Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

З позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , який зареєстрований 04.06.2005 року Міським ВРАЦС Одеського обласного управління юстиції до суду звернулася [PERSON] . Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою судді від 16.12.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Так, в матеріалах справи міститься заява позивача [PERSON] щодо розгляду справи за її відсутності, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримані, також в заяві зазначено, що спору щодо визначення місця проживання спільної малолітньої дитини не має, [PERSON] , [INFO] , проживає та проживатиме з матір`ю, про що відповідач не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав заяву про згоду з позовом, в якій також зазначено щодо відсутності спору про місце проживання спільного малолітнього сина. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04.06.2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис про шлюб №512, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, з яких малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає та проживатиме після розірвання шлюбу з матір`ю, про що відповідач не заперечує. Суд приймає до уваги той факт, що сторони дійшли згоди щодо проживання малолітній [PERSON] , [INFO] з матір`ю. Щодо наявності спору про розподіл спільного майна подружжя, в позові не йдеться. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved