Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

20.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал» (далі -ТОВ «ФК «Віва капітал») звернулися до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1501636057529 від 16.01.2025 у розмірі 29 925,00 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 10 600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначають, що між ТОВ «ФК «Віва капітал» та [PERSON] 16.01.2025 укладено договір про надання кредиту № 1501636057529 у електронній формі. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 7 500,00 грн на споживчі цілі, на умовах строковості, зворотності, платності на строк 120 днів, тобто до 16.05.2025 зі сплатою відсотків у розмірі 0,99 за день користування кредитними коштами. Отримавши кошти від фінансової компанії останній своїх зобов`язань не виконав і тому утворилась заборгованість. Станом на 18.11.2025 заборгованість за кредитним договором № 1501636057529 від 16.01.2025 становить 29 925,00 грн, яка складається з 7500,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 7425,00 грн заборгованості за відсотками та 15000,00 грн заборгованості за штрафом. Позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про погашення суми боргу, проте спір у добровільному порядку не врегульовано, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом. 27.11.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначене на 18.12.2025. Учасники справи в судові засідання 18.12.2025, 21.01.2026 не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином (відповідач згідно з положеннями п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене суд згідно із положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Віва капітал» та [PERSON] 16.01.2025 укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту "Старт" № 1501636057529 у електронній формі. Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.4.2 умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 7500,00 грн на споживчі цілі, на умовах строковості, зворотності, платності на строк 120 днів, тобто до 16.05.2025 зі сплатою відсотків у розмірі 0,99 за день користування кредитними коштами. Згідно з п. 2.23 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта з реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 6.4 договору у випадку прострочення клієнтом сплати платежів товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу, яка розраховується зважаючи на строки порушення умов договору (а. с. 7-15). Договір підписаний [PERSON] із використанням електронного підпису. Також відповідач ознайомлений шляхом проставлення електронного підпису з паспортом споживчого кредиту, Додатком № 1 до договору № 1501636057529 від 16.01.2025, в якому встановлено графік платежів (а. с. 15-16). У заяві-анкеті клієнт [PERSON] повідомив ТОВ «ФК «Віва капітал» інформацію щодо своїх персональних даних, а саме: дату народження, місце проживання, РНОКПП, паспортні, номер телефону, номер платіжної картки (а.с. 7). Відповідно до тексту договору клієнт [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , був ідентифікований товариством за телефонами [NUMBER] , [NUMBER] за допомогою одноразового ідентифікатору L6J8V6. Згідно з повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на виконання умов договору про надання послуг з приймання та переказу платежів з ТОВ «ФК «Віва капітал» № М1805/1 від 18.05.2023 успішно виконана операція щодо перерахування 7500,00 грн 16.01.2025 о 12:05 на платіжну картку № [NUMBER] (а. с. 19). Позивачем долучено копію договору про надання послуг з приймання та переказу платежів, укладеного між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «ФК «Віва капітал» № М1805/1 від 18.05.2023 (а. с. 21). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «ФК «Віва капітал», станом на 18.11.2025 заборгованість за кредитним договором № 1501636057529 від 16.01.2025 становить 29 925,00 грн, яка складається з 7500,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 7425,00 грн заборгованості за відсотками та 15000,00 грн заборгованості за штрафом (а. с. 26-28). При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Договір про надання грошових коштів № 1501636057529 від 16.01.2025 укладений між позивачем та [PERSON] у електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Про фактичне виконання умов договору свідчить повідомлення ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів на картку відповідача, а також те, що відповідачем були внесені кошти на виконання умов договору 04.02.2025 у розмірі 1485,00 грн (а. с. 26). Також позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача за договором № 1501636057529 від 16.01.2025, при чому нарахування як відсотків, так і штрафу позивачем здійснено до 16.05.2025, тобто у період дії договору до закінчення строку кредитування. Розрахунок заборгованості ТОВ «ФК «Віва капітал» за договором № 1501636057529 від 16.01.2025 щодо тіла кредиту та відсотків відповідає умовам договору, узгодженим між первісним кредитом та відповідачем, а також не спростований відповідачем. Проте умови договору №1501636057529 від 16.01.2025 про нарахування неустойки не відповідають вимогам п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому безпідставні є вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафами у розмірі 15 000,00 грн. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача 1208,16 грн судових витрат по сплаті судового збору. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд виснує наступне. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію ордеру від 18.11.2025; копію договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2025, укладеного між Адвокатським бюро «Грушевий Ю. В.» та ТОВ «ФК «Віва капітал»; акт виконаних робіт з детальним описом наданих послуг та рахунок на оплату від 27.10.2025 на суму 10 600,00 грн та копію платіжної інструкції про перерахування вказаних коштів позивачем на користь адвокатського бюро (а.с. 6, 29-33). Зважаючи, що справа є малозначною, розглянута судом у спрощеному позовному провадженні, без присутності учасників справи, враховуючи конкретні обставини справи, кількість процесуальних документів, виготовлених представником при поданні позову, висновок суду про часткову обґрунтованість позовних вимог, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про доцільність і необхідність відшкодування вартості професійної правничої допомоги у розмірі 3000 грн.

Outcome: partial