Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

09.07.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНИ» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 6380760 від 18.02.2023 року у загальному розмірі 23 484,60 грн та судові витрати. У обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.02.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 6380760 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року, (далі Правила) та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту складає 4 500,00 грн (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів, дата повернення кредиту (13.02.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 4 500 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 4 500,00 грн, а також за відсотками в сумі 6 268,50 грн. 29.09.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу №25.09/2023-Ф, за яким позивач отримав право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №6380760 від 18.02.2023. Після набуття права вимоги позивачем було нараховано також відсотки за 142 календарних дні, з 25.09.2023 до 13.02.2024, в межах строку договору, за ставкою 1,99%, в сумі 12 716,10 грн: 4 500,00 х 1,99% х 142 календарних дні. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 23 484,60 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 500,00 грн, та відсотками в сумі 18 984,60 грн. Крім того просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, які складаються з суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом, а саме, 2 422,40 грн, та витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження та призначено справу до розгляду по суті вимог. Крім того, вказаною ухвалою суду від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" витребувано докази. 09.09.2025 року від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до суду надійшла відповідь на виконання ухвали суду. Позивач у своїй позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі його представника, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судові засідання, призначені на 13.10.2025, 01.12.2025 та 16.01.2026, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом отримання судових повісток в електронному кабінеті в системі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Виклик відповідача в судові засідання також було здійснено шляхом розміщення оголошеньна офіційному сайті Судової влади. Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов від нього на адресу суду не надходив. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. У відповідності з нормами ст.280 ЦПК України, справу розглянуто без участі відповідача при заочному розгляді справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18.02.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №6380760 про надання споживчого кредиту, за умовами якого кредитодавець на умовах, встановлених Договором, надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з пунктами 1.3. - 1.5. Договором сума кредиту (загальний розмір) складає 4 500,00 грн.; тип кредиту - кредит; строк кредиту - 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів; детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку, вказаного в п. 1.4. Знижена процентна ставка 1,89% в день, за умови, якщо споживач до 28.02.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Згідно з п. 1.6. Договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п.2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Згідно п.2.2. Договору сума кредиту перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 18.02.2023 або 19.02.2023. За Додатком №1 до Договору визначено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та зазначено, що якщо позичальником не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені у Графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з чим будуть мати наступні значення: сума платежу за розрахунковий період складе 36 738,00грн; проценти за користування кредитом складуть 32 238,00грн; реальна річна процентна ставка складе -75218,24 % річних; загальна вартість кредиту складе 36 738,00 грн. Крім того, 05.01.2023 року сторонами було підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про споживчий кредит. Судом встановлено, що Договір про надання споживчого кредиту, Додаток №1 до нього та Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором С6505. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір було вчинено в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно ЦПК України. Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» за вих.№20231011-1 від 10.10.2023 року та листа ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» за вих. № 745/24 від 28.11.2024 року, 18.02.2023 року від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на картку, маска [NUMBER] було успішно перераховано кошти в сумі 4 500,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - е6ba2218-0еc0-4ca5-9502-ae5906b4338c. Крім того, згідно інформації, наданої на виконання ухвали суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком емітовано картку № [NUMBER] . Платіж від 18.02.2023 року в сумі 4 500,00 грн був зарахований на вказаний картковий рахунок, однак оскільки його проведено не по реквізитам, а через платіжну систему, у банку відсутня інформація, щодо призначення платежу. Відповідно до картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) №6380760 від 18.02.2023, складеної ТОВ «АВЕНТУС Україна», позичальник: [PERSON] , загальна заборгованість становить: 10 768,50грн, з яких: основний борг 4 500,00грн, проценти 6 268,50 грн. Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 25.09.2023 року між «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» як клієнтом, був укладений Договір факторингу №25.09/23-Ф, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з п. 1.2. Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Факт відступлення права вимоги підтверджується: копією договору факторингу №25.09.2023 №25.09/2023-Ф, актом прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді за Договором факторингу від 25.09.2023 №25.09/2023-Ф, актом прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу від 25.09.2023 №25.09/2023-Ф, витягом з реєстру боржників (Додаток №1 до Договору факторингу № 25.09.2023 №25.09/2023-Ф) від 25.09.2023 року. Згідно витягу з реєстру боржників, який є додатком №1 до Договору факторингу №25.09.2023-Ф від 25.09.2023 року, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №6380760 щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу 4 500,00грн, заборгованості за відсотками в сумі 6 268,50грн. Після набуття права вимоги позивачем було нараховано також відсотки за 142 календарних дні, з 25.09.2023 до 13.02.2024, в межах строку договору за ставкою 1,99% - 4 500,00 х 1,99% х 142 календарних днів = 12 716,10грн. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту ні позивачу, ні первісному кредитору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у загальній сумі 23 484,60 грн, тому, вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, який набув права вимоги за кредитним договором №6380760 від 18.02.2023 року на підставі договору факторингу № 25.09/2023-Ф від 25.09.2023 року. Щодо вимоги позивача про проведення стягнень з відповідача в порядку частин 10, 11 статті 265 ЦПК України, суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Згідно із ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Зазначені норми кореспондують із ч. 11 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", за приписами якої якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. Однак, вищевказані дії є правом суду, а не його обов`язком, і мають вирішуватись у конкретній справі з урахуванням обставин, що мають істотне значення, зокрема майнового стану відповідача, та на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, на що звернуто увагу й Великою Палатою Верховного Суду у п.129-130 Постанови від 05.06.2024 в справі № 910/14524/22. Умова в судовому рішенні про нарахування на майбутнє одночасно пені та відсотків без обмеження у часі перетворить такий судовий акт на кабальний, оскільки навіть у разі об`єктивної неможливості боржника виконати це судове рішення припинити нарахування на майбутнє відповідних пені та відсотків буде неможливо (п.126 Постанови). Крім того у п. 132-135 цієї постанови ВП ВС зазначила, що можливість нарахування пені або відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог). Тобто якщо суд в рішенні по суті спору не стягував пеню або ж відсотки, то не може бути зазначено й про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення суду. Нарахування пені або відсотків у порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України, ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є й підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Тобто це ті самі відсотки чи пеня, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені правові норми не визначають якоїсь іншої особливої правової природи відсотків чи пені, які нараховуються до моменту виконання судового рішення. Тож правила наведених норм процесуального права можна застосовувати для продовження на майбутнє нарахування будь-яких відсотків (як за правомірне користування чужими грошовими коштами, так і за неправомірне користування ними) або пені, які розраховуються за методикою, що враховує фактор часу, що передбачені законодавством або договором і які суд вирішив стягнути з боржника на користь кредитора за невиконання певного зобов`язання. Відтак передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних охоплюються приписами ч. 10 ст. 238 ГПК України (ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України), якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу. Разом з цим, згідно з пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Тому, з огляду на викладене вище, вимога позивача в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України про зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання судового рішення, нараховувати на суму боргу інфляційні втрати і 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за відповідними формулами, є безпідставною і задоволеню не підлягає. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2422,40 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд виходить з такого. У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року, заявку №9241 від 19.05.2025 року на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, свідоцтво про права на зайняття адвокатською діяльністю, ордер, рахунок на оплату №9241-16/06-2025 від 16.06.2025 року, відповідно до якого загальна вартість виконаних адвокатом робіт становить 10 000,00 грн, акт №9241 від 16.06.2025 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року. Проте суд враховуючи малозначність справи, та розгляд її в спрощеному позовному провадженні без участі сторін у судовому засіданні, тому вбачає необхідним стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу з огляду на співмірність з обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову у розмірі 3 000,00 грн.

Outcome: partial