Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 19.01.2021 року зареєстрований в реєстрі за № 91 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» у розмірі 9411,65 грн.; стягнути з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» на користь [PERSON] понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що 19.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 91 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» у розмірі 9411,65 грн.. Зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі кредитного договору № 100651673801 від 29.03.2016 року, який був укладений між [PERSON] та ПАТ «Перший український міжнародний банк», який був переуступлений на підставі договору відступлення прав вимог за кредитними договорами Акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк», відповідно до якого набув право нового кредитора. В оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 24.11.2019 року по 23.11.2020 року. Зазначає, що між ним та Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» не існувало жодних договірних зобов`язань, на підставі яких могла виникнути заборгованість; його адресу не надходили письмові вимоги про усунення порушень зобов`язань. Вважає, що виконавчий напис від 19.01.2021 року № 91 вчинено з грубим порушенням вимог законодавства та є таким, що не підлягає виконанню. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 серпня 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 13). Ухвалою судді від 22 серпня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с.17). Представником відповідача Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» Марущак О.М. на електронну пошту суду 22.08.2025 року за вх. 1888 подано заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України та зазначив, що Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк» визнав позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованого за № 91 від 19.01.2021 року таким, що не підлягає виконанню, просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованого за № 91 від 19.01.2021 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» 50 % від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та у разі подання заяви про забезпечення позову. Просив провести розгляд справи без його участі за наявними в справі матеріалами (а.с.14). Позивачем [PERSON] через канцелярію суд 30.09.2025 року за вх. 22625 подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 22). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судових засідань була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с.27). Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судових засідань була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 21,32). Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного лист адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи-учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу. Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року (далі Правила). Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджуються оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок», цих правил (пункт 94 правил). Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на фізичну особу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису від 19.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 91, звернено стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №100651673801 від 29.03.2016 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» за період з 24.11.2019 року по 23.11.2020 року у розмірі 9411,65 грн., яка складається з наступного: 4586,74 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1276,89 грн. прострочена заборгованість за комісією; 410,80 грн. прострочена заборгованість за процентами; 0,00 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 0,00 грн. строкова заборгованість за комісією; 0,00 грн. - строкова заборгованість за процентами; 3137,22 грн. неустойка за порушення зобов`язань по кредиту (а.с.9). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 16.02.2021 року відкрите виконавче провадження № 64536758 з примусового виконання виконавчого напису № 91 вчиненого 19.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 9661,65 грн. (а.с.8). Крім того, 22.08.2025 року на електронну пошту суду представником відповідача Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» Марущак О.М. подано заяву про визнання позовних вимог, в порядку ст. 206 ЦПК України. У зазначеній заяві відповідача визнав позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованого за № 91 від 19.01.2021 року таким, що не підлягає виконанню та просив суд задовольнити позов у цій частині і стягнути з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» судовий збір. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Встановлені судом обставини свідчать, що серед документів, що міститься в матеріалах справи, не міститься оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, як і не надані суду будь-які докази взагалі наявності чинного договору. Відповідно, виконавчий напис вчинено з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо форми правочину, за яким передбачена можливість вчинення такого напису, а також щодо змісту документів стягувача на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такі висновки судом зроблені відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно з приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, які узгоджуються з вимогами ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved