Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. З відповідачем по справі вони перебувають у шлюбі з 06.08.2011 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №998. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. Сторони разом не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, а тому просив його розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився до канцелярії суду подав заяву, у якій проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №998. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримуються, шлюб має формальний характер, збереження сім`ї не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між сторонами має бути розірваний. Згідно з ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що позовні вимоги відповідачем визнано у повному обсязі, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 605,60 гривень, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору у розмірі 605,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved