Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

07.08.2025, через підсистему «Електронний суд», до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла зазначена заява [PERSON] , подана її представником адвокатом Колесник Юлією В`ячеславівною. У обґрунтування заяви [PERSON] зазначила про таке. [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на земельні частки (паі) площею 1,73 та 1,79 в умовних кадастрових одиницях на території Новоушицької районної державної адміністрації, КСП ім. Петровського. Вказані права мати заявниці прийняла але не оформила після смерті сина (брата заявниці) [PERSON] . Спочатку мати заявниці проживала у належній їх родини квартирі по [ADDRESS] , а потім переїхала і до смерті проживала разом із заявницею по [ADDRESS] . Після смерт і матері заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не змогла підтвердити як місце відкриття спадщини, так і факт спільного проживання зі спадкодавцем. На підставі викладеного, оскільки у позасудовому порядку вона не може реалізувати свої спадкові права, заявниця просила суд встановити факт її спільного проживання з матір`ю [PERSON] з 2003 року до дня смерті спадкодавиці [INFO] в будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.08.2025 відкрито окреме провадження у цій справі, заінтересованій особі встановлено строк для надання пояснень по суті заяви, у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Некрасової Ю.В. витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Судові засідання 23.10.2025 та 11.12.2025 не відбулися. У судове засідання 21.01.2026 учасники справи не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до частин 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, та долучені заявником письмові пояснення свідків, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у Корабельному районі м. Миколаєва, про що Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції складено актовий запис № 375 від 19.04.2007 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . З огляду на витяг з реєстру територіїальноїгромади міста Миколаєва від 19.08.2025 № 18.31-506273-2025 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] була зареєстрована у с. Струга Новоушицького району Хмельницької області. Згідно з інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 01.04.2024 № 1400-0305-8/28668, за документами пенсійної справи [PERSON] з 01.11.2003 до [INFO] перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва згідно із заявою від 11.11.2003 та переїздом на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Викладене підтверджується актом про фактичне проживання та письмовими поясненнями сусідів [PERSON] та [PERSON] . Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу 18.07.2025 за вих. № 74/01-16 роз`яснила заявниці, що їй необхідно звернутися до суду, оскільки нею не подано документів, які б підтверджували факт прийняття спадщини та місце відкриття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 83473460 від 03.12.2025 інформації щодо [PERSON] , яка померла [INFO] , не виявлено. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України визначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`юскладають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З огляду на ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у постанові від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц виклав свою позицію, згідно з якою відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦКм України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, свобода пересування - правогромадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування - правогромадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житлоабо спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житлоз присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без реєстрації місця проживання, має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Судувід 21.02.2018 у цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 у цивільній справі № 633/344/16-ц. Аналізуючи надані заявницею докази, беручи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та беручи до уваги ту обставину, що заявниця позбавлена можливості у досудовому порядку вирішити заявлене питання, а встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для неї юридичне значення і необхідне для оформлення права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частин 1, 2 ст. 293, ст. 294 п. 1 ч. 1 ст. 315, статей 316, 318,319 ЦПК України тапункітв 1-4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення»(зі змінами), в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно дост. 315 ЦПК Українисуд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved