Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

03 грудня 2025 позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», в інтересах якого діє представниця Незамай А. Д., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 2121974 від 06.09.2024 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 06.09.2024 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] в електронній формі уклали договір позики № 2121974, відповідно до якого [PERSON] отримав від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» кредит у розмірі 5 800,00 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,01 % в день, шляхом перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , що підтверджується електронною платіжною інструкцією № ccc8d24e-d7bc-492f-ac2a-579d4464d2f2 від 06.09.2024, яка є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 152136 06.09.2024 14:21, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO] або на номер телефону [NUMBER] , який належить відповідачу) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін (п. 29. договору). 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» був укладений договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно акту прийому передачі реєстру боржників № 41 від 24.01.2025 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 сторони уклали цей акт про те, що на виконання п. 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між клієнтом та фактором, ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників № 41 від 24.01.2025 кількістю 4 364, після чого з урахуванням п. 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, від ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» переходять права вимоги заборгованості від боржників і ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. 28.07.2021 була укладена додаткова угода № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, в якій сторони погодили внести зміни до п. 1.3. договору та виклали його в новій редакції а саме: «1.3. клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.», а решта положень договору залишаються без змін та діють у частині, що не суперечить цій додатковій угоді. 13.06.2022 була укладена додаткова угода № 7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, в якій сторони домовились викласти п. 9.1. у новій редакції, відповідно до якої договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік , якщо жодною зі сторін не було направлено письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору. 24.01.2025 була укладена додаткова угода № 47 до договору факторингу № 14/06/21 від 15.06.2021. Відповідно до реєстру боржників № 41 від 24.01.2025 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 792,00 грн, з яких: 5 800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16,82 грн - сума заборгованості за відсотками, 11 600,00 - сума заборгованості за пенею та 1 375,18 грн - сума заборгованості за комісією за надання позики. Загалом позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 18 792,00 грн, а також судові витрати у розмірі 3 028,00 грн сплаченого судового збору. Ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 05.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін на 15 годину 00 хвилин 06 січня 2026 року. Вказане засідання було відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача, наступне судове засідання призначене на 14 годину 30 хвилин 21 січня 2026 року. Позивач та його представник у судові засідання не з`являлися, проте у позовній заяві клопотали розгляд справи здійснювати за їх відсутності. Крім того, позивач повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином був повідомлений про місце, час і дату судових засідань, зокрема, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі, судових повісток (рекомендовані повідомлення поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, на підставі ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та постановити заочне рішення у справі. У зв`язку з неявкою сторін згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Суд установив, що 06.09.2024 [PERSON] за допомогою ІТС товариства (шляхом акцептування оферти), уклав з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики № 2121974 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) про надання споживчого кредиту, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 5 800,00 грн строком на 30 днів з кінцевим терміном повернення 05.10.2024 року, процентна ставка (базова) у день 0,01% (фіксована) з другого дня користування позикою, комісія за надання позики 23,71 % (фіксована), що у грошовому виразі складає 1 375,18 грн, а також за невиконання позичальником умов цього договору позикодавець нарахував пеню у розмірі 5 % за кожен день користування позикою понад встановлений договором строк. До договору додається: додаток № 1 до договору позики (з фіксовано диференційованою процентною ставкою) № 2121974 від 06.09.2024 таблиця обчислення загальної ватості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який підписаний належним чином шляхом накладення одноразового ідентифікатора 142136 [PERSON] 06.09.2024 14:21 (а. с. 10). Суд дійшов висновку про те, що обставина укладення договору позики на умовах повернення позики в кінці строку позики № 2121974 від 06.09.2024 був укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , позаяк він підписаний відповідно до вимог законодавства про електронну комерцію електронним підписом одноразовим ідентифікатором 152136. З боку позикодавця договір позики був підписаний ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за допомогою ЕЦП (а. с. 9). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Наведена позиція висловлена в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 12.01.2021р. по справі № 524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20). Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між первісним кредитором та відповідачкою кредитного договору, шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора, умовою якого було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитного договору, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується відповідними довідками про переказ грошових коштів на картку позичальниці. У п. 5.1. договору визначено, що позичальник ознайомився на сайті https//clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, у тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 7 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами НБУ. Відповідно до п. 5.2. позичальник ознайомився на сайті https//clickcredit.ua/informaciya з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг (TM «MYCREDIT»), в якій визначені умови застосування процентної ставки зі знижкою. У п. 5.3. вказано, що позичальник до моменту підписання договору вивчив його та правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https//clickcredit.ua/informaciya, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Отже, суд уважає встановленою та доведеною належними доказами обставину укладення кредитного договору між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] з дотриманням вимог законодавства щодо укладення договорів в електронній формі та погодження його умов сторонами. Також доведеним суд уважає той факт, що відповідач отримав позику від первісного позичальника - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» у розмірі 5 800 грн, позаяк наведене підтверджується достовірним та достатнім доказом - Довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС», у якій остання підтвердила прийняття до виконання платіжної інструкції від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» про переказ коштів у розмірі 5 800 грн [PERSON], ЕПЗ номер [NUMBER] , та успішно провела відповідну операцію. Власне, цю обставину не заперечив і відповідач. Проаналізувавши розрахунок заборгованості суд дійшов висновку, що первісний кредитор нараховував проценти протягом 30 днів по 05.10.2024 за ставкою 0,01 % у розмірі 0,58 грн за день (5 800 ? 0,01 % = 0,58 грн). Договір позики укладався на 30 днів до 05.10.2024. Суд резюмує, що договір позики № 2121974 не пролонговувався, отже правомірним є стягнення з відповідача процентів за користування позикою у межах строку дії договору, тобто: 0,58 ? 29 = 16,82 грн, що відповідає розрахунку позивача. Крім того, підлягає до стягнення тіло кредиту у розмірі 5 800,00 грн, позаяк із матеріалів справи випливає, що відповідач жодних дій на погашення позики не вчиняв, сам він не надав суду докази на підтвердження протилежного. Також п. 18. договору позики передбачає пеню у розмірі 5 % у день, а саме, якщо сума позики, зазначена в п. 2. договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк позикодавець має право, у випадку невиконання позичальником умов цього договору, нарахувати пеню у розмірі, визначеному п. 2. договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених ЗУ «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 5% за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до п. 18. Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (Розділ доповнено пунктом 18 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022). Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року до 26 березня 2022 року. Аналогічними Законами України воєнний стан продовжувався з 26 березня 2022 року по 25 квітня 2022 року, з 25 квітня 2022 року по 25 травня 2022 року, з 25 травня 2022 року по 23 серпня 2022 року, з 23 серпня 2022 року по 21 листопада 2023 року. з 21 листопада 2022 року по 19 лютого 2023 року, з 19 лютого 2023 року по 20 травня 2023 року та з 20 травня 2023 року по 18 серпня 2023 року, з 18 серпня 2023 року до 14 лютого 2024 року, з 14 лютого 2024 року до 14.05.2024 року, з 14.05.2024 року до 12.08.2024 року, з 12.08.2024 до 10.11.2024, з 10.11.2024 до 08.02.2025, з 08.02.2025 до 09.05.2025, з 09.05.2025 до 07.08.2025, з 07.08.2025 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні ще на 90 діб. Таким чином, суд доходить переконання, що у частині стягнення пені у розмірі 5 % (290,00 грн за кожен день користування позикою у випадку невиконання позичальником умов договору позики, але якщо сума позики, зазначена в п. 2. договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк, з урахуванням обмежень, встановлених ЗУ «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства) з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід відмовити. Також позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь комісії за надання позики у розмірі 23,71 % (фіксована) від суми наданої позики, що у грошовому виразі складає 1375,18 грн. Щодо стягнення з відповідача комісії за надання позики у розмірі 1 375,18 грн (23,71 % від суми позики) суд уважає за необхідне зазначити таке. У п. 2.4. вказано, що комісія за надання позики становить 23,71 % (фіксована) від суми наданої позики (що у грошовому виразі складає 1375,18 грн). Згідно п. 18. договору позики, якщо сума позики, зазначена в п. 2. договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) за ставкою, визначеною п. 2. договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених ЗУ «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тому позовні вимоги у цій частині є підставними. Також на підтвердження перерахування коштів позивач надав довідку № КД-000050419/ТНПП від 04.09.2025 ТОВ ФК «ФІНЕКСПРЕС», який діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказом коштів без відкриття рахунку, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції. Наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 укладеною між компанією та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та завершення наступної платіжної операції: 1) дата 06.09.2024 року; 2) номер платежу ccc8d24e-d7bc-492f-ac2a-579d4464d2f2; 3) сума - 5 800,00 грн; 4) отримувач Окрутний Олександр - ЕПЗ номер [NUMBER] . Оскільки компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються (а. с. 15). Цією довідкою суд має змогу ідентифікувати номер картки, як такий, що дійсно належить [PERSON] , оскільки номер картки [NUMBER] також зазначений у п. 29. договору позики. Позаяк жодних доказів на спростування укладення договору відповідач не надав, належно оцінивши документи, підписані одноразовим ідентифікатором, суд доходить висновку, що обставина укладення договору є доведеною. Не заперечується відповідачем і той факт, що він грошові кошти як кредит отримав. Договір факторингу, яким позивач обґрунтовує належність йому права вимоги до відповідача, укладений відповідно до вимог чинного на момент його укладення цивільного законодавства. 1. Зокрема, відповідно до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 право вимоги переходить від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до фактора - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». 28.07.2021 була укладена додаткова угода № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, в якій сторони погодили внести зміни до п. 1.3. договору та виклали його в новій редакції а саме: «1.3. клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.», а решта положень договору залишаються без змін та діють у частині, що не суперечить цій додатковій угоді. 13.06.2022 була укладена додаткова угода № 7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, в якій сторони домовились викласти п. 9.1. у новій редакції, відповідно до якої договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік , якщо жодною зі сторін не було направлено письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору. 24.01.2025 була укладена додаткова угода № 47 до договору факторингу № 14/06/21 від 15.06.2021. Після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників № 41 від 24.01.2025, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. (п. 1.2. договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. В день коли здійснюється перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно реєстру боржників в електронному виді за формою, наведеною в додатку № 5 до цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 6). Згідно з п. 1.1. цього договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату , а клієнт відступити факторові право грошової вимоги , строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Згідно акту прийому передачі реєстру боржників № 41 від 24.01.2025 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 сторони уклали цей акт про те, що на виконання п. 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між клієнтом та фактором, ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників № 41 від 24.01.2025 кількістю 4 364, після чого з урахуванням п. 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, від ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» переходять права вимоги заборгованості від боржників і ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Обставина щодо правомірного переуступлення права вимоги підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників № 41 від 24.01.2025 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2023 та витягом з реєстру боржників № 41 від 24.01.2025 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до яких ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 792,00 грн, з яких: 5 800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16,82 грн - сума заборгованості за відсотками, 11 600,00 - сума заборгованості за пенею та 1 375,18 грн - сума заборгованості за комісією за надання позики. Отже, право вимоги перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Проаналізувавши договір факторингу та документи, які до нього додаються, суд установив, що право вимоги заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням кредитного договору, дійсно перейшло до позивача, а тому він підставно звернувся до суду. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.03.2021 року у справі №906/1174/18 (провадження №12-1гс21, п. 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Договір відступлення прав вимоги є ідентичним за правовою природою до договору факторингу. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не повернуті, позицію відповідача, який жодних аргументів чи доказів для доведення протилежного не надав, а також вимоги ч. 1 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає, що право позивача на повернення заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підстави заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь заборгованість сукупно у розмірі 18 792,00 грн у зв`язку із порушенням зобов`язань за описаним вище кредитним договором. За статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. У статті 14 зазначеного Закону виснувано: договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за договором позики є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за договором позики банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Після закінчення строків кредитування відповідач грошові кошти не повертав та не сплачував відсотки за користування ними. Таким чином, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за договором позики, укладеним 06.09.2024 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] (договір позики № 2121974). Суд також бере до уваги позицію відповідача, який заяви по суті справи до суду не надавав, жодні обставини, викладені позивачем, не заперечував, свої аргументи не наводив, у судові засідання не з`являвся. Не заявляв також відповідач про застосування строків позовної давності у рамках цивільного спору, що розглядався судом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов висновку, що у цьому випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за договором позики № 2121974 та вважає, що позов підлягає до задоволення частково, шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» сукупно заборгованості 7 192,00 грн, з яких: 5 800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16,82 грн - сума заборгованості за відсотками та 1 375,18 грн - сума заборгованості за комісією за надання позики. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно із ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Щодо стягнення з відповідача 1 514 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме - з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, про що просить позивач, суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України вони не підлягають до стягнення. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України врегаментовує: розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивач не надав доказів на підтвердження вищевказаних витрат, не робив заяву про їх подання після ухвалення судового рішення, а тому суд залишає таку заяву позивача без розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до позовних вимог ціна позову у даній справі становила 18 792,00 грн. Позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 7 192,00 грн, в іншій частині відмовлено. Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні становить 38,27 % ((7 192 ? 18 792) ? 100 % = 38,27 %). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі: 3 028,00 ? 38,27 % = 1 158,82 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial