Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Габуєва Г.Ю., звернувся до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , укладений 06.06.2008, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 191. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.06.2008 сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Наразі шлюбні відносини у сторін припинені, вони не ведуть спільного господарства та не проживають разом, а відтак позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, у зв`язку з чим просить його розірвати. Ухвалою судді від 24.12.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 21.01.2026. 06.01.2026 від представника відповідача адвоката Мазур Олени Сергіївни надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] визнала позовні вимоги позивача та просила їх задовольнити. Крім того, просила суд залишити відповідачці прізвище « [PERSON] », а також залишити неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , проживати з матір`ю [PERSON] . Розгляд справи просила проводити без участі відповідачки та її представника. 07.01.2026 від представника позивача адвоката Габуєва Г.Ю. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, представник позивача вважає вимогу відповідачки, щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з [PERSON] передчасною, а посилання відповідачки на те, що у позовній заяві позивач зазначив, що між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання дитини такими, що не відповідає дійсності. У судове засідання сторони по справі не з`явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без виклику осіб, у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до відзиву на позовну заяву від 06.01.2026 представник відповідачки просив розгляд справи проводити за відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи та ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 06.06.2008, актовий запис № 191, у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 19.12.2019 Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Зі змісту позову убачається, що сторони фактично припинили подружні відносини, через відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на те, що відповідач у своїй заяві визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. Щодо заявленої у відзиві на позовну заяву вимоги відповідачки [PERSON] , про вирішення питання щодо залишення дитини проживати разом з нею, то суд зазначає, що відповідачем не можуть буди заявлені вказані вимоги в межах зазначеного цивільного провадження, оскільки не вона є позивачем у даному провадженні. Крім того, за наявності спору між сторонами, щодо визначення місця проживання дитини, будь-яка з сторін може звернутися до суду з відповідною позовною заявою, в порядку цивільного судочинства, з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів. Питання розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому судом не вирішувалося. На підставі викладеного,

Outcome: approved