Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

До Кіцманського районного суду Чернівецької області звернулось Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Кредитним договором №3065111801 від 30 грудня 2020 року, що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 01.05.2025 року становить 88362 грн. 18 коп., в т.ч.: - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 58410 грн. 06 коп.; - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 7 грн. 81 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 29944 грн. 31 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 30 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було укладено кредитний договір №3065111801. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідно до умов кредитного договору №3065111801 від 30 грудня 2020 року та паспорту кредиту №5160766 позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: - сума кредиту 68008,81 гривень; - строк користування 36 місяців; - річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; - щомісячні проценти 2,59 % від суми кредиту, кредит надається безготівковим шляхом, протягом трьох банківських днів від дня укладення договору. У позовній заяві позивач стверджує, що кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі та паспорті кредиту, отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. За змістом позовної заяви, 23 грудня 2019 року права вимоги за кредитним договором 3065111801 відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення прав вимог №200921 від 20.09.2021 року, відповідно до умов якого та Реєстру прав вимоги до Договору №200921 від 20.09.2021 року, позивач є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором №3065111801 від 30 грудня 2020 року з усіма наступними додатками та змінами. Позивач у позовній заяві зазначає, що умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, як наслідок, станом на 01.05.2025 року заборгованість позичальника за кредитним договором №3065111801 від 30 грудня 2020 року становить 88362 грн. 18 коп., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 58410 грн. 06 коп.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 7 грн. 81 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 29 944 грн. 31 коп. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з участю сторін на 17 листопада 2025 року о 10:00 год. Судове засідання, призначене на 17 листопада 2025 року о 10:00 год., не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, розгляд справи відкладено на 23 грудня 2025 року о 12:00 год. Судове засідання, призначене на 23 грудня 2025 року о 12:00 год., не відбулось у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому судовому засіданні у кримінальному провадженні, розгляд справи відкладено на 21 січня 2026 року о 10:00 год. У судове засідання 21 січня 2026 року о 10:00 год. представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви позивач просить провести розгляд справи за відсутності представника АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, про причини неявки [PERSON] суду не повідомила, заяву про відкладення розгляду справи не подавала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 30.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - кредитодавець) та [PERSON] (далі - позичальник) уклали кредитний договір №1725160766. Згідно п.1.1., 1.2 кредитного договору №1725160766, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах встановлених ним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором. Кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту: кредит, сума кредиту: 68008,81 грн., строк на який надається кредит: 36. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №5160766, який є невідємною частиною цього договору. (п.1.3 кредитного договору №1725160766). Користування [PERSON] коштами, наданими згідно кредитного договору №1725160766, нарахування відсотків, підтверджується випискою по особовим рахункам кредитного договору № [NUMBER] за період з 30.12.2020 по 01.05.2025. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1725160766 від 30.12.2020 року станом на 01.05.2025 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 88362,18 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 58410,06 грн., заборгованість по відсоткам 7,81 грн., заборгованість за щомісячними процентами 29944,31 грн. 20.09.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір факторингу № 200921 (далі - договір факторингу). Відповідно до п. 2.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимоги, який формується згідно додатку №1 та є невідємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним. 20 вересня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр фінансових рішень» (кредитор) та АТ «ТАСКОМБАНК» (новий кредитор) підписали акт приймання-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року. Згідно реєстру прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року заборгованість [PERSON] становить: 68008,81 грн - сума видачі кредиту за кредитним договором; залишок заборгованості по тілу кредиту 52897,40 грн, залишок заборгованості за щомісячними відсотками 0,41 грн, залишок заборгованості за щомісячними відсотками 1635,61 грн, сума простроченої заборгованості за тілом 5512,66 грн, сума простроченої заборгованості за відсотками 0,54 грн, сума заборгованості за щомісячними відсотками 1761,43 грн, загальна сума боргу 61808,05 грн. Докази укладання кредитного договору №3065111801 від 30 грудня 2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», користування відповідачем кредитними коштами за кредитним договором №3065111801 у матеріалах справи відсутні. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів. Частиною 1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків. Відповідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагається, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також Іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Щодо відступлення права вимоги позивачу. Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначені ст.512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.ст.1077-1078 ЦК України). Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду. Судом встановлено, що докази укладання кредитного договору №3065111801 від 30 грудня 2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», а також докази користування відповідачем кредитними коштами за кредитним договором №3065111801 від 30 грудня 2020 року у матеріалах справи відсутні. Матеріали даної справи також не містять доказів відступлення первісним кредитором позивачу у справі прав вимоги до відповідача за кредитним договором №3065111801 від 30 грудня 2020 року. Оскільки позивачем не доведено належними доказами укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору №3065111801, а також користування [PERSON] кредитними коштами за кредитним договором №3065111801 від 30 грудня 2020 року, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача кредитної забогованості за кредитним договором №3065111801 від 30 грудня 2020 року. При цьому, суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог та стягувати заборгованість з відповідача за кредитним договором з іншим номером. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed