Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] 05 листопада 2026 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить визнати за ним право власності на частки на земельну ділянку площею 4,1449 га, кадастровий номер 0720882800:00:001:0044, що розташована на території Колдеженської сільської ради Луцького району Волинської області, яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який прийняв але не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] . Позовні вимоги позову обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно до складу якого входить спірна земельна ділянка, яку спадкодавець успадкував після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , проте не оформив спадкових прав. Позивач зазначає, що прийняв спадщину належним чином шляхом спільного проживання. Також вказує, що за відповідачем рішенням суду від 17 жовтня 2019 року було визнано право власності на частки спірної земельної ділянки. При зверненні до нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Заяви, клопотання сторін [PERSON] включив у текст позовної заяви клопотання про витребування доказів, а саме спадкової справи після смерті батька [PERSON] . Також 29 грудня 2025 року позивач подав клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати спадкову справу після смерті матері [PERSON] . Процесуальні дії у справі Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 13.11.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з викликом сторін та витребувано докази. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 29.12.2025 року задоволено клопотання позивача, витребувано докази та відкладено підготовче засідання. Позивач в підготовче судове засіданні не з`явився, проте подав заяву у якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак у письмовій заяві до суду від 24 грудня 2025 року просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи ч.3 ст.211 ЦПК України оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , видане 14 серпня грудня 2020 року Ківерцівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.10). Документами про родинні відносини, зокрема свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що позивач є сином спадкодавця [PERSON] (а.с.7). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Олицької селищної ради №63 спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживав з сином [PERSON] , який таким чином прийняв спадщину. Заповіти від імені спадкодавця в сільській раді не освідчувалися (а.с.8). Із копії спадкової справи заведеної Ківерцівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] встановлено, що [PERSON] після смерті батька прийняв спадщину, є спадкоємцями за законом першої черги та оформив свої спадкові права на частину спадкового майна. [PERSON] відмовилася від отримання належної їй частки спадщини, про що написала відповідну заяву 27 листопада 2020 року. Заповіти від імені спадкодавця відсутні. Інші спадкоємці відсутні. Державний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори постановою №733-02-31 від 07.10.2025 року відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на частину земельної ділянки загальною площею 4,1449 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0720882800:00:001:0044, що належить дружині спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті, але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на ім`я спадкодавця (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 02 лютого 2015 року Жорнищенською сільською радою Ківерцівського району Волинської області [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). З копії спадкової справи заведеної приватним нотаріусом Луцького нотаріального округу Грудзевич Т.О. після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги, прийняли спадщину та оформили свої спадкові права на частину спадкового майна. Інші спадкоємці які належним чином прийняли спадщину відсутні. Із витягу з Державного реєстру речових прав №375553647 вбачається, що право власності на частку земельної ділянки площею 4,1449 га, кадастровий номер 0720882800:00:001:0044 на підставі рішення Горохівського районного суду від 17 жовтня 2019 року зареєстроване за [PERSON] відповідачем у справі (а.с.12). Відповідно до рішення Горохівського районного суду від 17 жовтня 2019 року, яке набрало законної сили 19 листопада 1019 року та яке має преюдиційне значення, за [PERSON] в порядку спадкування за законом першої черги визнано право власності на частину земельної ділянки загальною площею 4,1449 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0720882800:00:001:0044, яка залишилася після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.14, 15). Застосоване судом законодавство та висновки суду Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Із досліджених матеріалі справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] , прийняв спадщину належним чином та оформив свої спадкові права на частину спадкового майна. Спадкодавець [PERSON] за життя володів частки земельної ділянки площею 4,1449 га, кадастровий номер 0720882800:00:001:0044, яку успадкував після смерті дружини [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові 350/1850/17 від 31.08.2020, який враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, факт того, що спадкодавець [PERSON] за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті дружини не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищезазначене, відсутність у спадкодавця [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на частку спірної земельної ділянки після смерті дружини [PERSON] не є перешкодою для реалізації позивачем [PERSON] права на оформлення спадщини після смерті батька. Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку у зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті дружини. Виходячи зі встановлених судом фактичних обставин справи, врахувавши визнання позову відповідачем, відсутність із її сторони жодних заперечень, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов є обґрунтованим, доводи позивача знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач не заявив про те, щоб понесені нею судові витрати були стягнуті з відповідача на її користь. Кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивач не бажає відшкодовувати понесені ним судові витрати. Таким чином понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на неї.

Outcome: approved