Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

09.01.2026 року представник відповідача Мельник А.О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі мотивуючи свої вимоги наступним. Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області відмовлено у задоволенні позовної заяви [PERSON] до КП «Віньковецький комунсервіс» про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У суді відповідача представляв адвокат Клюка В.Ф. на підставі договору від 14.04.2025 року та підприємство понесло витрати на правничу допомогу у сумі 10000 грн. Представник відповідача просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з [PERSON] на користь КП «Віньковецький комунсервіс» витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. 19.01.2026 року представник відповідача Мельник А.О. подав письмову заяву, у якій просить судове засідання провести за відсутності представника КП «Віньковецький комунсервіс», заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підтримує повністю та просить її задовільнити. 19.01.2026 року представником позивача Побережною І.В. подане клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката посилаючись на норми ч. 3 ст. 136 ЦПК України. Так, позивач відноситься до соціально вразливої категорії осіб, оскільки звільнена з роботи і фактично втратила єдине джерело доходу. Також на утриманні позивача перебуває малолітня дитина 2018 року народження, яка потребує щоденного фінансового забезпечення, зокрема витрат на харчування, одяг, медичне обслуговування та навчальні потреби. Крім того, вартість виконаних представником відповідача робіт є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України, не є співмірними зі складністю справи. Тому на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 133, ч.ч. 1, 3, 5 ст. 136 ЦПК України представник позивача просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2000 грн. У цьому ж клопотанні представник позивача просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника. Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 08.01.2026 року у задоволенні позовної заяви [PERSON] до комунального підприємства «Віньковецький комунсервіс» про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено у повному обсязі. Також у судовому засіданні, до закінчення судових дебатів, представник відповідача Клюка В.Ф. заявив, шо на протязі п`яти днів після ухвалення рішення відповідачем будуть подані докази витрат на професійну правничу допомогу. Тому при ухваленні рішення суд не здійснював розподіл вказаних витрат. 09.01.2026 року представник відповідача Мельник А.О. надав на адресу суду: Договір щодо надання правничої допомоги від 14.04.2025 року; Акт № 1 від 08.01.2026 року приймання-передачі наданої правничої допомоги (послуг) до Договору про надання правової (правничої) допомоги; Звіт про надану правничу допомогу, який є додатком № 1 до Акту № 1 до Договору про надання правничої допомоги. Професійну правничу допомогу у справі відповідачу надавав адвокат Клюка Володимир Федорович, що підтверджується Договором про надання правничої допомоги № від 14.04.2025 року та ордером серія ВХ № 1091037 від 16.04.2025 року. Згідно п. 4.1. Договору про надання правничої допомоги від 14.04.2025 року за роботу, виконану адвокатом, замовник сплачує кошти в сумі 10000 грн після виконання робіт та надання звіту, тобто гонорар адвоката є фіксованим. Із Звіту про надану правничу допомогу вбачається, що адвокатом Клюка В.Ф. в межах Договору надано правничу допомогу, яка полягає у наступному: аналіз позовної заяви та первинних документів - 1 год., що становить 1000 грн; підготовка відзиву до суду - 2 год., що становить 2000 грн; представництво інтересів замовника у судових засіданнях на суму 7000 грн. Згідно Акту № 1 від 08.01.2026 року адвокат Клюка В.Ф. надав відповідачеві правничу допомогу, визначену у Договорі про надання правничої допомоги, на суму 10000 грн, перелік якої та вартість зазначена у Звіті про надану правничу допомогу, який є додатком № 1 до Акту № 1. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката можуть бути: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу, уповноваженого на надання безоплатної правової допомоги. Верховний суд у своїй постанові від 28.12.2020 р. у справі № 640/18402/19 сформував правовий висновок за яким розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником Позивача. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15 ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного суду від 07.07.2021 р. у справі № 910/12876/19). Витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Дана правова позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що вказано у ч. 6 ст. 137 ЦПК України. Представником позивача Побережною І.В. подано клопотання про зменшення розміру судових витрат через скрутне матеріальне становище позивача, яка втратила роботу, та наявність на її утриманні малолітньої дитини, а також через завищення вартості робіт. Суд не погоджується з доводами представника позивача Побережної І.В. про те, що вартість витрат на правничу допомогу є завищеною, оскільки гонорар адвоката є фіксованим і відповідає реальним цінам на такі послуги. Але суд погоджується з доводами представника позивача про скрутне матеріальне становище позивача та враховує наявність малолітньої дитини, і вважає, що виходячи з критерію розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу та конкретних обставин справи, враховуючи суть даного спору та складність справи, вважає, що відповідно до ст.ст. 136, 141 ЦПК України розмір понесених відповідачем у справі витрат на професійну правничу допомогу у Віньковецькому районному суді Хмельницької області, необхідно зменшити до 5000 грн, а отже заява представника відповідача Мельника А.О. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial