Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

[PERSON] , в особі представника, адвоката Живаги Олександра Васильовича звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Макарівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до складу якої, увійшли три земельні ділянки: для ОБЖ площею 0,2500 га, для ОСГ площею 0,1600 га та площею 0,1700 га, які розташовані на території Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла його дружина (мати позивача) [PERSON] , так як вона проживала разом із чоловіком, тому фактично вступила в управління та володіння належним померлому майном, а саме, земельними ділянками обробляла їх та забезпечувала зберігання правовстановлюючих документів. Однак в силу різних життєвих обставин [PERSON] свої спадкові права на земельні ділянки не оформила та не отримала Свідоцтво про право на спадкове майно. [PERSON] померла [INFO] . У визначений законодавством строк позивач звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадкового майна, однак, нотаріус надав роз`яснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на спадкове майно. Крім того, у свідоцтві про народження позивача мати записана як « [PERSON] » та виправлено на « [PERSON] », у свідоцтві про смерть записано « [PERSON] » тому рекомендував звернутися до суду. Макарівський районний суд Київської області позовні вимоги [PERSON] задовольнив, визнав право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок та дві земельні ділянки. Однак, через банальну неуважність позивачем не було поставлено питання про визнання за ним права власності на спадкове майно, яке належало безпосередньо [PERSON] , а саме: земельна ділянка площею 3.5356 га із кадастровим номером 3222784600:06:002:0086, призначення для ведення особистого селянського господарства. Суд ухвалою від 08 вересня 2025 року позов [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 30 жовтня 2025 року. Встановив відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче судове засідання відкладено на 24 листопада 2025 року. Суд ухвалою від 24 листопада 2025 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15 січня 2026 року, яке відкладено на 26 січня 2026 року. Від представника позивача, адвоката Живаги О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи своїм процесуальним правом подати відзив, заперечення чи пояснення не скористався. У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Макарівський районний суд Київської області рішенням від 06 травня 2025 року у справі № 370/570/25 за позовом [PERSON] до Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області задовольнив позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно та встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановив факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Визнав за [PERSON] право власності на належне йому спадкове майно за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: - житловий будинок з відповідною кількістю надвірних будівель та господарських споруд по [ADDRESS] , житловий будинок (А) загальною площею 85,4 м2, житловою площею 52,5 м2; (а) веранда; (Б) сарай; (В) вбиральня; № 1-2 огорожа; - земельну ділянку площею 0,2500 га, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, із кадастровим номером 3222784601:01:004:0033; - земельну ділянку площею 0,1600 га, що призначена для ведення підсобного селянського господарства, із кадастровим номером 3222784601:01:004:0032; - земельну ділянку площею 0,1700 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, із кадастровим номером 3222784601:01:004:0034. Рішення суду набрало законної сили 06 червня 2025 року. Рішення суду від 06 травня 2025 року набрав законної сили. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 Цивільного процесуального кодексу України). Зокрема, суд встановив, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Разом з ним на день смерті проживала та була зареєстрована його дружина, мати позивача [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшли три земельні ділянки - для ОЖБ площею 0,2500 га та для ОСГ площею 0,1600 га, та площею 0,1700 га, яку фактично прийняла його дружина [PERSON] , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Однак за життя на своє ім`я спадщину не оформила. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, власником якого вона являється, а також трьох земельних ділянок, які вона успадкувала однак не оформила після смерті чоловіка (батька позивача). Позивач у визначений шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Однак Макарівська державна нотаріальна контора листом від 20.08.2024 повідомила позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері на житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та невідповідність запису імені померлої [PERSON] у свідоцтві про її смерть та у свідоцтві про народження позивача. Як зазначив позивач, через неуважність ним не було поставлено питання про визнання права власності на земельна ділянка площею 3.5356 га, кадастровий номер 3222784600:06:002:0086, призначення для ведення особистого селянського господарства, яка належала його матері [PERSON] . Відповідно до копії державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 408142 від 10 травня 2008 року та Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6801507702025 від 22 серпня 2025 року земельна ділянка загальною площею 3,5356 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222784600:06:002:0086, розташована на території Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області належить на праві власності [PERSON] (розпорядження Макарівської райдержадміністрації від 29 лютого 2008 року № 1075). Із спадкової справи № 66/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що [PERSON] відмовилась від спадщини, яка залишилася після смерті матері [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П. 06 грудня 2012 року серії ВТА № 632434. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів (статті 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно із статтями 15-16 Цивільного кодексу України, кожна особа має прав на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права. Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (частини перша, друга статті 1268 Цивільного кодексу України). За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 Цивільного кодексу України). Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (пункт 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Статтею 392 Цивільного кодекс України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи викладені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити у повному обсязі. Судові витрати з відповідача не стягуються за клопотанням позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved