суду кошторисами витрат по обслуговуванню паркінга та прилеглої території та картками нарахування плати за послуги. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. З позову вбачається, що співвласниками будинку на загальних зборах не було прийнято рішення щодо затвердження тарифу на надання послуги з утримання паркінгу та прилеглої території. Таким чином, плата за вказані послуги розраховується виходячи з фактичних витрат позивача на утримання паркінгу, утримання прилеглої території та сплати податків, шляхом ділення загальної суми витрат позивача за відповідний календарний місяць на загальну площу машиномісць, які розташовані у паркінгу. Машиномісця, які перебувають у власності відповідача мають наступну площу: № 6 - 15,1 кв.м., № 7 - 16,3 кв.м., № 8 - 15,0 кв.м., № 15 - 15,4 кв.м., № 55 - 11,6 кв.м., № 56 - 11,8 кв.м., № 60 - 13,4 кв.м., № 61 - 13,9 кв.м., № 62 - 15,1 кв.м. Загальна вартість наданих позивачем послуг з утримання паркінгу та його прилеглої території, які були спожиті відповідачем з 01 вересня 2023 року по 31 березня 2025 року складає 98537 гривень 52 копійки. За цей період відповідачем було здійснено оплати за спожиті послуги на загальну суму 7585 гривень 33 копійки. Жодних претензій або актів-претензій щодо якості надання або ненадання позивачем послуг протягом спірного періоду від відповідача до позивача не надходило. У зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання щодо оплати послуг з утримання паркінгу та прилеглої території, у останнього утворилась заборгованість у розмірі 90952 гривні 19 копійок (98537,52 - 7585,33 = 90952,19). Позивачем було надіслано відповідачу претензію-вимогу про сплату грошових коштів та необхідність підписання договорів на надання послуг з утримання паркінгу та прилеглої території. Зазначена претензія-вимога повернулась до позивача та відповідачем жодних дій щодо сплати заборгованості здійснено не було. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування наданих позивачем нарахувань заборгованості не надав. Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість в сумі 90952 гривні 19 копійок. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 гривень. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги № 4 від 15 травня 2018 року, додаткова угода № 59 від 28 квітня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 4 від 15 травня 2018 року, копія ордеру від ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» на адвоката Дмишук В.Б., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Дмишук В.Б. Пунктом 3 додаткової угоди встановлено, що сторонами визначено розмір гонорару за надання правової допомоги у справі, зазначеній в п. 2 цієї угоди, за погодинною ставкою, яка становить 1000 гривень за годину. Вбачається, що позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

Outcome: approved