Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

І. Стислий виклад позицій заявника та заінтересованих осіб: заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою (а.с. 1- 6), в якій просить: - визнати її усиновлювачкою малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; - внести зміни в актові записи про народження дітей, зазначивши її у графі «мати», відомості про батька внести відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, зазначивши у графі батько « [PERSON] », змінити прізвище із « [INFO] » на « [INFO] », по батькові з « [INFO] » на « [INFO] », та дати народження дітей. Обґрунтовує подану заяву тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із заінтересованою особою - [PERSON] , який надав нотаріально засвідчену згоду на усиновлення дітей. Вона має всі необхідні умови для усиновлення дітей, оскільки: є здоровою, має стабільно високий дохід, який за 2024 рік склав 592 000 грн., має у користуванні придатний для життя житловий будинок. Діти, яких вона бажає усиновити - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є вихованцями дитячого будинку, оскільки позбавлені батьківського піклування. До кримінальної відповідальності вона не притягувалася. Вважає, що усиновлення дітей відповідатиме їх найкращим інтересам. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Курко В.М. підтримали подану заяву та просили її задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого був повідомленим належним чином. 14.01.2026 на адресу суду надіслав заяву (а.с. 86), в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Зазначив, що заявлені вимоги заявниці [PERSON] підтримує та просить такі задовольнити. Представниця заінтересованої особи - органу опіки та піклування Долинської міської ради -Тисяк Д.В. у судовому засіданні підтримала висновок щодо доцільності усиновлення заявницею [PERSON] малолітніх дітей. У судове засідання представниця заінтересованої особи - Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано - Франківської області міжрегіонального управління юстиції України - Юрійчук Л. не з`явилась, на адресу суду 20.12.2025 надіслала заяву (а.с. 79), про розгляд справи без її участі. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі: 05 грудня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в складі судді та двох присяжних. Заінтересовані особи - [PERSON] та представниця Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано - Франківської області міжрегіонального управління юстиції України - Юрійчук Л. подали заяви про розгляд справи без їх участі. 20 січня 2026 року ухвалою суду визнано недоцільною участь у даній справі заінтересованої особи - служби у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом: згідно із копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 11-13), [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , а [PERSON] народився [INFO] . Їхніми батьками записані: [PERSON] та [PERSON] , які рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 21.07.2025, яке набрала законної сили 30.08.2025, справа №346/1728/25 (а.с. 14-17), позбавлені батьківських прав. Заявниця [PERSON] та заінтересована особа - [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 30). Останній надав нотаріально посвідчену заяву, в якій погодився на усиновлення заявницею (його дружиною) [PERSON] дітей (зворотна сторона а.с. 42). Відповідно до копії висновку про стан здоров`я від 09.05.2024 №59/03-02 (а.с. 31), заявниця [PERSON] є здоровою, та згідно із копією витягу з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» (а.с. 36), незнятої чи непогашеної судимості не має. Згідно із копією договору оренди житлового приміщення від 08.05.2024 (а.с. 38-39), заявниця [PERSON] є орендаркою будинку. Відповідно до копії податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2024 рік (а.с. 49), заявниця [PERSON] отримала дохід в розмірі 592 000 грн. Згідно із копією акта від 03.11.2025, виданого директоркою центру «Теплий дім» Куцалабою Н. (а.с. 22), в ході спілкування із дітьми: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , останні надали згоду на влаштування їх у сім`ю заявниці [PERSON] . Відповідно до висновків органу опіки та піклування Долинської міської ради (а.с. 7-10), служби у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації Івано - Франківської області (а.с. 61-62), служба у справах дітей вважає за доцільне усиновлення дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заявницею [PERSON] . ІV. Оцінка суду: суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, надані на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторони заінтересованих осіб та висновки про доцільність усиновлення, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Пунктом 4 частини 2 статті 293 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про усиновлення. Стаття 1 Сімейного кодексу України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно із ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно ч. 3 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. У відповідності до ст. 3, 4, 5, 7 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Як визначено ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст. 6 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 18 вказаної вище Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Як встановлено ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно із ст. 211 СК України, усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років. Усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків (ч. 1 ст. 217 СК України). Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення (ч. 2-6 ст. 217 СК України). Статтею 218 Сімейного кодексу України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2017 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1 - 3 ст. 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. На усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально (ч. 1 ст. 220 СК України). Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24.04.1967 в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. У відповідності до ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Частиною 1 статті 229 СК України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Європейською конвенцією про усиновлення дітей, яку ратифіковано Україною 15.02.2011 передбачено, що компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Так, суд встановив, що заявницею [PERSON] надано докази із дотриманням всіх, передбачених Сімейним кодексом України умов, необхідних для усиновлення дітей. Суд також встановив, що усиновлення малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не суперечить їх інтересам. Також судом встановлено, що заявниця [PERSON] є фізично здоровою та здатною створити для дітей належний матеріально - побутовий рівень життя, бажає усиновити дітей, тобто спроможна забезпечити їм належне виховання та утримання, стабільні та гармонійні умови життя і може бути усиновлювачкою. Малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у судовому засіданні з огляду на їх вік не допитувались, однак у відповідному акті зазначено, що вони надали згоду на влаштування їх у сім`ю заявниці [PERSON] . Про доцільність усиновлення заявницею дітей зазначили і органи опіки та піклування у поданих суду висновках. Як визначено ч. 1 ст. 314 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. Враховуючи викладене вище, на переконання суду є всі законні підстави для усиновлення заявницею дітей. Згідно із ч. 2 ст. 314 ЦПК України, за клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Також, як визначено ст. 233 СК України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, скасовується. Таким чином, дану заява слід задовольнити. V. Розподіл судових витрат: судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника. На підставі викладеного, ст. 1, 3, 4, 5, 7, 207, 211, 217, 218, 220, 223, 225, 229, 231, 232, 234 СК України, п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2017 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 310- 314 ЦПК України та

Outcome: approved