Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову покликається на те, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] .Після його смерті відкрилася спадщина, на яку позивач має права за заповітом від 06.09.2021,відповідно до якого він все своє майно, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповідає позивачці. 24.02.2022 року коли почалося повномасштабне військове вторгнення росії на територію України, оскільки у позивачки є дочка [PERSON] , [INFO] , задля її безпеки [PERSON] була змушена виїхати за кордон у Польщу. Коли ситуація стабілізувалась вона приїхала до України, маючи намір оформити свої спадкові права, як спадкоємець за заповітом, 31 липня 2023 року звернулася до Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте, їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. У строки, визначені законодавством, із заявою про прийняття спадщини у нотаріальну контору вона не зверталася, так як через повномасштабне військове вторгнення росії на територію України перебула за кордоном, що вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 07.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10.09.2025 року витребувано з Яворівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10.11.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. Представник Новояворівської державної нотаріальної контори в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 19.01.2026, є дата складення повного судового рішення 26.01.2026. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13 грудня 1980 року, вбачається, що [PERSON] , народилася [INFO] в с.Ясниська Яворівського району Львівської області. В графі «батько» значиться [PERSON] , в графі «мати» значиться [PERSON] . Згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16.11.2011 - розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 09 жовтня 2003 року у Бірківській сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №14. Після розірвання шлюбу визначити прізвище дружині [PERSON] . Рішення набрало законної сили 29.11.2011 року. Справа № 2-1727/2011року. Як встановив суд, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 14 рудня 2022 року виконавчим комітетом Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом до майна [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 06.09.2021, з яким заповідач заповідає все своє майно, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті, і на що він за законом матиме право після своєї смерті заповідає [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дуда С.Б. та зареєстрованого за № 473. Із інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.09.2025 встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводились. 31.07.2023 позивач [PERSON] звернулася до Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] . Згідно відповіді Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області №407/01-16 від 31.07.2023 повідомлено [PERSON] що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки не проживала постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та заяву про прийняття спадщини не подавала у визначений законом шестимісячний строк, а тому було рекомендовано звернутися до суду з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269, ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, як встановлено судом, [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем та заяву про прийняття спадщини в строк, передбачений ст. 1270 Цивільного кодексу України, не подала, оскільки перебувала за кордоном, через повномасштабне військове вторгнення росії на територію України, Суд зауважує, що на законодавчому рівні не визначено конкретних причин, які свідчать про поважність пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини, тому вирішуючи даний спір суд вважає, що встановлені обставини свідчать про наявність об`єктивних та істотних труднощів для заявника, яких вона мала для реалізації свого права на отримання спадку за заповітом після смерті батька. Суд зазначає, що з 24.02.2022 р. по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022 відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок №296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку №296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку №296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі №484/3221/17 (провадження №61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі №263/1221/17 (провадження №61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі №642/2539/18-ц (провадження №61-5609св19). Доводи позивача про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини позивачем [PERSON] , суд вважає такими, які заслуговують на увагу, причини пропущення строку для прийняття спадщини є поважними і такими, що могли перешкодити їй своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому вважає необхідним надати строк для подання заяви про прийняття спадщини на один місяць з дня набрання рішенням законної сили, вважаючи саме такий термін достатнім для звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно клопотання [PERSON] судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved