Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором на суму 93370,68 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог представник позивача покликається на те, що 02 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №4616767, за яким останному надано кредитні кошти зі сплатою процентів за користування коштами. Указаний договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості, яка не погашена та підлягає стягненню в судовому порядку. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву відповідачка не подала. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4616767, який підписано позичальником електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором 75732, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 15000 грн. строком на 360 календарних днів, зі сплатою відсотків 1,50 % в день. Згодом між відповідачем та ТОВ «Лінуера Україна» укладено Додаткову угоду до Договору №4616767 у тій самій формі і у той самий спосіб, що було підписано основний договір. За Додатковою угодою відповідач отримав кошти в сумі 5000 грн. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до договору та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Зазвичай електронні кредитні договори підписуються за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З правового висновку Верховного Суду в справі №524/5556/19 від 12 січня 2021 року вбачається, що «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом та без отримання листа на електронну адресу чи SMS-повідомлення на номер телефону позичальника, відповідно до якого було здійснено вхід на сайт кредитора за допомогою логіна та пароля, кредитний договір не був би укладений, тобто відповідає внутрішній волі позичальника». Кредитор виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит в межах обумовлених сум. Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення», 02.05.2024 о 20:29:08 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 15000 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Також відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення», 02.05.2024 о 21:09:34 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 5000 грн. за реквізитами тієї ж платіжної картки. 24.01.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-02/25 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] , що підтверджується актами приймання-передачі документів до вказаного договору факторингу та свідчить про заміну кредитора у спірних правовідносинах. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачував, чим порушив умови договору. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором №4616767 02.05.2024, станом на 24.01.2025 становить 93370,68 грн., яка складається з 18825 грн. прострочене тіло кредиту, 64545,68 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 10000 грн. пеня, штраф. Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України вбачається, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та наданий час не припинений. А тому вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за порушення грошового зобов`язання в сумі 10000 грн. є безпідставними. Відтак суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» належить стягнути частково заборгованість за кредитним договором №4616767 02.05.2024 у розмірі 83370,68 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог - на 89,28% (83370,68*100: 93370,688), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2162,71 грн. (2422,4*89,28%) покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial