Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Представник [PERSON] , адвокат Морозова О.В., звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу в якій зазначає, що 06.09.2003 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. Від щлюбу у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на початку липня 2025 року через погіршення шлюбних відносин відповідач з`їхав від позивачки та спільних дітей і почав проживати окремо за іншою адресою. Спору щодо місця проживання дітей у сторін не має. Поруч із цим, зі слів позивачки її сімейне життя з відповідачем не склалося, у них різні інтереси та різні погляди на життя та сім`ю. Близько чотирьох місяців сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не мають спільного бюджету. Сім`я фактично припинила своє існування у зв`язку із чим, просить суд шлюб між позивачем та відповідачем розірвати. Представник позивача, адвокат Морозова О.В. направила до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотнє повідомлення про отримання судових повісток із підписом відповідача, оголошення про виклик, яке розміщене на офіційному веб сайті Судова влада в судове засідання не з`явився та довідка про доставку повідомлення у додаток Viber. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що 06.09.2003 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці зареєстровано шлюб, актовий запис № 15. (а.с.8) Також встановлено, що від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджуеється копією свідоцтва про народження перекладеного з італійської мови на українську мову, виданого посадовою особою відділу РАЦС в комуні м. Мілан, №0248 реєстр 01 частина 1 серія А; Українець Анастасія, [INFO] , що підтверджуеється копією виписки з акту про народження №43, 1, виданої Службою реєстрації актів громадського стану Мельцо, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджуеється копією свідоцтва серії [NUMBER] , актовий запис №2099. (а.с. 7,8-10, 11-12) Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету, проживають окремо, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалась, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Статтею 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету, проживають окремо, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалась, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволено у повному обсязі, суд вважає, що сплачений [PERSON] судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved