Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 439665-КС-001 про надання кредиту від 12.12.2021, в сумі 38713,09 грн. та судових витрат. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.12.2021 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір № 439665-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало надало позичальнику грошові кошти, в розмірі 13000 грн., на засадах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кошти до 29.05.2022, сплатити проценти 1,08157693% за кожен день користування кредитом та комісію, в сумі 1950 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договором не виконав. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 04.09.2025, сума заборгованості становить 38713,09 грн., з яких: 13000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 23763,09 грн. сума прострочених платежів по процентам та 1950 грн. сума прострочених платежів за комісією. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позові міститься клопотання про проведення розгляду даної справи за відсутності позивача. Відповідач та його представник адвокат Маняк І.Л. в судове засідання не з`явились, проте подали до суду відзив у якому зокрема зазначили, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, оскільки заборгованість виникла на підставі договору № 439665-КС-001 від 12.12.2021 року, термін дії якого до 29.05.2022 року, а отже строк позовної давності вже сплинув. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Крім того, відповідно до 6 -2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», під час врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування кредиторам заборонено стягувати прострочені борги з військовослужбовців, які проходять військову службу на території України, військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. Відповідно до підп.б) пункту 1 абз. 1 пункту 6-2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» для цілей цього пункту захищеними категоріями, крім інших, є військовослужбовці Збройних Сил України, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби. [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, одержаної під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті, пов`язаної із захистом Батьківщини. Даний факт підтверджується Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 228/25/1158/В від 26.06.2025 року та посвідченням серії [NUMBER] від 02.07.2025 року. Таким чином, незалежно від того, які норми містить договір №439665-КС-001 від 12.12.2021 року, вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. У відповіді на відзив представник позивача виклала твердження аналогічні тим, які містяться у позові, при цьому зазначила, що заява представника відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, адже у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану 15 березня 2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-IX), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19, згідно якого, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Щодо норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.Звернула увагу суду, що у ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йдеться саме про не нарахування процентів, а не про списання всіх процентів, які були нараховані до набрання чинності змін до цієї норми. Крім того, зауважила, що позивач не нараховував відповідачу жодної неустойки у формі пені чи штрафів та не заявляв у позовних вимог жодну пеню чи штрафи (форму цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання умов Кредитного договору), тому в даному випадку до цих правовідносин не може бути застосовано принцип зворотної сили закону у часі. Крім того, конструкція частини 15 статті 14 Закону № 2011-ХІІ не передбачає звільнення військовослужбовців та членів їхніх сімей від сплати відсотків за користування кредитом, а лише визначає умови, за яких такі відсотки не нараховуються. Законодавець чітко встановив, що ці умови пов`язані з певними періодами проходження військової служби. Враховуючи це, підстав для застосування принципу зворотної дії закону в часі до спірних правовідносин не вбачається. Щодо загального розміру заборгованості за Кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, просила звернути увагу на останню вертикальну колонку у розрахунку заборгованості у розділі «залишок заборгованості на кінець дня» яка має назву «загальна сума» на відповідний день, який передував дню мобілізації Відповідача до лав ЗСУ. Таким чином, з посиланням на правові позиції, викладені в судових рішеннях Національних судів, просила задовольнити позов у повному обсязі. Також сторонами були подані заперечення на відповідь на відзив та додаткові пояснення, у яких сторони виклали твердження які вже було зазначено судом вище. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.12.2021 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір № 439665-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Так, 12.12.2021 позивачем направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 439665-КС-001 про надання кредиту, останній прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 439665-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-9097, отриманий [PERSON] на номер телефону, що був зазначений ним в анкеті в особистому кабінеті. Відповідно до п. 1 договору кредиту, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 13000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Свої зобов`язання за договором кредиту ТОВ «Бізнес позика» виконало, надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську карту, яка вказана останнім при заповнення анкетних даних в особистому кабінеті. Позичальник у рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом не здійснив жодного платежу. З розрахунку заборгованості, станом на 04.09.2025, заборгованість становить 38713,09 грн., з яких: 13000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 23763,09 грн. сума прострочених платежів по процентам та 1950 грн. сума прострочених платежів за комісією. Пунктом 1 договору встановлено, що термін дії договору 29.05.2022. Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). За правилами частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Приписами статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормами частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17. За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2021 між сторонами укладено договір про надання кредиту в сумі 13000 грн. строком до 29.05.2022. За вказаним договором комісія за надання кредиту встановлена, в сумі 1950 грн. Відповідно до п. 1 договору, процентна ставка за кредитом: в день становить 1,08157693%. За умовами п. 2 договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п. 2.4. договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів. ТОВ «Бізнес Позика», заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просило у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом. Матеріалами цивільної справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом, фіксована процентна ставка. При цьому, позивачем не здійснювалось жодних нарахувань поза межами строку дії договору, що відображено у розрахунку заборгованості. Зважаючи на зазначене, беручи до уваги, що відповідач не повернув позику у строки, визначені договором, продовжив ними користуватись, суд дійшов висновку, що заборгованість за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та комісією підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Твердження представника відповідача, стосовно того, що на відповідача, як на військовослужбовця, який став особою з інвалідністю внаслідок захворювання, поширюються пільги, передбачені 6 -2 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», а саме заборона стягнення прострочених боргів , суд не приймає до уваги, адже відповідач не надав суду доказів того, що з метою застосування гарантій соціального захисту його, як військовослужбовця, він звертався до позивача про таке, адже лише за наявності законних підстав для не нарахування таких сум, банк, або фінансова установа перевіряє їх наявність та не проводить такі нарахування і лише у випадку їх наявності, норма підлягає застосуванню, а банк/фінансова приймає відповідне рішення, що не може трактуватися, як автоматична підстава для не нарахування процентів за договором. Тобто в кожному конкретному випадку таке рішення банком/ фінансовою установою приймається за наявності відповідних підстав. Також не заслуговують на увагу твердження представника відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, адже, відповідно до п.19 «Прикінцевих та перехідних положень ЦК України», у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, було зупинено на строк дії такого стану. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, ст.5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки відповідач має статус УБД та є інвалідом ІІ групи, понесені позивачем судові витрати, слід покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved