Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви 26.12.2025 ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 21 941 грн 04 коп., а також судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 20.11.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 13 334 грн зі сплатою 0,9951 % в день та кінцевим строком повернення кредитних коштів до 12.02.2025. Кредитодавець належним чином виконав умови договору, надавши кредитні кошти у розмірі та порядку, передбаченому договором. За договором факторингу позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 121 941 грн 04 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 334 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 7 806 грн 04 коп.; комісія за надання кредиту в розмірі 501 грн; штрафні санкції (пеня, штраф) в розмірі 300 грн, яку позивач просить стягнути на його користь. Доводи сторін у справі Позивач просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У відзиві на позов відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість. Зазначив, що у період дії воєнного стану в Україні у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (виконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%, а встановлена денна процентна ставка у кредитному договорі перевищує встановлені законом максимальні розміри майже в 2 рази. Також відповідач вважає, що позивачем допущено нарахування та списання комісії за надання кредиту, які є незаконними з підстав того, що встановлена у договорі комісія не є платою за користування кредитом, а сукупною послугою за обслуговування кредитної заборгованості (плата за надання кредиту), при цьому встановивши у договорі сплату такої комісії, кредитор не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. Отже, кредитор нарахував, а боржник сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме компенсацію сукупних послуг, що є незаконним. У відповіді на відзив позивач просив задовольнити позов у повному обсязі, зазначив, що відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача. Заборгованість за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісія за надання кредиту та штрафні санкції (пеня, штраф) нараховані відповідно до умов договору, є обґрунтованими, а тому підлягають стягненню з відповідача. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 20.11.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 161185, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 13 334 грн зі сплатою 0,9951 % в день та кінцевим строком повернення кредитних коштів до 12.02.2025 (а.с. 19). Так, відповідно до п. 2.2.1 кредитного договору сума кредиту становить 13 334 грн, яка надається не пізніше наступного дня після укладення цього договору, у наступному порядку: у розмірі 2 439 грн 04 коп. - для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 156262 від 08.10.2024, укладеним з кредитодавцем; у розмірі 7 561 грн 46 коп. на банківський рахунок позичальника; у розмірі 3 333 грн 50 коп. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісію, нараховану згідно п. 2.5. індивідуальної частини (а.с. 20). Цього ж дня, ТОВ «ФК «Кредіплюс» перерахувало на рахунок [PERSON] кредитні кошти в розмірі 7 561 грн 46 коп. (а.с. 77). Доказів щодо перерахування кредитних коштів саме в розмірі 13 334 грн матеріали справи не містять. 16.04.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 60, 62, 92). Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 121 941 грн 04 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 334 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 7 806 грн 04 коп.; комісія за надання кредиту в розмірі 501 грн; штрафні санкції (пеня, штраф) в розмірі 300 грн (а.с. 17, 18). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 2.2.1 кредитного договору сума кредиту становить 13 334 грн, яка надається не пізніше наступного дня після укладення цього договору, у наступному порядку: у розмірі 2 439 грн 04 коп. - для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 156262 від 08.10.2024, укладеним з кредитодавцем; у розмірі 7 561 грн 46 коп. на банківський рахунок позичальника; у розмірі 3 333 грн 50 коп. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісію, нараховану згідно п. 2.5. індивідуальної частини (а.с. 20). Однак, фактично відповідач отримав у позику кредитні кошти в розмірі 7 561 грн 46 коп., що підтверджується листом АТ «Універсал Банк» від 06.01.2026 (а.с. 77). Інших належних доказів (квитанції, касові ордери, чеки) на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів саме в розмірі 13 334 грн, позивачем не надано. Таким чином позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають частковому задоволенню в розмірі 7 561 грн 46 коп. Щодо вимоги про стягнення процентів за користування кредитом Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц). Згідно п. 2.2.1 кредитного договору сума кредиту становить 13 334 грн, яка надається не пізніше наступного дня після укладення цього договору, у наступному порядку: у розмірі 2 439 грн 04 коп. - для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 156262 від 08.10.2024, укладеним з кредитодавцем; у розмірі 7 561 грн 46 коп. на банківський рахунок позичальника; у розмірі 3 333 грн 50 коп. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісію, нараховану згідно п. 2.5. індивідуальної частини (а.с. 20). Однак, фактично відповідач отримав у позику кредитні кошти в розмірі 7 561 грн 46 коп., тому саме виходячи із цієї суми кредиту підлягають нарахування проценти за користування кредитом (а.с. 77). Так, згідно із пунктами 2.2.1, 2.6., 2.7.1. кредитного договору від 20.11.2024 відповідач отримав кредитні кошти зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,9951 % в день та строком користування кредитними коштами 84 дні, тобто до 12.02.2025 (а.с. 19). Отже, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитом в розмірі 6 320 грн 50 коп. (7 561 грн 46 коп. х 0,9951 % в день х 84 календарні дні). Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню. Разом із тим, посилання відповідача у відзиві на позов про те, що у порушення вимоги ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» розмір денної процентної ставки у зазначеному кредитному договорі перевищує 1% в день, не заслуговують на увагу, оскільки згідно із п. 2.7.1. кредитного договору розмір процентної ставки становить 0,9951% в день (а.с. 20 зворот). Щодо вимоги про стягнення комісії за надання кредиту Згідно із п. 2.5. кредитного договору складає 3 333 грн 50 коп., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника, або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1 цієї індивідуальної частини кредитного договору. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено (а.с. 20). При цьому, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію (пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо) (п. 31.18. Постанови Верховного Суду від 13.07.2022 № 496/3134/19). Отже позовні вимоги про стягнення про стягнення комісії за надання кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом із тим, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій (пеня, штраф) в розмірі 300 грн необхідно відмовити, оскільки відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Висновки за результатами розгляду позовної заяви За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджуються належними і допустимими доказами, а тому підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Указаний критерій застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у зазначеній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 2500 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial