Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 08.10.2025 року позивач звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 08.06.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №4719055 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов?язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов?язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 29500 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 08.06.2024 року по 03.06.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,525 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано під час укладання Договору.ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов?язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 29500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «99154». За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4719055 від 08.06.2024 року у період з 08.06.2024 року по 27.02.2025 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 79402,04 грн. 27.02.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 27/02/2025 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Отже, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за договором. Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до Позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», ані на рахунки первісного кредитора. Фактично таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором № 4719055 від 08.06.2024 року загальною сумою 133702,96 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 22392,13 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 79402,04 грн. 29500 грн * 1,5 % = 335,88195 грн* 95 календарних дні = 31908,78525 грн. відсотки нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Тому, просять стягнути з [PERSON] , заборгованість, в розмірі - 133702 сто тридцять три тисячі сімсот дві) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок, сплачений судовий збір, у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок, та витрати на правову допомогу, у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. 05.12.2025 року від представника відповідача, адвоката Репало О.О., надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що ознайомившись зі змістом даної заяви, вважає вимоги позивача щодо стягнення нарахованих процентів, штрафів/неустойки, а також вимоги щодо нарахування інфляційних втрат і 3% річних такими, що суперечать закону з огляду на наступне. Пунктом 1.4.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору. Даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 4719055 від 08.06.2024 року у період з 08.06.2024 року по 27.02.2025 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 79402,04 грн. Невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.02.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 27/02/2025 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників, який є додатком №1 до договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 р., розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором № 4719055 про надання споживчого кредиту від 08.06.2024 року за 95 календарних днів (28.02.2025 - 02.06.2025), фактор уступив певну частину грошової вимоги і, як наслідок, основна сума боргу зменшилась з 29500 грн. до 22392,13 грн. Враховуючи зазначене, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4719055 від 08.06.2024 року. Загальна сума заборгованості склала 116544,17 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 22392,13 грн., заборгованість за процентами 79402,04 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 14750 грн. Станом на дату укладання договору факторингу від 27.02.2025 року № 27/02/2025 строк дії договору № 4719055 від 08.06.2024 року не закінчився. А тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 27.02.2025 року донараховано відсотки за 95 календарних днів: 22392,13 грн. * 1,5 % = 335,88195 грн. * 95 календарних днів = 31 908,78525 грн. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4719055 від 08.06.2024 року загальною сумою 133 702,96 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 22392,13 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 79402,04 грн, нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» - 31908,78525 грн. Зазначає, що положення укладеного договору в частині встановлення денної процентної ставки в розмірі 1,5% за один день користування кредитними коштами, то зазначене не відповідає вимогам закону в силу наступного. Оскільки договір № 4719055 укладено 08.06.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,5 % є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» та не може застосовуватись судом при вирішенні даного спору. Договір укладено 08.06.2024 зі ставкою 1,5%. Проте з 23.08.2024 набув чинності 3-й етап обмежень згідно з п. 17 Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», який обмежує ставку до 1% на день. Первинний кредитор, закладаючи в договорі ставку 1,5% на строк до 2025 року, діяв недобросовісно, намагаючись обійти майбутні законодавчі обмеження. Така поведінка суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності і тому дане положення договору слід визнати нікчемним. Тому, просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання: [ADDRESS] , заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22392,13 грн., відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Українські фінансові операції», інтереси якого представляє Дідух Є.О., в частині стягнення процентів за денною ставкою у розмірі 1,5%, штрафів/неустойки, інфляційних втрат і 3% річних. 08.12.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому посилається на те, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на вебсайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано. Відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача, а не суду. Відповідачем не надано доказів повного та належного виконання зобов`язань за Договором № 4719055 від 08.06.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Позивач просить Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області звернути увагу на постанову Вінницького апеляційного суду від 23.10.2025 року в справі № 131/803/25, яка відповідає критеріям подібності справі № 346/5145/25. Отже, встановлений сторонами розмір відповідальності не суперечить принципам справедливості, розумності та добросовісності, а є наслідком договірної свободи сторін, гарантованої ст. 627 Цивільного кодексу України, та спрямований на стимулювання належного виконання зобов`язань. У зв`язку з цим підстав для зменшення розміру відсотків суд апеляційної інстанції не вбачає. АТ «ПРИВАТ БАНК» листом від 27.11.2025 повідомило, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). По рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) було зарахування коштів на суму 29500 грн., від 08.06.2024 року. Тому, просить задовольнити позовні вимоги. 11.12.2025 року від представника відповідача, адвоката Репало О.О., надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому посилається на те, що сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Водночас, включення до договору умов, які є несправедливими та суперечать закону, свідчить про недобросовісну поведінку саме позивача. Водночас представник позивача в більшості оперує загальними нормами, але не описує спеціальних, які є більш вузькими і саме вони підлягають застосуванню в цій справі. Отже, вимога позивача про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Зазначає, що встановлений сторонами договору розмір відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення є несправедливим у розумінні положень статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», порушує принципи розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків. Оскільки договір № 4719055 укладено 08.06.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,5 % є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та не може застосовуватись судом при вирішенні даного спору. Виходячи з того, що положення договору про денну ставку у розмірі 1,5 % слід визнати нікчемним, тому в даному випадку слід застосувати приписи ч. 1 ст. 1048 ЦК України в частині розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Тому, просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22392,13 грн., відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Українські фінансові операції», інтереси якого представляє [PERSON] , в частині стягнення процентів за денною ставкою у розмірі 1,5%, штрафів/неустойки, інфляційних втрат і 3% річних, та зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з [PERSON] , в розмірі - 2500 гривень. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 09.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі без виклику сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 08.06.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №4719055 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 29500 грн. (а.с. 26-45), що підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту (а.с. 33-35), копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 47-49). Відповідно до копії Листа № 1-0603 від 06.03.2025 року, ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року. Відповідно до вказаного договору було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта: 08.06.2024 року на суму 29500 грн., номер картки: [NUMBER] , номер транзакції, в системі iPay.ua 419529907 (а.с. 58). Згідно з копією Розрахунку заборгованості за Договором №4719055 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.06.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, внаслідок невиконання відповідачем обов`язків, передбачених вказаним договором, виникла заборгованість, у розмірі 54 300 грн. 73 коп., яка складається з: 22392 грн. 13 коп. заборгованість за тілом кредиту; 31908 грн. 60 коп. заборгованість за процентами (а.с. 73-74). Відповідно до копії Розрахунку заборгованості за Договором №4719055 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.06.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, внаслідок невиконання відповідачем обов`язків, передбачених вказаним договором, станом на 27.02.2025 року, виникла заборгованість, у розмірі 127594 грн. 17 коп., (а.с. 75-79). Згідно з копією Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ», укладено вказаний договір, відповідно до умов якого: Фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (а.с. 83-88). ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». Згідно з ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини. У разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, суд доходить висновку, що будь який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. V. Оцінка суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Умовами Договору № 4719055 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.06.2024 року передбачені наступні істотні умови кредитування: Сума кредиту 29 500 грн. Процентна ставка 1, 50 % за один день користування кредитом. З умовами угоди відповідач ознайомлений, про що свідчить її електронно-цифровий підпис. Через невиконання відповідачем умов договору виникла заборгованість в розмірі 133702 грн. 96 коп., яка складається з: 22392 грн. 13 коп. заборгованість за кредитом; 79402 грн. 04 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 31908 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Вказана заборгованість підтверджується розрахунком. Враховуючи, що відповідач за договором кредиту не виконує взяті на себе зобов`язання, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за договором позики. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що розмір нарахованих позивачем відсотків суперечить частині 5статті 8 Закону України «Про споживче кредитування`з огляду на таке. Відповідно до частини 5статті 8 Закону України «Про споживче кредитування`максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування`доповнено частиною п`ятоюЗаконом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року. Однак, положення частини 5статті 8 Закону України «Про споживче кредитування`щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно. Пунктом 17Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування`передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинностіЗаконом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг`максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг`дія пункту 5 розділу Iцього Законупоширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір про надання споживчого кредиту укладено 08.06.2024, отже у даному випадку обмеження щодо відсоткової ставки не застосовуються. Крім того згідно частин 1, 2статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів"(в редакції, чинній на момент укладення договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно пункту 5 частини 3статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів"несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак, умови кредитного договору не можна уважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленомустаттею 627 ЦК України. Відповідач погодила розмір процентів, підписуючи кредитний договір на визначених у ньому умовах. Окрім цього, аналіз умов договору дозволяє зробити висновок, що сторони погодили процентні ставки за правомірне користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. VI. Судові витрати. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Щодо витрат на правничу допомогу, суд, враховуючи складність справи та що справа розглядалася за правила спрощеного позовного провадження без виклику сторін, враховуючи розмір позовних вимог, застосувавши критерії розумності та співмірності, доходить висновку, що з відповідача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 6 000грн. На підставі наведеного та ст. ст. 207, 625, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054,

Outcome: approved