Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

27.10.2025 року до Пересипського районного суду м. Одеси звернувся представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» директор Ткаченко М. з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором № 2501688 від 11.06.2021 року у розмірі 18246,64 гривні та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 гривень. В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що 11.06.2021 між ТОВ "МАНІФОЮ" та [PERSON] укладено Договір № 2501688, в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача в сумі 4100грн. строком до 11.07.2021 року (30 днів), із базовою процентною ставкою 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Позика була надана відповідачу шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. Відповідач не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. 13 жовтня 2021 р. між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 2501688 від 11.06.2021 р., що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до Боржників ТОВ «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023/01 від 10.01.2023 р., в тому числі за Договором позики № 2501688 від 11.06.2021 р., що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . Загальний розмір заборгованості по поверненню позичених коштів та сплаті процентів за користування позикою, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 18246,64 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4100,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 14146,64 грн. Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси Кремер І.О. від 24.11.2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Новобузького районного суду Миколаївської області. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.12.2025 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 23.12.2025 року прийнято та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09:00 годині 08.01.2026 року. Ухвалою суду від 08.01.2026 року на підставі пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України розгляд справи відкладено до 26.01.2026 року о 11:00 год. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судові засідання 08.01.2026 року та 26.01.2026 року не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов до суду не подавав. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 11.06.2021 р. між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 2501688, в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача вчиненим одноразовим ідентифікатором «z42756». За умовами договору (п. 2.3.) позика надається у сумі 4100 грн на строк до 11 липня 2021 року (30 днів) придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника). Розділом 1 Договору передбачено що строк дії Договору це період, на який укладається Договір позики, що починає обчислюватись з дати укладення Договору позики і спливає через три місяці після спливу строку позики. Згідно п. 2.4.2. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.09450 від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Згідно п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою. 13 жовтня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №13/10-2021, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання позики №№ 2501688 від 11.06.2021 р., що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копіями: договору факторингу №13/10-2021, акта приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу №13/10-2021 від 31.10.2021 року, реєстру боржників до договору факторингу №13/10-2021. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про надання позики № 2501688 від 11.06.2021 р., що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копіями: договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023, додатковою угодою № 10 до договору про відступлення прав вимоги №10-03/2023 від 04.02.2025 року, актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення прав вимоги №№10-01/2023 від 10.01.2023 року, змін в реєстр боржників до договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 7 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на час укладення договору), зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Як вбачається із наданого ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку заборгованості [PERSON] загальна сума заборгованості станом на дату початку розрахунку (13.10.2021) становила 12697,70 гривень, яка складається із: заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 4100 гривень; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 8597,70 гривень. Загальна сума заборгованості станом на дату розрахунку (10.01.2023) становила 18246,64 гривень, яка складається із: заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 4100 гривень; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 8597,70 гривень; нарахованими відсотками згідно кредитного договору у розмірі 5548,94 гривень. Відповідно до зміни в реєстр боржників в друкованому (підписаному) вигляді до договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Вердикт капітал» вказало про існування заборгованості за договором позики [PERSON] в сумі 4100 гривень - тіло кредиту та 14146,64 гривень - нараховані проценти. Строк кредитування згідно укладеного [PERSON] та ТОВ «Маніфою» договору позики становив 30 днів, а саме до 11.07.2021 року. Таким чином, з урахуванням положень підписаного сторонами договору позики, строк кредитування закінчився 11.10.2021 року (через три місяці після спливу строку позики), а отже зазначені ТОВ «Вердикт Капітал» відсотки нараховані поза межами строку кредитування та стягненню не підлягають. Із урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в частині стягнення тіла кредиту в сумі 4100 гривень та процентів в сумі 8597,70 гривень, оскільки позивачем надано достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги до відповідача, належним чином доведено наявність заборгованості за тілом кредиту та процентами нарахованими до закінчення строку дії договору в сумі 8597,70 гривень, а всього 12697,70 гривень. Проте, позивач в порушення норм ст.ст.12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами правомірність нарахування процентів в сумі 5548,94 гривень. При розподілі витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133, ч.ч.1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 4, 5 статті 137 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268). До позовної заяви позивачем додано договір про надання правової допомоги № 07-07/2024 від 01 липня 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги № 755 від 01 вересня 2025 року, витяг з акту про надання юридичної допомоги № 14 від 30 вересня 2025 року з детальним описом робіт (наданих послуг). В силу ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із викладеного, оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивача на 69,59%, тому він має право на відшкодування з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 69,59%, а саме у сумі 6263,10 гривні. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1685,75 гривень (69,59%).

Outcome: partial