Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У жовтні 2025 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання грошових коштів за кредитним договором №5098305 від 11.11.2024 у сумі 37798 грн 71 коп. Свої вимоги аргументує тим, що 11.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем (позичальником) було укладено кредитний договір №5098305, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та на картковий рахунок відповідача була перерахована сума кредиту, зі сплатою процентів за користуванням кредитом, на строк відповідно до умов договору. 16 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072025 відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №5098305 від 11.11.2024. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість, що становить 37798 грн 71 коп. 05 грудня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні в повному осязі, при цьому зазначає, що нараховані позивачем відсотки, штрафи, неустойки є необгрунтованими і перевищують суму наданого їй кредиту за договором. ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 30 жовтня 2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в залі суду Прилуцького міськрайонного суду з повідомленням (викликом) сторін на 11 год 00 хв 08 грудня 2025 року. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 09 год 00 хв 20 січня 2026. ІІІ.Позиції сторін. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, але в своєму відзиві зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в його задоволенні та надала заяву про відкладення розгляду справи на три місяці. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд відмовляє в клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із можливістю розглянути справу за наявними матеріалами справи. ІV.Фактичні обставини встановлені судом. 11.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] (позичальником) було укладено договір про надання фінансового кредиту №5098305, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та на картковий рахунок відповідача була перерахована сума кредиту у розмірі 10000 грн, зі сплатою процентів за користуванням кредитом, на строк 360 днів. Відповідно до п.1.4.1 договору, стандартна процентна ставка становить 1,0% за кожен день користування кредитом та застосовується у межах всього строку користування. Згідно з п.1.4. 2 кредитного договору, знижена ставка становить 0,01 % за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.2.1 Договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта за реквізитами № [NUMBER] . Згідно з п.6.3 кредитного договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання ) клієнтом своїх грошових зобов`язань за договором товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний на вимогу товариства сплатити товариству штраф: у розмірі 75 % від суми невиконаного та/або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п.10 кредитного договору, [PERSON] підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором 80999(а.с.6-12). Відповідно до паспорта споживчого кредиту укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] надало кредит у розмірі 10000 грн, на строк 360 днів, зі сплатою процентів 1 відсотків в день або 365 % річних стандартна процентна ставка, знижена процентна ставка 3,65 % річних (або 0,01 % в день)(а.с.13) Відповідно до листа вих.№1-1807 від 18.07.2025 ТОВ «УПР» на адресу ТОВ «Лінеура Україна», відповідно до договору на переказ коштів ФК П-19/03-01 від 12.03.2019, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 11.11.2024 на суму 10000 грн на картку № [NUMBER] (а.с.14) 16 липня 2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» укладено договір факторингу №16072025 відповідно до якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників(а.с.17-18) Згідно з витягу з реєстру боржників від 16.07.2025 за договором факторингу №16072025 від 16 липня 2025, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №5098305 від 11.11.2024 становить : 37798 грн 71 коп, із них 9999 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22798 грн 72 коп - сума заборгованості за процентами; 5000 грн сума заборгованості за штрафами (а.с.21) Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №5098305 від 11.11.2024, станом на 16.07.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №5098305 від 11.11.2024 становить : 37798 грн 71 коп, із них 9999 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22798 грн 72 коп - сума заборгованості за процентами; 5000 грн сума заборгованості за штрафами(а.с.15,16) V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ст.626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.526-527 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно з якого товариство надало їй кредит, а відповідач отримала кредит та зобов`язалася його повернути відповідно до умов договору. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги до відповідача, як боржника за кредитним договором. Оскільки відповідач не виконав умови договору та в установлені строки не здійснив погашення кредиту, то вимога про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9999 гривень 99 коп підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення процентів за користування коштами. Відповідно до умов Договору, відповідачу надано позику у розмірі 10000 гривень 00 коп на строк 360 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1 % за 1(один) день користування. Таким чином, суд констатує, що Позикодавець мав право нараховувати проценти за користування позикою протягом 360 днів з часу надання позики. Згідно з ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 11 листопада 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1% не суперечить чинному законодавству. Доводи відповідача, що заборгованість зі сплати процентів є завищеною, суд не приймає до уваги, оскільки з наданого ТОВ «Лінеура Україна» розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами в період з 11.11.2024 по 16.07.2025 та нарахована сума боргу за відсотковою ставкою передбаченою умовами договору становить 22798 грн 72 коп. Враховуючи, що вказаний розрахунок здійснено відповідно до умов договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами у сумі 22798 грн 72 коп. Щодо стягнення неустойки. Згідно з п.6.3 кредитного договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання ) клієнтом своїх грошових зобов`язань за договором товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний на вимогу товариства сплатити товариству штраф: у розмірі 75 % від суми невиконаного та/або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з розрахунку заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 5000 гривень штрафу. Згідно ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який триває і по даний час. Відповідно до п.18.Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи, що позивачем нараховано штраф в період дії воєнного стану, то вимоги про стягнення штрафу не підлягають задоволенню. Висновок суду за результатами розгляду справи. Враховуючи, що позивачем надані належні та допустимі докази, які свідчать про надання кредиту відповідачу та невиконання останнім обов`язку щодо виконання умов договору про повернення кредитних коштів, та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 32798 гривень 71 коп, які складаються з 9999 гривень 99 коп заборгованість за тілом позики, 22798 грн 72 коп - заборгованість за процентами. VІ.Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1,2 стаття 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2101 грн 65 коп виходячи із розрахунку (86,77 % х 2422, 40 грн (судовий збір) в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд,

Outcome: partial