Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] в якому просить змінити спосіб стягування аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 21 червня 2018 року. В обґрунтування позовних вимог вказує про те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 липня 2018 року по справі №727/13041/17 шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано та рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 червня 2018 року по справі № 727/1742/18 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з 21 лютого 2018 року до настання повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що розмір аліментів, що стягується є недостатнім для забезпечення гідного рівня життя та покриття всіх необхідних потреб дитини. Від часу винесення рішення рівень інфляції та суттєве зростання вартості товарів і послуг першої необхідності значно ускладнили фінансове становище позивачки для забезпечення необхідних умов доньки. Зокрема, витрати на харчування, лікування, придбання шкільного приладдя, одягу, взуття, транспортні витрати та фінансування позашкільних занять дитини зросли у декілька разів. Сума яка стягується із відповідача не покриває навіть половини необхідних витрат. Просить суд надалі стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито спрощене провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, спрямувала на адресу суду заяву в якій просять розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе провести судове засідання у його відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст.ст. 12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступне: З наданої позивачем копії рішення суду, встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 липня 2018 року № 727/13041/17 було розірвано. У сторін під час перебування в шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , актовий запис №2289 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 липня 2018 року по справі №727/13041/17 шлюб позивачем і відповідачем було розірвано, та рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 червня 2018 року по справі № 727/1742/18 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з 21 лютого 2018 року до настання повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина на даний час проживає з матір"ю, що стороною відповідача не спростовано. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частинами першою та другоюстатті 141 СК Українивизначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другоюстатті 150 СК Українивизначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуютьсяу частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина першастатті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно із частиною другоюстатті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У частині першійстатті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, враховуючи зміст статей181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа №415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18. Стаття 192 СК Українивказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка одержує аліменти, одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінилося матеріальне становище одержувача аліментів, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та за наявності правових підстав. При цьому право застосування норми закону належить суду. Відповідно до частини першоїстатті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Гарантованестаттею 55 Конституції Україниправо на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України. Відповідно достатті 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які слід стягнути на утримання малолітньоъ дитини сторін, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Беручи до уваги встановлені судом обставини справи, досліджені докази в їх сукупності, позицію позивача, враховуючи, що визначений раніше рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці розмір аліментів у сумі 1500 грн є замалим, якого не вистачає на покриття основних необхідних потреб дитини , суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір та спосіб стягнення, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв"язку з задоволенням позовних вимог позивача, вважає, що з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved