Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

У квітні 2025 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області до [PERSON] , про стягнення надмірно виплаченої допомоги. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 квітня 2025 року матеріали позовної заяви було направлено до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області. 24 червня 2025 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області до [PERSON] , про стягнення надмірно виплаченої допомоги. Справу згідно автоматизованої системи «Д-3» було розподілено до провадження судді Бойка О.М. В позовних вимогах позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (код ЄДРПОУ 25953161) надмірну виплачену допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.05.2022 р. по 31.05.2023 р. у сумі 24500,00 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що [PERSON] 09.01.2015 року звернулась до Управління соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області з заявою про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житло-комунальних послуг. Відповідач є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України та стала на облік в управлінні. Механізм надання щомісячної адресної допомоги ВПО на момент виникнення спірних правовідносин регламентував «Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505. Згідно довідки від 30.12.2014 року №1427011393 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] разом з [PERSON] перемістилися з тимчасово окупованої території: [ADDRESS] на територію: [ADDRESS] . Згідно довідки від 18.07.2016 року №1427031340 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання [ADDRESS] . Згідно довідки від 18.07.2016 року №1427031341 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Згідно довідки від 30.05.2018 року №31341 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Допомога переміщеним особам на проживання була призначена УСЗН Покровської міської ради Донецької області з 09.01.2015р. по 08.07.2015р. у розмірі 1326 грн., з 09.07.2015р. по 08.01.2016р. у розмірі 1326 грн., з 9.07.2015 по 31.12.2015р. у розмірі 1326 грн, з 18.12.2015 по 29.12.2015р. у розмірі 1326 грн., з 04.02.2016 по 03.08.2016р. у розмірі 1326 грн., з 04.08.2016 по 03.02.2017р. у розмірі 1326 грн., з 06.02.2017 по 05.08.2017р. у розмірі 1326 грн., з 07.08.2017 по 06.02.2018р. у розмірі 1326 грн., з 07.02.2018 по 06.08.2017р. у розмірі 1442 грн., з 16.08.2018 по 15.02.2019р. у розмірі 1442 грн., з 16.02.2019 по 15.08.2019р. у розмірі 1442 грн., з 16.08.2019 по 15.02.2020р. у розмірі 1442 грн., з 16.02.2018 по 15.08.2020р. у розмірі 1442 грн., з 16.08.2020 по 15.02.2021р. у розмірі 1442 грн., з 16.02.2021 по 28.02.2021р. у розмірі 1442 грн., з 01.03.2021 по 30.04.2021р. у розмірі 1442 грн., з 01.05.2021 по 31.05.2021р. у розмірі 1442 грн., з 01.06.2021 по 31.07.2021р. у розмірі 1442 грн., з 01.06.2021 по 30.09.2021р. у розмірі 1442 грн., з 01.10.2021 по 31.10.2021р. у розмірі 1442 грн., з 01.11.2021 по 31.01.2022р. у розмірі 1442 грн., з 01.02.2022 по 30.04.2022р. у розмірі 1442 грн., з 01.04.2022 по 30.09.2022р. у розмірі 1442 грн.. До березня 2022 року відповідач отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 «Про деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо перемішеним особам та визнано також, що втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 01.01.2014 № 505, і відповідно до Порядку № 332 допомога на проживання призначалась автоматично особам, які станом на 01.03.2022 отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови КМУ від 01.10.2014 № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» до яких, зокрема, належала [PERSON] , яка станом на 01.03.2022 отримувала допомогу відповідно до Порядку № 505, у зв`язку з чим їй було призначено допомогу у розмірі, встановленому Порядком № 332, а саме 4000 гривень з квітня 2022 року. Відповідно до службової записки завідувача сектора виплат відділу прийняття рішень та соціальних виплат від 11.07.2023 року, при перевірці списків сформованих за липень 2023 року було виявлено, що в електронній особовій справі №1419997053 в програмі ЄІССС була призупинена дія рішення про призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам [PERSON] , в результаті сума допомоги не нарахована. Було з`ясовано, що таке призупинення було здійснене Правобережним УСЗН ДМР в зв`язку з виявленням подвійної виплати допомоги ВПО доньці [PERSON] [PERSON] , яка одночасно отримувала допомогу як заявник в Правобережному УСЗН ДМР та в складі сім`ї УСЗН Покровської МР. 23.06.2023 року УСЗН Покровської міської ради Донецької області було направлено листи до Лівобережного УСЗН Дніпровської міської ради та Правобережного УСЗН Дніпровської міської ради щодо виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Лівобережного УСЗН ДМР від 05.07.2023 року, [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб як внутрішньо переміщена особа з 23.04.2022 року по 14.12.2022 року. [PERSON] виплачено допомогу з березня 2022 року по грудень 2022 року у розмірі 2000 грн. щомісячно. Виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам припинено з 01.01.2023 року у зв`язку з перебуванням на обліку з 14.12.2022 року у Правобережному УСЗН ДМР. Відповідно до листа Правобережного УСЗН ДМР від 27.06.2023 року, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та отримує допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до ПКМУ від 20.03.2022 №332 з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року у розмірі 2000 грн. щомісячно. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце були належним чином повідомленні. Просили справу слухати за їх відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення позову з огляду на наступне. Судом фактично встановлено, що [PERSON] 09.01.2015 року звернулась до Управління соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області з заявою про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житло-комунальних послуг. Відповідач є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України та стала на облік в управлінні. Механізм надання щомісячної адресної допомоги ВПО на момент виникнення спірних правовідносин регламентував «Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505. Відповідно до пункту 2 Порядку 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням по місяць взяття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Згідно довідки від 30.12.2014 року №1427011393 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] разом з [PERSON] перемістилися з тимчасово окупованої території: [ADDRESS] на територію: [ADDRESS] . Згідно довідки від 18.07.2016 року №1427031340 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання [ADDRESS] . Згідно довідки від 18.07.2016 року №1427031341 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Згідно довідки від 30.05.2018 року №31341 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Допомога переміщеним особам на проживання була призначена УСЗН Покровської міської ради Донецької області з 09.01.2015р. по 08.07.2015р. у розмірі 1326 грн., з 09.07.2015р. по 08.01.2016р. у розмірі 1326 грн., з 9.07.2015 по 31.12.2015р. у розмірі 1326 грн, з 18.12.2015 по 29.12.2015р. у розмірі 1326 грн., з 04.02.2016 по 03.08.2016р. у розмірі 1326 грн., з 04.08.2016 по 03.02.2017р. у розмірі 1326 грн., з 06.02.2017 по 05.08.2017р. у розмірі 1326 грн., з 07.08.2017 по 06.02.2018р. у розмірі 1326 грн., з 07.02.2018 по 06.08.2017р. у розмірі 1442 грн., з 16.08.2018 по 15.02.2019р. у розмірі 1442 грн., з 16.02.2019 по 15.08.2019р. у розмірі 1442 грн., з 16.08.2019 по 15.02.2020р. у розмірі 1442 грн., з 16.02.2018 по 15.08.2020р. у розмірі 1442 грн., з 16.08.2020 по 15.02.2021р. у розмірі 1442 грн., з 16.02.2021 по 28.02.2021р. у розмірі 1442 грн., з 01.03.2021 по 30.04.2021р. у розмірі 1442 грн., з 01.05.2021 по 31.05.2021р. у розмірі 1442 грн., з 01.06.2021 по 31.07.2021р. у розмірі 1442 грн., з 01.06.2021 по 30.09.2021р. у розмірі 1442 грн., з 01.10.2021 по 31.10.2021р. у розмірі 1442 грн., з 01.11.2021 по 31.01.2022р. у розмірі 1442 грн., з 01.02.2022 по 30.04.2022р. у розмірі 1442 грн., з 01.04.2022 по 30.09.2022р. у розмірі 1442 грн.. До березня 2022 року відповідач отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 «Про деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо перемішеним особам та визнано також, що втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 01.01.2014 № 505, і відповідно до Порядку № 332 допомога на проживання призначалась автоматично особам, які станом на 01.03.2022 отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови КМУ від 01.10.2014 № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» до яких, зокрема, належала [PERSON] , яка станом на 01.03.2022 отримувала допомогу відповідно до Порядку № 505, у зв`язку з чим їй було призначено допомогу у розмірі, встановленому Порядком № 332, а саме 4000 гривень з квітня 2022 року. Відповідно до службової записки завідувача сектора виплат відділу прийняття рішень та соціальних виплат від 11.07.2023 року, при перевірці списків сформованих за липень 2023 року було виявлено, що в електронній особовій справі №1419997053 в програмі ЄІССС була призупинена дія рішення про призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам [PERSON] , в результаті сума допомоги не нарахована. Було з`ясовано, що таке призупинення було здійснене Правобережним УСЗН ДМР в зв`язку з виявленням подвійної виплати допомоги ВПО доньці [PERSON] [PERSON] , яка одночасно отримувала допомогу як заявник в Правобережному УСЗН ДМР та в складі сім`ї УСЗН Покровської МР. 23.06.2023 року УСЗН Покровської міської ради Донецької області було направлено листи до Лівобережного УСЗН Дніпровської міської ради та Правобережного УСЗН Дніпровської міської ради щодо виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Лівобережного УСЗН ДМР від 05.07.2023 року, [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб як внутрішньо переміщена особа з 23.04.2022 року по 14.12.2022 року. [PERSON] виплачено допомогу з березня 2022 року по грудень 2022 року у розмірі 2000 грн. щомісячно. Виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам припинено з 01.01.2023 року у зв`язку з перебуванням на обліку з 14.12.2022 року у Правобережному УСЗН ДМР. Відповідно до листа Правобережного УСЗН ДМР від 27.06.2023 року, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та отримує допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до ПКМУ від 20.03.2022 №332 з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року у розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідно до п.9. Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг. Якщо у отримувачів, яким призначено допомогу, відбулися зміни, які впливають на право на отримання допомоги, розмір допомоги перераховується з місяця, що настає за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженої особи або згідно з інформацією, наданою компетентним органом, та/або за результатами проведеної додаткової перевірки рекомендацій, наданих Мінфіном, відповідно до Закону України Про верифікацію та моніторинг державних виплат. Таку заяву уповноважена особа має право надіслати з використанням поштового або електронного зв`язку органу соціального захисту населення, уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг. [PERSON] не повідомила УСЗН Покровської міської ради про зміни які вплинули на її право на отримання даної допомоги. Відповідно до п.23 Порядку, для підтвердження актуальності права уповноваженої особи та отримувачів на продовження отримання допомоги Мінсоцполітики щомісяця забезпечує передачу Мінфіну засобами електронної інформаційної взаємодії інформації отримувачів для проведення поточної верифікації відповідно до Закону України Про верифікацію та моніторинг державних виплат. За результатами проведеної верифікації отримувачів Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем Мінсоцполітики із використанням функціоналу Єдиної системи. Відповідно п.24 Порядку, у разі успішного проходження верифікації інформації отримувачів допомога продовжується автоматично із використанням функціоналу Єдиної системи. У разі виявлення невідповідності вимогам цього Порядку за результатами верифікації та відомостей, відображених в Єдиній системі, в Єдиній системі формується відповідний статус із зазначенням критеріїв, наведених у пунктах 7, 7-1 і 8 цього Порядку, які порушено. За наявності технічної можливості інформація про підстави відмови у призначенні/ продовженні виплати допомоги та порядок оскарження рішення повідомляється уповноваженій особі або отримувачам із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи, засобами мобільного зв`язку або органу соціального захисту населення, який призначає допомогу на проживання. Відповідно до верифікації соціальних виплат було виявлено, що довідка внутрішньо переміщеної особи [PERSON] скасована 23.04.2022 року, але виплати проводились на картковий рахунок її матері [PERSON] . [PERSON] одночасно отримувала допомогу ВПО в складі сім`ї в УСЗН Покровської МР, з 23.04.2022 року в Лівобережному УСЗН ДМР, а з 01.01.2023 року в Правобережному УСЗН ДМР. Виходячи з обставин, відповідач знала про обставини, що можуть вплинути на отримання нею щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та не повідомила УСЗН про них, що є зловживанням з її боку. Відповідно п.29 Порядку, у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Згідно ПКМУ №332 від 20.03.2022 року «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», відповідно виявленого факту було винесено рішення начальника управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області від 06.09.2023 р. призупинити виплату з 01.06.2023 р. Згідно наданої заяви [PERSON] від 11.07.2023 року, вона просила утримувати надмірно виплачену суму допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.03.2022 по 30.04.2022р. в розмірі 4000 грн. по 100% щомісячної суми призначеної допомоги їй допомоги до повного погашення переплати. Згідно наданої заяви [PERSON] від 11.07.2023 року, вона просила утримувати надмірно виплачену суму допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.05.2022 по 30.06.2023р. в розмірі 28000 грн. по 100% щомісячної суми призначеної допомоги їй допомоги до повного погашення переплати. Спеціалістом з управління 06.09.2023 року було надіслано відповідачу лист з повідомлення про необхідність повернення неправомірно отриманих коштів. Згідно виписки з рахунків від 17.12.2023 року, [PERSON] в рахунок погашення боргу [PERSON] було погашено 1000,00 грн., 16.02.2024 року - погашено 500,00 грн. Спеціалістом з управління 10.01.2025 р. було надіслано відповідачу лист з повідомлення про необхідність повернення надмірно виплачених коштів. Переплата за період з 01.05.2022 року по 31.05.2023 року складає 26000,00 грн. Самостійно було повернуто на рахунок УСЗН 1500,00 грн., залишок переплати станом на 10.01.2025 року складає 24500,00 грн. На теперішній час щодо повернення надмірно виплачених сум допомоги ніхто не звертався. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України , не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Не відшкодування відповідачем надміру отриманих коштів призводить до необґрунтованого їх використання, несвоєчасної виплати допомог іншим громадянам, тим самим приносить збитки державним інтересам. Згідно частини 1 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. У відповідності зі статтею 119 Бюджетного кодексу України нецільове використання бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет); напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми або в порядку використання бюджетних коштів(включаючи порядок та умови надання субвенцій). У разі неможливості добровільного повернення надмірно виплаченої допомоги, грошові кошти стягуються у судовому порядку. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов?язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці. зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, заява №38722/02). Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, могла би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Чого при розгляді цієї цивільної справи здійснено не було. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, надані до неї докази та посилання на докази, прослухавши ствердження сторін по справі, вважає, що позовні вимоги задовольнити. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Отже, на підставі вищезазначеного, та

Outcome: approved