Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що сторони 22 листопада 2022 року уклали шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Спільне життя не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинені понад вісім місяців, подальше примирення неможливе, оскільки це суперечить інтересам позивача. У зв`язку з цим позивач просила розірвати шлюб. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у позовній заяві просила провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи за відсутності сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. 22 листопада 2022 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Чорнобаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 172, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 22 листопада 2022 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії виданого повторно свідоцтва про народження від 24 травня 2011 року серії [NUMBER] і свідоцтва про народження від 23 травня 2017 року серії [NUMBER] відповідно (а.с. 7, 8). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на ведення господарства, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому позивач стверджувала, що не бажає поновлювати сімейні стосунки, а відповідач проти позову не заперечував, у зв`язку з чим надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Натомість позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 «Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю ІІ групи, про що свідчить копія пенсійного посвідчення від 08 липня 2020 року серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно з пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви про розірвання шлюбу до сплати підлягає судовий збір за ставкою, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на час подання позовної заяви до суду (25 грудня 2025 року) прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028,00 гривень. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави половину судового збору, який підлягав сплаті під час подання позову до суду, що становить 605,60 гривень (2102,00 х 0,4 / 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved