Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням сільської ради було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,02га (кадастровий номер 3222482401:01:003:5010), цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. На підставі даного рішення відповідач [PERSON] уклав 23 грудня 2018 року договір купівлі-продажу та фактично зайняв ділянку більшу, ніж йому виділена. Встановив паркан впритул до р.Горенка приблизно 4,5м, а з іншої сторони виходить за межі с.Горенка із захватом території Оболонського району м.Києва. Спірна земельна ділянка відведена з порушенням земельного законодавства, оскільки знаходиться в прибережній захисній смузі р.Горенка (на відстані 6 метрів від берега), віднесена до земель водного фонду. Рішення сільської ради порушуються його право на користування прибрежною смугою з рекреаційною метою, з метою проходу (проїзду) до власної земельної ділянки. Вказав, що рішення сільської ради є незаконним, а тому укладений в подальшому договір купівлі-продажу земельної ділянки у прибережній захисній смузі також суперечить чинному законодавству та має бути визнаний недійсним в судовому порядку. Просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення Горенської сільської ради щодо відведення у приватну власність земельної ділянки площею 0,02га з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010 на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23 грудня 2015 року земельної ділянки площею 0,02га з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010 на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, посвідченого приватним нотаріусом Потаповим М.Ю., та на підставі якого [PERSON] набув право власності на вказану земельну ділянку. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 20 листопада 2018 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2019 року витребувано з Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області належним чином завірену копію рішення Горенської сільської ради «Про передачу у власність земельної ділянки площею 0,02га, наданої для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010». 15 квітня 2019 року на виконання ухвали суду Горенською сільською радою надано належним чином завірену копію рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14 січня 2015 року належним чином завірену копію рішення Горенської сільської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0200 га, яка розташована в [ADDRESS] з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010, наданої для ведення особистого селянського господарства [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року витребувано у Горенської сільської ради належним чином засвідчені копії матеріалів проекту землеустрою по земельній ділянці площею 0,02 га що знаходиться в с. Горенка, Києво-Святошинського району, Київської області з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010, який був затверджений рішенням Горенської сільської ради від 14 січня 2015 року, та копію рішення від 28 травня 2009 року про розгляд питання землекористування [PERSON] в [ADDRESS] ; та у приватного нотаріуса Потапова Михайла Юрійовича належним чином засвідчені копії договору (б/н) купівлі-продажу від 23 грудня 2015 року та копій документів, на підставі яких він укладався, запис про право в державному реєстрі прав 12708325 03 липня 2019 року Горенською сільською радою надано витребовувані документи. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2019 року витребувано витребувано у Горенської сільської ради належним чином засвідчені копії матеріалів проекту землеустрою по земельній ділянці площею 0,02 га що знаходиться в с. Горенка, Києво-Святошинського району, Київської області з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010, який був затверджений рішенням Горенської сільської ради від 14 січня 2015 року, та копію рішення від 28 травня 2009 року про розгляд питання землекористування [PERSON] в [ADDRESS] ; та витребувано у приватного нотаріуса Потапова Михайла Юрійовича належним чином засвідчені копії договору (б/н) купівлі-продажу від 23 грудня 2015 року та копій документів, на підставі яких він укладався, запис про право в державному реєстрі прав 12708325. 10 грудня 2019 року Головне управління Держгеокадастру у Київській області надано проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0200га з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2020 року витребувано в Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області (адреса місцезнаходження: вул. Євгена Сверстюка, буд. 15, м. Київ, 02002) належним чином засвідчені копію договору купівлі-продажу від 23 грудня 2015 року (серія та номер: 1101) земельної ділянки з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010, що посвідчений приватним нотаріусом Потаповим Михайлом Юрійовичем Київського міського нотаріального округу, де реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-572629532224; індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень -27428806, за яким власником ділянки став [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ; паспорт громадянина України, серія [NUMBER] , виданий 06 травня 1997 року Центральним СВМ ГУ МВС України в Київській області), та належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких він укладався, запис про право в державному реєстрі прав 12708325. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2021 року призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи співпадають координати (в тому числі межа) земельної ділянки [PERSON] ( [ADDRESS] ) зазначені у договорі (б/н) купівлі-продажу від 23 грудня 2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Потаповим Михайло Юрійовичем, якій останній присвоїв номер запису про право в державному реєстрі прав-12708325-3, із координатами (в тому числі межею), зазначеними у рішенні Горенської сільської ради від 14 січня 2015 року (прийнятим на 40-ій сесії 6-го скликання)? чи відповідають розроблена технічна документація на земельну ділянку 0,02 га, що знаходиться в с. Горенка, Києво-Святошинського району, Київської області з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010 та її затвердження вимогам земельного законодавства? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності? чи відповідає фактичний порядок користування [PERSON] ( [ADDRESS] ), земельною ділянкою 0,02 га, що знаходиться в с. Горенка, Києво-Святошинського району, Київської області з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010 правовстановлюючим документам на дану земельну ділянку та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування? чи має місце з боку [PERSON] порушення землекористування, зокрема, порушення меж відповідно до правовстановлюючих документів на земельні ділянки 0,02 га, що знаходиться в с. Горенка, Києво-Святошинського району, Київської області, з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010 та вимог нормативно-правових актів? чи знаходиться: а) земельна ділянка площею 0,02 га, що знаходиться в с. Горенка, Києво-Святошинського району, Київської області, з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010 та б) інша ділянка, що межує з зазначеною вище ділянкою, що обнесені [PERSON] ( [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) парканом,-в межах прибережної смуги та чи відносяться зазначені тут ділянки до земель водного фонду? Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2021 року поновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2023 року призначено судову земельно-технічну експертизу, поставивши перед експертами наступне питання: чи відповідають розроблена технічна документація на земельну ділянку 0,02 га, що знаходиться в селі Горенка, Києво-Святошинського району Київської обл. з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010 та її затвердження вимогам земельного законодавства? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності? чи відповідає фактичний порядок користування [PERSON] \ [ADDRESS] ; індивідуальний облікових номер платника податків: [NUMBER] ) земельною ділянкою 0,02 га, що знаходиться в селі Горенка, Києво-Святошинського району Київської обл. з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010 правовстановлювальним документам на дану земельну ділянку та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування? чи має місце з боку [PERSON] \ [ADDRESS] ; індивідуальний облікових номер платника податків: [NUMBER] ) порушення землекористування, зокрема порушення меж відповідно до правовстановлювальних документів на земельні ділянки 0,02 га, що знаходиться в селі Горенка, Києво- Святошинського району Київської обл. з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010 та вимог нормативно-правових актів? чи знаходиться: а) земельна ділянка площею 0,02 га, що знаходиться в селі Горенка, Києво-Святошинського району Київської обл. з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010 в межах прибережної смуги та чи відносяться зазначені тут ділянки до земель водного фонду? Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2023 року поновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 червня 2023 року цивільну справу направлено для проведення експертизи, провадження зупинено. 21 вересня 2023 року надійшов висновок експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою №7811/23-41 від 08 серпня 2023 року. На підставі розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 вересня 2023 року та протоколу повторного авторозподілу судової справи №369/12811/18 у зв`язку з припинення повноважень судді Кольвальчук Л.М., справу передано до провадження судді Дубас Т.В. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 22 вересня 2023 року справу прийнято до провадження, поновлено провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. На підставі розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області № 646 від 25 червня 2024 року та протоколу повторного авторозподілу судової справи №369/12811/18 у зв`язку з мобілізацією судді Дубас Т.В., справу передано до провадження судді Пінкевич Н.С. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 01 липня 2024 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання на 30 жовтня 2024 року. У судовому засіданні 06 лютого 2025 року до участі у справі залучено Гостомельську селищну військову адміністрацію Київської області у якості співвідповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив позов задоволити. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у задовленні позову. 20 березня 2025 року представник відповідача надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказала, що у позовній заяві не наведено жодного обґрунтування порушення прав позивача. Проект відведення земельної ділянки відповідає вимогам законодавства. Будь-яких прав позивача відповідач [PERSON] не порушував. Будь-яких позовів від органів державної влади до [PERSON] не пред`являлось. Просила відмовити у задоволенні позову як з підстав необґрунтованості, так і з підстав пропуску строку позовної давності. У судове засідання представники Горенської сільської ради Бучанського району Київської області, Гостомельську селищну військову адміністрацію Київської області, представники третіх осіб управління будівництва Оболонської районної у місті Києві районної державної адміністрації, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Потапов Михайло Юрійович не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Причини неявки суду не повідомили. Представники Горенської сільської ради Бучанського району Київської області та управління будівництва Оболонської районної у місті Києві районної державної адміністрації подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до порядку, встановленого в ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. При розгляді справи судом встановлено, що рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 вересня 2014 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0200 га, яка розташована в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства [PERSON] . Інститутом землеустрою право на землю розроблено [PERSON] проєкт землеустрою на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою №7811/23-41 від 08 серпня 2023 року: за результатами дослідження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства площею 0,0200 га в межах [ADDRESS] на відповідність вимогам нормативно-правових та інших актів з питань землеустрою та землекористування за складом, змістом та за правилами оформлення, які могли вплинути на результати заходів передбачених цим проектом, не виявлено. Рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14 січня 2015 року належним чином завірену копію рішення Горенської сільської ради «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0200 га, яка розташована в [ADDRESS] з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010, наданої для ведення особистого селянського господарства [PERSON] . 23 грудня 2015 року укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Потаповим М.Ю. На підставі даного договору [PERSON] став власником спірної земельної ділянки, що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме прав на нерухоме майно №129469047 від 03 липня 2018 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Також відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 3 статті 152 Земельного Кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів. Статтею 155 ЗК України проголошено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною особі земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частиною другою статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Згідно вимог ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. З пояснень сторін вбачається, що між сторонами наявні спори щодо землекористування між сусідніми земельними ділянками в [ADDRESS] та [ADDRESS] . Разом з тим, визначити чи межує спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010 із земельною ділянкою позивача [PERSON] не вбачається за можливе. Також не можливо встановити коли [PERSON] отримав свою земельну ділянку у власність. Тому вирішити питання яким чином спірне рішення сільської ради порушує права позивача і чи порушує не вбачається за можливе встановити. Позивач не надав жодного правовстановлюючого документу, який підтверджував його право власності чи користування землею, не надав. Сам по собі лиш факт неприязних стосунків між сторонами не може ототожнюватись з порушенням прав. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. На підставі поданих сторонами доказів суд приходить до висновку, що [PERSON] скориставшись своїми правами та отримав у встановленому законом порядку земельну ділянку. При розгляді справи позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження існування будь-якого його права на саме цю земельну ділянку. [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про скасування рішень ради, вказував на порушення його права на вільне користування землями, але належних та допустимих доказів того, що відповідачами порушення його права не надав. Крім того, в матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Встановити того, хто виступав продавцем земельної ділянки не можливо. Таким чином, й встановити коло відповідачів також є неможливим. Позивач відповідних клопотань не заявив, доказів не подав. Щодо тверджень про належність земельної ділянки до земель водно фонду. У висновку експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою №7811/23-41 від 08 серпня 2023 року вказано, що Земельна ділянка з кадастровим номером 3222482401:01:003:5010 площею 0,02 га, що знаходиться в с. Горенка, Києво-Святошинського району Київської області знаходиться повністю річки Горенка. При цьому експерт виходив з того, що відсутня документація із землеустрою, якою визначені межі та розміри прибережних захисних смуг водного об`єкту. У рішенні сільської ради зазначено, що земельна ділянка віднесена до категорії земель - землі сільськогосподарського призначення (рішення сільської ради в цій частині не оскаржувалось та судом не перевірялись правомірність його прийняття). І при розгляді справи позивач не витребовував таку документацію, не перевірив чи встановлені прибережні захисні смуги в даному випадку чи не розроблена відповідна документація, відсутня інформація до якої категорії земель віднесена спірна ділянка згідно генерального плану. Тобто висновок експерта в даному випадку є лише припущенням того, що такої межі та розміри не встановлені, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, і позивач має довести порушення оскаржуваними рішеннями цим саме його права, а сільська рада самостійно розпоряджається вільними земельними ділянками. Оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами своїх позовних вимог, прав саме на дану земельну ділянку, тому в задоволенні позову суд відмовляє. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed