Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

В грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 9197272 від 13.03.2023, яка становить 10 475,00 грн, а також судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн та 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що [PERSON] відповідно до умов вказаного кредитного договору, укладеного у вигляді електронного документа з TOB «Мілоан», підписаного відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав кредит в розмірі 2 500 грн, який зобов`язувався повернути, а також сплатити проценти за користуванням ним та інші платежі, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит у визначеній сумі. Проте, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, а тому у нього перед позикодавцем виникла заборгованість за договором про споживчий кредит № 9197272 від 13.03.2023, яка становить 10 475,00 грн та складається з: 2 500,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 7 500,00 грн - заборгованість за відсотками, 475,00 грн - заборгованість за комісією. 26.07.2023 відповідно до договору відступлення прав вимоги № 101-МЛ TOB «Мілоан» відступило для ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за договором, укладеним з відповідачем, а Товариство набуло таке право вимоги. [PERSON] було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, однак спір вирішено не було, заборгованість за кредитним договором у вище вказаній сумі відповідачем не сплачена, а тому Товариство за захистом своїх прав звернулося до суду. Ухвалою судді від 17.12.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи; задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, які надійшли до суду 31.12.2025. Копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем цінним листом з описом вкладення 05.12.2025. [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалась судом за зареєстрованою адресою місця проживання, конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з довідкою відділення АТ «Укрпошта» від 03.01.2026 про відсутність адресата за вказаною адресою, однак, відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відправлення вважається врученим адресату. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке. Встановлено, що 13.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 9197272, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором V78752, що був надісланий відповідачу на номер телефону [NUMBER] , вказаний ним в договорі, зазначене підтверджується даними кредитного договору, анкети-заяви на кредит № 9197272 та довідки про ідентифікацію (а.с.7-12, 14-15). Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту складає 2 500 грн, строк кредиту 105 днів, дата повернення кредиту відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору - 26.06.2024, строк кредиту складається з пільгового та поточного періодів, пільговий період складає 15 днів (з дати видачі кредиту по 28.03.2023) та поточний період 90 днів (настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду по 26.06.2023). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 28.03.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 26.06.2023 (останнього дня строку кредитування) (п.1.4. кредитного договору). Згідно з п.1.5. договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1 225,00 грн в грошовому виразі та 1637467,00 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати за кредитом за весь строк кредитування складають 7 975,00 грн в грошовому виразі та 1109,00 % річних у процентному значенні (орієнтовна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 10 475,00 грн. Відповідно до п.п.1.5.1. комісія за надання кредиту становить 475 грн, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 750,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 6 750,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (пп.1.5.2, 1.5.3 договору). Відповідно до п.2.1 договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER]. Особливості нарахування процентів, пролонгація пільгового періоду та строку кредитування визначені п.п.2.2., 2.3. договору. Так, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 2 500 грн шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку, що підтверджується платіжним дорученням № 95647382 від 13.03.2023 (а.с.15 зворот) та відомостями листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251219/97462-БТ, відповідно до яких на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку 13.03.2023 було зараховано кошти в сумі 2 500 грн (а.с.45). Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав, кредитні кошти не повернув, відсотків за користування ними та комісії за їх надання не сплатив. За даними відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 9197272 на ім`я [PERSON] та виписки з особового рахунка заборгованість відповідача за вказаним договором не погашена, залишок заборгованості станом на 12.11.2025 складає 10 475,00 грн, в тому числі 2 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 475,00 грн - заборгованість за комісією, 7 500,00 грн - заборгованість за відсотками, які нараховані за період з 14.03.2023 по 26.06.2023 включно (а.с.16, 17). Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», додаткової угоди № 1 до нього, акту приймання-передачі реєстру боржників до вказаного договору факторингу, платіжної інструкції № 72130 від 26.07.2023 про оплату відступлених прав вимог та витягу з реєстру боржників право вимоги за кредитним договором № 9197272 від 13.03.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у розмірі заборгованості 10 475,00 грн, яка складається з 2 500,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 475,00 грн заборгованості за комісією, 7 500,00 грн заборгованості за відсотками (а.с.17 зворот-27). Вирішуючи спір суд виходить із такого. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За положеннями статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів. Як вбачається із матеріалів справи, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, ТОВ «Мілоан» було перераховано на картковий рахунок відповідача кошти в розмірі 2 500 грн. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав та не сплатив грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом в обумовлений договором строк. [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, викладених в позовній заяві обставин належними та допустимими доказами не спростував, власного розрахунку заборгованості не надав. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір відступлення прав вимоги позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів, процентів за користування ними та комісії за їх надання з боржника. За наведених обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача 10 475,00 грн заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. За приписами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). 01 липня 2025 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «Апологет» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107, предметом якого є надання послуг правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва інтересів ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форм власності та інших послуг, необхідних для належного захисту прав і законних інтересів Товариства, вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 (одну) кредитну справу складає 8 000,00 грн (а.с.30 зворот). На підставі вказаного договору повноваження на представництво інтересів Товариства у судах загальної юрисдикції надано адвокату Усенку М.І., що підтверджується ордером на надання правничої допомоги (а.с.31). Відповідно до акту № Д/10767 наданих послуг від 12.11.2025 та детального опису наданих послуг до нього АО «Апологет» надана правнича допомога для Товариства у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9197272 з [PERSON] на суму 8000,00 грн, яка полягала в наданні усної консультації щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, ознайомленні з матеріалами кредитної справи, погодженні правової позиції клієнта, складенні позовної заяви та подання її до суду, на надання вказаної правничої допомоги було затрачено 6 год. 30 хв. (а.с. 31 зворот-32). Відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлено, неспівмірність таких витрат не доведено. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати на правничу допомогу у зазначеному вище розмірі.

Outcome: approved