Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредит-Капітал" звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обгрунтована тим, що 18.03.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 4179268, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 000, 00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну суму, відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника. 02.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 4179268 від 18.03.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 40 931, 22 грн., відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021 року. З них: 9 409, 00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 30 422, 22 грн. - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1 100, 00 грн. - прострочена заборгованість за комісією. Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 40 931, 22 грн., судові витрати в розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000, 00 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явивя, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, рзогляд справи просив проводити за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Рева І.О. в судовому засіданні вважала позовні вимоги необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, надані на підтвердження вказаних обставин, встановив наступне. 18.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4179268, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 10 000, 00 грн. строком на 15 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (а.с. 6-10). Матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту № 4179268 (а.с. 10 на звороті - а.с. 11) та анкета-заява [PERSON] на кредит (а.с. 13). Представником позивача до матеріалів справи долучено платіжне доручення № 41829760 від 18.03.2021 року, згідно якого ТОВ «Мілоан» перераховано [PERSON] на його кредитний рахунок № [NUMBER] кошти в сумі 10 000, 00 грн.; призначення платежу: кошти, згідно договору № 4179268 (а.с. 15). Окрім того, до матеріалів справи долучено копію відомості ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 4179268 [PERSON] (а.с. 16) та виписку з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 4179268 від 18.03.2021 року, відповідно до якої заборгованість [PERSON] складає 40 931, 22 грн,, з яких: 9 409, 00 грн. - прострочене тіло кредиту; 30 422, 22 грн. - прострочені відсотки; 1 100, 00 грн. - прострочена заборгованість за комісіями (а.с. 17). 02.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 4179268 від 18.03.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем (а.с. 18-22). 15.07.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було направлено відповідачу [PERSON] претензію з проханням сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 931, 22 грн. (а.с. 29). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно частин 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частинами 2 та 3 статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються ЗУ «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріали справи не містять доказів перерахування відповідачу будь-яких грошових коштів за вказаним договором, окрім того в матеріалах справи відсутній номер банківського рахунку, на який перераховувалися кошти. Оскільки позивач набув, на його думку, право вимоги за вказаними договорами на підставі укладених договорів факторингу, саме на останнього покладено обов`язок з доведення перерахування позичальнику грошових коштів на вказаний ним картковий рахунок. Наявне в матеріалах справи платіжне доручення ТОВ «Мілоан» № 41829760 від 18.03.2021 року про перерахування коштів у розмірі 10 000, 00 грн. не містить повної інформації про номер рахунку, на який кошти перераховувалися. Окрім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач володіє карткою № [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 5). Крім того, у порядку розподілу судових витрат позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу приписів ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи вищевикладене суд, з огляду на відмову в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладає на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed