Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Адвокат Денега Д.М. 15.09.2025 в інтересах позивача [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який було укладено 10.11.1991 року та у якому спільних неповнолітніх дітей не має. Позивач вказав, що підставою для розірвання шлюбу є те, що у сторін відсутні спільні інтереси, вони люди різних характерів та поглядів на життя. Сторони тривалий час, зокрема більше двох років не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому сімейне життя між ними не складається. Вважає, що шлюб між ними існує формально, а тому просить його розірвати. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавала. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Денега Д.М. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача в суд надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі із 10 листопада 1991 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 23.05.2025 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У даному шлюбі у сторін неповнолітніх дітей не має. Із поданого позову судом з`ясовано, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного, стали чужими людьми. Сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. Позивач не бажає перебувати у шлюбі із відповідачкою. Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частини третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За таких обставин, суд вважає, що шлюб слід розірвати так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки порушує його особисті права та законні інтереси. На підставі наведеного та

Outcome: approved