Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

АТ «Таскомбанк» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву мотивує тим, що 02 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №6405497793. Зазначає, що 06.07.2021 право вимоги за Кредитним договором №6405497793 було відступлено на підставі Договору факторингу №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року. Зауважує, що загальна сума заборгованості відповідача станом на 01.05.2025 за Кредитним договором №6405497793 становить 77 501.15 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за Кредитним договором №6405497793 в розмірі 77 501,15 грн., та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому у прохальній частині позовної заяви просить у випадку неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 02 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №6405497793. Як стверджує представник позивача, 07.10.2016 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено Договір факторингу № ТАСЦФР-10-2016, на підставі якого 06.07.2021 право вимоги до відповідача за Кредитним договором №6405497793 перейшло до позивача. За такого, на переконання представника позивача, АТ «Таскомбанк», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості в розмірі 77 501.15 грн., що узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Із ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одночасно, суд зазначає, що незрозумілим є той факт, яким чином право вимоги за Кредитним договором №405497793, який був укладений 02.07.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] , перейшло до АТ «Таскомбанк», оскільки Договір факторингу № ТАСЦФР-10-2016 був укладений 07.10.2016. Тобто, Договір факторингу № ТАСЦФР-10-2016 був укладений значно раніше, ніж відповідач уклав Кредитний договір №6405497793, додаткових угод щодо продовження терміну дії даного Договору факторингу суду позивачем не надано. Суд також приймає до уваги той факт, що доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу стороною позивача не надано. За такого, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №6405497793від 02 липня 2021 року. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що було представником позивача не надано належних доказів на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та до задоволення не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача, тому суд вважає за необхідне покласти витрати, пов`язані із розглядом справи на позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed