Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.12.2007р. у розмірі 76 558,19 грн. Позов мотивований тим, що [PERSON] (далі відповідач, позичальник) звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк ''Приватбанк'' (далі АТ КБ ''Приватбанк'', позивач, кредитор) з метою отримання банківських послуг та підписав заяву № б/н від 05.12.2007р. і приєднався до Умов та правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. На підставі вказаної заяви відповідачу відкрито картковий рахунок і видано кредитну картку, на яку встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 60 000 грн. Після отримання кредитної картки відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користувався кредитною карткою та кредитними коштами. Активація відповідачем кредитної картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення кредитного договору між сторонами. Проте, відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, а тому станом на 14.11.2025р. має кредитну заборгованість у розмірі 76 558,19 грн, з яких 61 706,76 грн заборгованість за тілом кредиту, 14 851,43 грн заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 22.12.2025р. відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявна заява, в якій представник позивача просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. 20.01.2026р. відповідач подав до суду заяву, з якої слідує, що позов він не визнає, так як не погоджується із сумою боргу. У цій же заяві відповідач просить суд розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясував наступне. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ ''Приватбанк'' з метою отримання банківських послуг та підписав заяву № б/н від 05.12.2007р. і приєднався до Умов та правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. На підставі вказаної заяви відповідачу відкрито картковий рахунок і видано кредитну картку, на яку встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 60 000 грн. Після отримання кредитної картки відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користувався кредитною карткою та кредитними коштами. Активація відповідачем кредитної картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення кредитного договору між сторонами. 22.02.2025р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої сторони узгодили, що на дату підписання цієї угоди, заборгованість за договором становить 74 311,24 грн, з яких - основна сума боргу за кредитом 61 706,76 грн, нараховані проценти 12 604,48 грн. З довідок АТ КБ ''Приватбанк'' від 17.11.2025р. слідує, що відповідачу було видано шість кредитних карток. Умови кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, змінювалися. Відповідач користувався кредитними коштами, що відповідно до виписки за договором, яка складена 17.11.2025р. Зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, а тому станом на 14.11.2025р. має кредитну заборгованість у розмірі 76 558,19 грн, з яких 61 706,76 грн заборгованість за тілом кредиту, 14 851,43 грн заборгованість за простроченими відсотками, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором. Доводи відповідача про те, що він не визнає позов, так як не погоджується із сумою боргу, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач на підтвердження своїх заперечень не надав до суду належних доказів, в тому числі і доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем за вказаним договором. Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved