Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Гураш М.В., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з відповідачем вона перебуває у шлюбних відносинах з 09.03.2024 року. Від шлюбу з відповідачем народилася донька, яка на теперішній час є малолітньою: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. На протязі останнього часу відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] від шлюбу, хоча має таку можливість, оскільки проходить військову службу в Збройних Силах України, зокрема на даний час у військовій частині [NUMBER] , де отримує заробітну плату, однак кошти витрачає на свої особисті потреби. Позивач на даний час не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 21.10.2024 року по [INFO] . Будь-яких інших доходів, в тому числі від ведення підсобного господарства не має, також підприємницькою діяльністю не займається, свого житла та земельної ділянки також не має, її скрутне матеріальне становище потребує від відповідача не тільки коштів на утримання неповнолітньої дочки від шлюбу, а й коштів на її утримання як дружини до досягнення дочкою [PERSON] [INFO] трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення їх донькою [PERSON] трирічного віку та судові витрати, пов`язані з оплатою на професійну правничу допомогу адвоката. Ухвалою суду від 19 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Гураш М.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав частково, враховуючи, що на утриманні відповідача знаходяться двоє неповнолітніх дітей, тому зменшує позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення їх донькою [PERSON] трирічного віку. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої, позовні вимоги визнав повністю, не заперечує щодо їх задоволення, розгляд справи проводити без його присутності (а.с.28). Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що з 09.03.2024 року позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої батьком зазначено відповідача [PERSON] (а.с.8). Згідно витягів про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №2024/003640731 від 12.04.2024 та №2024/011651650 від 26.09.2024 Надвірнянської територіальної громади, а також відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за №1085118 від 11 грудня 2025, виданим адміністратором УНАП Надвірнянської міської ради, малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-5,10). На даний час позивач [PERSON] не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 21.10.2024 року по [INFO] , що підтверджується довідкою за №ІФФ/100/Дв-499/14.2-25 від 10 грудня 2025 року виданою ТзОВ «Газорозподільні мережі України» (а.с.17). Будь-яких інших доходів, в тому числі від ведення підсобного господарства позивач не має, підприємницькою діяльністю не займається, свого житла та земельної ділянки не має, її родина перебуває у скрутному матеріальному становищі. Дані обставини стверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача разом з неповнолітньою дочкою за №1230 від 12 грудня 2025 року, складеним депутатом Надвірнянської міської ради Пекарським Т.М. (а.с.9). До спірних правовідносин суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Подавши докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу, а також поганого стану здоров`я. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законник підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище сторін. Враховуючи наведене, виходячи з того, що малолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка перебуває у декретній відпустці, про що свідчать долучені до матеріалів справи докази, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, а також те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає його донька, якій не виповнилося три роки, оскільки він молода, фізично здорова людина, проходить військову службу в Збройних Силах України, зокрема на даний час у військовій частині [NUMBER] , де отримує заробітну плату (доказів протилежного суду не надано), відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дружини, з урахуванням зменшених позовних вимог в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення їх донькою [PERSON] трирічного віку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню на користь держави з відповідача, однак з урахуванням того, що відповідач визнав позовні вимоги, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з нього підлягає стягненню в дохід держави 50 відсотків судового збору, який мав бути сплачений при поданні позову, тобто 605, 60 грн.Іншу частину судового збору у розмірі 605,60 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн. позивач надав суду: ордер від 16.12.2025 року, договір про надання правничої допомоги № 158 від 16.12.2025, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Гурашем М.В., квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 74997104 від 16.12.2025 (а.с. 13-15). Оскільки позивачем [PERSON] надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення нею витрат на правову допомогу у сумі 3000,00 грн, суд прийшов до висновку, що понесені позивачем витрати є розумними, доцільними та співмірними виходячи із складності та категорії справи, тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу на зазначену суму. На підставі викладеного,

Outcome: approved