Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У квітні 2025 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути із відповідача на його користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 110 475,49 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів АТ 3124341. Забезпеченим т.з. за полісом є Renault Fluence д.н. [NUMBER] . 03.09.2018 року на перехресті вулиць Г.України Пацаєва в м. Кропивницький відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого Renault Fluence д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача, та т.з. «Volkswagen Polo», д/н [NUMBER] . Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.08.2023 року встановлено, що відповідача [PERSON] визнано винним та накладено на нього адміністративне стягнення. Позивачем сплачено страхове відшкодування в розмірі 110 475,49 грн., а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати вказану суму в порядку регресу. Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 травня 2025року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, поштою направив до суду клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, правом подачі відзиву не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як вбачається з матеріалів справи, з постанови №404/6722/23 (номер провадження 3/4054/2468/23) Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.08.2023 року, яка набрала законної сили 20.09.2023 року, слідує що [PERSON] , 04.08.2023 року о 19-08 год., керуючи транспортним засобом «Renault Fluence», д/н [NUMBER] , в порушення п.п.2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України, на перехресті вулиць Г.України Пацаєва в м. Кропивницький, був неуважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху, не витримав безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo», д/н [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після чого, [PERSON] залишив місце пригоди, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст.124, 122-4 КУпАП. [PERSON] визнано винним: за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень; за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень. На підставі ст.36 КУпАП остаточно накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень /а.с.4 та зворот/. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільно-правова відповідальність по транспортному засобу Renault Fluence д.н. [NUMBER] застрахована у ПрАТ СГ «ТАС» згідно Полісу № АТ 3124341, строк дії якого до 15.09.2023 року /а.с. 5/. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Polo», д/н [NUMBER] , та заподіяно матеріальних збитків. Власник транспортного засобу звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із повідомленням про ДТП від 07.08.2023 року та заявою про страхове відшкодування від 04.09.2023 року, яка була розглянута, а пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Polo», д/н [NUMBER] внаслідок ДТП визнано страховим випадком /а.с.8-9/. Розрахунок страхового відшкодування було здійснено на підставі наступних документів: протоколу огляду колісного транспортного засобу; ремонтної калькуляції № 15303_11 від 04.09.2023 року; Страхового акту № 17313/11/923 від 07.09.2023 року та розрахунку суми страхового відшкодування /а.с.11-14/. Відповідно до платіжної інструкції № 361255 від 08.09.2023 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатило страхове відшкодування за ремонт «Volkswagen Polo», д/н [NUMBER] /а.с. 15/. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. «в» п.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо: така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону) чи відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, або така особа до проведення зазначеного огляду вжила алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські засоби (лікарські препарати), виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як вбачається із страхового акту № 17313/11/923 від 07.09.2023 року складеного ПрАТ «СГ «ТАС» до виплати по транспортному засобу «Volkswagen Polo», д/н [NUMBER] складає 110 475,49 грн. /а.с. 14/. Згідно платіжної інструкції № 361255 від 08.09.2023 року ПрАТ «СГ «ТАС» сплачено 110 475,49 грн. страхового відшкодування. /а.с. 15/. Тому, враховуючи, що вина відповідача доведена постановою суду, в результаті ДТП було завдано шкоду власнику транспортного засобу «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку з чим ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь потерпілого здійснено страхову виплату, а відтак позовні вимоги про відшкодування витрат в порядку регресу підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). В порядку ст. 141 ЦПК України, стягнути із [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 3 028,00 грн. - сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved