Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

03 грудня 2025 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, сформованим в системі «Електронний суд» 02.12.2025. В обґрунтування позову, представник вказує, що 31.05.2025 р. в Полтавській обл., Кременчуцькому р-ні, неподалік с. Миловидівка відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "ЗАЗ-DAEWOO", р.н. [NUMBER] , не впорався з керуванням та здійснив перекидання транспортного засобу. Внаслідок даної ДТП пасажир [PERSON] , [INFO] , від отриманих травм загинув. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №375 від 21.06.2025 р., проведеної в рамках кримінального провадження №12025170000000540: «Смерть [PERSON] настала в результаті спинального шоку, набряку головного мозку та легень, які розвинулися від отриманої масивної сполучно-поєднаної травми тіла.» Також відповідно до довідки про причину смерті №390 від 02.06.2025 р. причина смерті [PERSON] : «Перелом інших уточнених шийних хребців. Спинальний шок. Особа, що знаходилась у легковому автомобілі, травмована внаслідок транспортного випадку із зіткнення.» В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього у вигляді загибелі [PERSON] , позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача, у розмірі та з підстав викладених нижче. Крім того, зазначив, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Загиблий [PERSON] на момент даної дорожньо-транспортної пригоди дружини та дітей не мав. На день настання страхового випадку (31.05.2025), статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 8 000,00 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 96 000,00 грн (12*8000 грн. = 96000 грн.). Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону, за шкоду заподіяну смертю аотерпілого дорівнює по 48 000,00 грн для кожного (96000,00 грн. / 2 осіб = 48000,00 грн.). Крім того, позивач понесла витрати на поховання потерпілого у розмірі 34000,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 03.06.2025 року. На підставі викладеного, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування моральної шкоди завданої смертю потерпілого внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки у розмірі 48 000 грн та 34 000 грн страхового відшкодування витрат на поховання потерпілого. Ухвалою судді від 08 грудня 2025 року провадження у даній цивільній справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді від 16 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його з позивачем відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 16 грудня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній прохав відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог, посилаючись на наступне. Станом на 02.12.2025 року позивач не подав до АТ «СГ «ТАС» (приватне) жодних документів та заяву про виплату страхового відшкодування встановленого зразка по дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 31.05.2025 року. Посилаючись на ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положення ЦК України, зазначив, що для отримання страхового відшкодування, позивачу необхідно звернутися до АТ «СГ «ТАС» (приватне) в передбаченому законодавством порядку та надати необхідні документи для визначення розміру шкоди. Позивач станом на 02.12.2025 року не звертався до відповідача для отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому законодавством, внаслідок чого, питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося, а отже, звернення позивача до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є безпідставним, оскільки факту порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів з боку відповідача не було. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 31.05.2025 приблизно о 12 год 50 хв на 75 км автодороги «Хорол-Семенівка-Кременчук», поблизу с. Миловидівка Кременчуцького району Полтавської області, сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля ЗАЗ-Daewoo Nubira реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керування автомобіля, допустив виїзд за межі проїжджої частини на праве узбіччя з послідуючим перекиданням автомобіля в правий по напрямку свого руху кювет. Внаслідок ДТП, водій [PERSON] , та пасажир автомобіля [PERSON] , [INFO] , отримали смертельні тілесні ушкодження та загинули на місці пригоди (а.с.14). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ЗАЗ-Daewoo Nubira, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (приватне), відповідно до полісу № 221763020 діючого станом на 31.05.2025 (а.с.18 на звороті). За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди 01.06.2025 були внесені відомості до ЄРДР за №12025170000000540 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.06.2025, [PERSON] помер [INFO] . Причиною його смерті є перелом інших уточнених шийних хребців, спинальний шок, особа, що знаходилась в легковому автомобілі, травмована внаслідок транспортного нещасного випадку із зіткнення, про що свідчить довідка про причину смерті № 390 від 02.06.2025 (а.с.14 на звороті-15). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.15 на звороті). Відповідно до відповіді Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 592/33.22-16 від 12.07.2025 року, згідно відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актовий запис про шлюб [PERSON] , [INFO] . Також, не виявлено актових записів про народження дітей у [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Як вбачається з відповіді слідчого управління ГУНП в Полтавській області № 244415-2025 від 06.11.2025, смерть [PERSON] настала в результаті спинального шоку, набряку головного мозку та легень, які розвинулися від отриманої масивної сполучно-поєднаної травми тіла. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі взятої від [PERSON] виявлений етиловий спирт: в крові 0.7 проміле; в сечі: - 0.8 проміле, що стосовно живих осіб відноситься до легкого ступеню алкогольного сп`яніння. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі взятої від [PERSON] встановлено: метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аліловий спирти не виявлені; виявлений етиловий спирт: в крові 1,4 проміле; в сечі 2,2 проміле, що стосовно живих осіб може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння. 30.06.2025 кримінальне провадження № 12025170000000540 від 01.06.2025, закрите на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку із смертю [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на час виникнення спірних правовідносин регулювались Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону № 1961-IV). Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (пункт 27.1 статті Закону № 1961-IV). Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті Закону № 1961-IV). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) сформовано правовий висновок, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Згідно пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1168 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), 21 серпня 2019 року у справі № 712/14046/18 (провадження № 61-10868св19), 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), 28жовтня 2020 року у справі № 445/370/19 (провадження № 61-10504св20), 24 листопада 2021 року у справі № 342/709/20 (провадження № 61-11129св21) та ін. По справі не встановлено і суду не доведено наявність умислу потерпілого або дії непереборної сили, тому підстав для звільнення від цивільно-правової відповідальності страховика власника джерела підвищеної небезпеки - автомобіля ЗАЗ-Daewoo Nubira, реєстраційний номер [NUMBER] - АТ «СГ «ТАС» (приватне) (поліс № 221763020) не вбачається. Страховик може відмовити у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) з підстав, передбачених у статті 37 Закону № 1961-IV, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37). При цьому, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, і особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), не вбачаючи підстав для відступлення від висновків, викладених в її постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) - на яку посилається в апеляційній скарзі представник позивача, виснувала, що жодним законодавчим актом не передбачено обов`язку потерпілого звернутися попередньо до страховика, а незвернення до страховика не позбавляє права позивача звернутися до суду для стягнення страхового відшкодування. Якщо особа впродовж строків, встановлених підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ (страховика) із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим), встановлено пунктом 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV та у сукупності не може бути меншим, ніж 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Усім особам, які відповідно до зазначеної статті мають право на відшкодування моральної шкоди, це відшкодування виплачується рівними частинами. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (пункт 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV). Вказані норми носять імперативний характер і законом не передбачено право страховика зменшувати розмір цих відшкодувань. Отже, мінімально гарантований розмір відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу, який позивач [PERSON] має право отримати від страховика - АТ «СГ «ТАС» (приватне) 48 000 грн - з урахуванням того, що крім позивача, як матері потерпілого, право на отримання страхового відшкодування мають також його батько [PERSON] . Відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, а тому цивільно-правова відповідальність страховика, який відповідає за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки у межах суми страхового відшкодування, за встановлених обставин справи не виключається, незважаючи на закриття кримінального провадження відносно заподіювача шкоди у зв`язку з його смертю, оскільки цивільно-правова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від його вини. Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Відповідно до 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу", під похованням померлого слід розуміти - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Тобто, до поховання відносяться комплекс заходів та обрядових дій, включаючи і облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Намогильні споруди - пам`ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам`ять про померлих; предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші); ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Як вбачається з копії товарних чеків, загальні витрати за похованням становлять 34 000,00 грн (а.с. 17 на звороті). Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини, враховуючи вимоги закону, суд дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вимогами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved