Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

15.10.2025 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся позивач до Синельниківського районного споживчого товариства про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття заборони на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер і позивач прийняла та оформила спадщину в порядку спадкування за законом на житловий будинок за адресою : [ADDRESS] , після смерті чоловіка. Однак при оформленні спадщини приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Монич М.Ю. повідомив, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис №61540663 від 05.12.2006 року про заборону на нерухоме майно, а тому у неї виникнуть проблеми при розпорядженні майном. У 1965 році колишній власник майна [PERSON] дійсно отримав від Синельниківської райспоживспілки позичку, яка була повністю повернута. Однак докази повернення грошових коштів у позивачки відсутні, оскільки вона не брала позичку і навіть не проживала на той час в будинку, не була власником і взагалі не знала цю людину. Накладене обтяження на належний позивачці житловий будинок не було скасовано. У зв`язку з накладеною забороною відчуження житлового будинку позивач позбавлена можливості реалізувати своє право власника будинку, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 20.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 19.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Так, судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя серія НКА №610554 за реєстровим №819, виданий 18.09.2025 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю. та свідоцтва про право на спадщину серії НКА №610555 за реєстровим №820, виданий 18.09.2025 року, виданого приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю., належить житловий будинок садибного типу, розташованого за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.12). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав, 05.12.2006 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю. була накладена заборона на нерухоме майно, а саме житловий будинок садибного типу, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі повідомлення б/н, виданого 14.04.1965 року Синельниківською райспоживспілкою, 1 Синельниківська ДНК ( а.с.13). Відповідно до довідки Синельниківського районного споживчого товариства №17 від 17.10.2025 року, на сьогоднішній день претензій матеріального характеру у Синельниківського РайСТ щодо погашення позики громадянина [PERSON] , наданої в 1965 році не має ( а.с.25). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 5 Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що наявністю в Єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про обтяження майна, порушується право власності позивача, а тому його право підлягає судовому захисту у спосіб, визначений законом, а саме : ст. 34 Закону України "Про нотаріат"- шляхом зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна. Відповідно до п. 9 ч. 1ст. 34 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1, 2ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 5ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Пункт 5 ч. 2ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Згідно з п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5,нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. Таким чином, накладення заборони на нерухоме майно та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна протягом 60 років, за відсутності виконавчого провадження, обмежує права позивача як власника та позбавляє можливості в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися належним йому майном, що є неприпустимим. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна, яке належить позивачу, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved