Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до Індустріального районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань, посилаючись на наступне. 19.12.2024 [PERSON] уклав з АТ «А-Банк» кредитний договір № ABH0CT155101734621545154 щодо надання кредиту в розмірі 5900 грн. строком на 36 місяців - до 18.12.2027, зі сплатою процентів у розмірі 85 % щорічно. АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого станом на 12.11.2025 утворилася заборгованість в сумі 10413,18 грн., яка складається з наступного: 5870,33 грн. - заборгованість за кредитом; 4060,90 грн. - заборгованість по відсоткам, заборгованість за пенею у розмірі 481,95 грн. 1.2. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. 1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до заяви про надання послуги «Швидка готівка» від 19.12.2024, підписаної відповідачем, останній звернувся до АТ «А-Банк» з заявою та просив надати йому в АТ «А-БАНК» кредит за Послугою «Швидка готівка» на умовах, зазначених нижче. Згідно з заявою № ABH0CT155101734621545154 вид кредиту Кредит на споживчі потреби, мета отримання кредиту Кредит строковий, сума кредиту 5900 грн., строк кредиту 36 місяців, процентна ставка (фіксована) 85 % на рік; номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5169155122699315; розмір щомісячного платежу 461,52 грн. Згідно з п. 12. заяви випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Ця заява складена в електронній формі та підписується Клієнтом цифровим власноручним підписом або удосконаленим електронним підписом у мобільному додатку ABank24 при підтвердженні оформлення кредиту. Згідно з меморіальним ордером № TR.42860824.60724.65455 вiд 19.12.2024 АТ «А-Банк» перерахувало [PERSON] суму в розмірі 5900 грн., призначення платежу: видача кредиту згідно договору №ABH0CT155101734621545154 від 19/12/2024. Згідно з меморіальним ордером № TR.42860824.60725.65455 вiд 19.12.2024 АТ «А-Банк» перерахувало [PERSON] суму в розмірі 5900 грн., призначення платежу: видача кредиту згідно договору згідно договору №ABH0CT155101734621545154 від 19/12/2024. 2.2. З розрахунку заборгованості за договором, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , вбачається, що станом на 12.11.2025 загальний залишок заборгованості за тілом кредиту складає 5870,33 грн., загальний залишок заборгованості за процентами складає 4060,90 грн., пеня 481,95 грн., а загальна заборгованість складає 10413,18 грн. З вищевказаного розрахунку також видно, що банк визнає факт сплати відповідачем в рахунок погашення кредиту одного платежу на суму 356,87 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 3.2. Згідно з п. 18. Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 3.3. Частина 4 статті 124 Конституції України визначає, що законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. У ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» вказано, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. 3.3. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що, визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. У постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 539/402/24 вказано, що кредитодавець не набув право на дострокове повернення споживчого кредиту у повному обсязі, строк виплати якого ще не настав, однак з позичальника на користь банку підлягала стягненню прострочена заборгованість, яка виникла на час звернення банку до суду з цим позовом. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Позивачем було надано докази того, що відповідач [PERSON] уклав кредитний договір та отримав суму кредиту. Позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості відповідача, з якого вбачається, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання з виплати кредиту. Разом з тим, з умов кредитного договору та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, видно, що сторони погодили строк кредитування 36 місяців, тобто з 19.12.2024 до 18.12.2027. Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача про повернення всіх кредитних коштів, які мали бути сплачені до 18.12.2027 (кредит та частину відсотків за користування кредитом), заявлені в суді достроково. На такі вимоги розповсюджуються правила ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкового повідомлення кредитодавцем у письмовій формі споживача про затримку повернення платежів із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. В даному випадку до суду не було надано доказів того, що відповідач в порядку ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» отримав повідомлення про вимогу або саму вимогу щодо погашення заборгованості. Отже, в даному випадку позивач не дотримався обов`язкового досудового порядку дострокового стягнення суми всіх кредитних коштів з відповідачки згідно з ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим слід відмовити у задоволенні вимог про дострокове стягнення з відповідача тих кредитних коштів, які підлягали сплаті після звернення позивача до суду з цим позовом, тобто після 11.12.2025. 4.2. Разом з тим, вимоги про стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, які підлягали сплаті станом на день звернення позивача до суду 11.12.2025, слід задовольнити з урахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 22 жовтня 2025 року у справі № 539/402/24, оскільки строк платежу за цими коштами настав у відповідності до таблиці та був прострочений відповідачем. Позивач звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» 11.12.2025. З графіку таблиці, видно, що станом на 11.12.2025 відповідач мав сплатити 601,16 грн. тіла кредиту (5900 грн. в колонці 5 мінус всі платежі з колонки 5, які йдуть починаючи з 19.12.2025 і далі). Також, відповідач мав сплатити 4475,56 грн. відсотків. (10715,26 грн. в колонці 6 мінус всі платежі з колонки 6, які йдуть з 19.12.2025 і далі). З розрахунку заборгованості видно, що відповідач сплатив в рахунок погашення кредиту 356,87 грн. (колонки «сплачено загально»). Статтею 534 ЦК України визначена черговість виконання грошового зобов`язання, згідно якої у разі достатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором, зокрема, в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; в другу чергу виплачуються проценти і неустойка; в третю чергу сплачується основна сума боргу. Отже, станом на день подачі цього позову до суду відповідач мав сплатити заборгованість у загальній сумі 5076,72 грн. (601,16 грн. тіла кредиту + 4475,56 грн. відсотків). Однак, із суми відсотків слід відрахувати на підставі статті 534 ЦК України сплачену суму 356,87 грн. 4.3. У зв`язку із вищенаведеним слід задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 601,16 грн. суми заборгованості за кредитом та 4060,90 грн. суми заборгованості за відсотками (в межах позовних вимог, оскільки позивач просив стягнути лише 4060,90 грн заборгованості за відсотками). Стосовно пені у розмірі 481,95 грн. суд зазначає, що вказаний розмір коштів не підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Україниу період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Всього з відповідача на користь позивача слід стягнути 4180,11 грн. У задоволенні іншої частини вимог слід відмовити. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 13.11.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (задоволено 40,14% вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 972,35 грн. (2422,40 х 0,4069).

Outcome: partial