Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

І. Стислий виклад вимог заявника Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті своєї матері [PERSON] . Заяву обґрунтовує тим, що її мати померла [INFO] у м. Енергодарі Запорізької області, яке наразі є тимчасово окупованою територією України. Оскільки свідоцтво про смерть матері не відповідає вимогам чинного законодавства України, вона не має змоги прийняти спадщину, тому просить суд встановити факт смерті матері для подальшого отримання свідоцтва про смерть та реалізації спадкових прав. ІІ. Заяви (клопотання) та пояснення учасників справи До суду заявник, представник заінтересованої особи не з`явилися, будучі повідомленими у встановлений цивільним процесуальним законом спосіб про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв або клопотань учасники справи суду окремо не спрямували. ІІІ. Процесуальні дії у справі 20.01.2026 ухвалою суду відкрите провадження у даній справі, призначено судове засідання на 21.01.2026. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст виниклих правовідносин Судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.5-15). 10.09.2022 у м. Сімферополі видане свідоцтво про смерть « [PERSON] » серії [NUMBER] , відповідно до якого остання померла [INFO] у м. Енергодарі Запорізької області (а.с.19). На підтвердження смерті [PERSON] лікарнею м. Енергодара видане лікарське свідоцтво про смерть №155 від 01.09.2022 та Довідка про причину смерті від 01.09.2022, у яких датою смерті [PERSON] вказано [INFO] ; причиною смерті: інфаркт головного мозку (а.с.16-17). Також на підтвердження смерті матері заявником надані фотознімки з місця поховання, де відображені відомості про поховану особу « [PERSON] , [INFO] ». V. Оцінка суду Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За нормою, викладеною у абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 №1064. Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Також позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п.п.13,18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, свідоцтво про смерть, лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті не створюють правових наслідків, але в той самий час містять фактичні дані відповідно до ст.76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Суд враховує положення ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно з якими будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Встановлення факту смерті необхідно заявникові для оформлення реєстрації смерті у встановленому законом порядку та реалізації спадкових прав. За таких обставин, проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] померла [INFO] у м. Енергодарі Запорізької області, підтверджений, та у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником у заяві. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved