Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) в особі представника [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2) про розподіл земельної ділянки в натурі, в якому просив: Здійснити поділ в натурі земельної ділянки з кадастровим номером 3222784600:05:005:0009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] площею 0,2536 га, на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності [PERSON] . Виділити в натурі [PERSON] , як власнику 1/2 частини земельної ділянки площею 0,254 га, кадастровий номер 3222784600:05:005:0009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,1268 га, яка заштрихована зеленим кольором на зображенні № [NUMBER] висновку експертного дослідження земельно - технічної експертизи № СЕ-19/111-22/4371-ЗТ від 27.06.2022 року Київського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України, та обмежена лініями розподілу, що проходять від точки 8 до точки 6 довжиною 44,90 кв. м, лінія розподілу проходить по умовній межі (між ділянкою [PERSON] та [PERSON] ), від точки 6 до точки 7 довжиною 28,59 кв. м, лінія розподілу проходить по умовній межі (між ділянкою [PERSON] та [PERSON] ), від точки 7 до точки 3 довжиною 44,10 кв. м, лінія розподілу проходить по огорожі, зовнішній межі земельної ділянки, від точки 3 до точки 8, довжиною 28,47 кв. м, лінія розподілу проходить по огорожі, зовнішній межі земельної ділянки, вздовж [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок власника [PERSON] на земельній ділянці 0,0199 га, яка входить в площу земельної ділянки 0,1268 га. Виділити [PERSON] , як власнику 1/2 частини земельної ділянки площею 0,254 га, кадастровий номер 3222784600:05:005:0009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,1268 га, яка заштрихована червоним кольором на зображенні № [NUMBER] висновку експертного дослідження земельно - технічної експертизи № СЕ-19/111-22/4371-ЗТ від 27.06.2022 року Київського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України та обмежена лініями розподілу земельної ділянки від точки 4 до точки 1 довжиною 70,98 га, лінія розподілу проходить по зовнішній межі земельної ділянки, від точки 1 до точки 2 довжиною 36,26 кв. м, зовнішній межі земельної ділянки, від точки 2 до точки 7, довжиною 26,37 кв. м, лінія розподілу проходить по зовнішній межі земельної ділянки, від точки 7 до 6 довжиною 28,59 кв. м, лінія розподілу проходить по умовній межі (між ділянкою [PERSON] та [PERSON] ), від точки 8 до точки 6 довжиною 44,90 кв. м лінія розподілу проходить по умовній межі (між ділянкою [PERSON] та [PERSON] ), від точки 8 до точки 4 довжиною 7,08 кв. м, лінія розподілу проходить по огорожі, зовнішній межі земельної ділянки вздовж [ADDRESS] . Каталог координат (в місцевій системі села Маковище Макарівського району Київської області) поворотах точок меж земельної ділянки площею 0,254 га за адресою [ADDRESS] наведена в таблиці 1 стор. 9 експертного дослідження земельної ділянки, що виділяється [PERSON] площею 0,1268 га та [PERSON] 0,1268 га наведені у табл. 2 стор. 9 (оборот) експертного дослідження земельної ділянки, земельної ділянки площею 0,0199 га під житловим будинком за адресою [ADDRESS] стор. 15 висновку експертного дослідження земельно - технічної експертизи № СЕ-19/111-22/4371-ЗТ від 27.06.2022 року Київського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер: 3222784600:05:005:0009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] площею 0,2536 га, на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності [PERSON] . В обґрунтування позову вказав, що йому, [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акту на земельну ділянку серії ЯЛ № 595042 від 11 квітня 2011 року належить 1/2 частина земельної ділянки 0,2536 га, яку він придбав 10.12.2010 року згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки № 2154 від 10.12.2010 року у [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яремчук М.В., а [PERSON] придбала вказану земельну ділянку у відповідача [PERSON] , колишнього чоловіка [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 10.10.2010 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,254 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222784600:05:005:0009, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яремчук М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1747. На вказаній земельній ділянці [PERSON] в 2010-2011 році збудований житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 300,1 кв.м, житловою 188, 7 кв.м. та належить йому на праві особистої власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 лютого 2012 року серії [NUMBER] . Раніше вказана земельна ділянка площею 0,254 га належала на праві особистої власності [PERSON] , який згідно договору купівлі-продажу від 19.10.2010 року, продав її [PERSON] . Колишня дружина [PERSON] - [PERSON] оспорила вказані договори купівлі- продажу земельної ділянки. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня 2013 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Яремчук М.В., приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області Корнієвська Н.В. про поділ спільного майна та визнання недійсним правочинів. За вказаним рішенням суду: -Визнаний недійсним договір купівлі-продажу від 10.10.2010 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,254 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222784600:05:005:0009, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яремчук М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1747. -Визнаний недійсним договір купівлі-продажу від 10.12.2010 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо земельної ділянки площею 0,254 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222784600:05:005:0009, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яремчук М.В., зареєстрований в реєстрі № 2154. -Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,254 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222784600:05:005:0009. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 жовтня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 05 лютого 2014 року вказане рішення суду залишено без змін. В 2014 році [PERSON] оспорювала право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12.03.2015 р. вказаний позов був задоволений та домоволодіння було визнане спільною власністю подружжя [PERSON] та її колишнього чоловіка [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року вказане рішення суду було скасоване та ухвалено нове рішення про відмову в позові [PERSON] . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 05 листопада 2015 року вказане рішення Київського апеляційного суду від 20.07.2015 року залишене без змін. В 2016 році, [PERSON] звертався з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в цілому та припинення права власності [PERSON] . В свою чергу [PERSON] звернулась до [PERSON] з зустрічним позовом про визнання незаконними та скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] задоволено частково. Постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року в частині задоволення зустрічного позову скасовано та прийняте рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] . В іншій частині рішення залишено без змін. Таким чином [PERSON] на сьогоднішній день є єдиним власником житлового будинку [ADDRESS] . В даний час 1/2 частина земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок належить [PERSON] , на праві приватної власності згідно державного акту на земельну ділянку серії РЛ № 595042 від 11 квітня 2011 року, інша 1/2 частина належить відповідачці [PERSON] . Державний акт на землю жодним рішенням суду не оспорювався, а також постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року підтверджений, як правомірний акт пріоритетного значення. В подальшому, щоб запобігти спорам в користуванні земельною ділянкою між сторонами в серпні 2022 року [PERSON] подав позов про виділення в натурі кожному з них по 1/2 частині земельної ділянки та розподіл земельної ділянки в натурі. Задля цього, [PERSON] звернувся до Київського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та провів земельно - технічне експертне дослідження розподілу земельної ділянки. Згідно висновку експертного дослідження № СЕ-19/111-22/4371-ЗТ від 27.06.2022 року існує можливість поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3222784600:05:005:0009 по долям з врахуванням наявної будівлі одного з власників. Позивач вважає найбільш оптимальним варіантом, який враховує інтереси обох сторін, є другий варіант розподілу. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 11.10.2023 р. позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.12.2023 р. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. 17.10.2023 р. до суду надійшла нотаріально посвідчена заява відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. 18.12.2023 р. до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. 05.01.2024 р. до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, яка прийнята судом та приєднана до матеріалів справи. Ухвалою суду від 19.02.2024 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Агбонгале Л.С. про закриття провадження у даній справі. Ухвалою суду від 22.05.2024 р. зупинено провадження у справі № 370/2499/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про розподіл земельної ділянки в натурі до набрання законної сили судовим рішенням в справі №370/2251/23 за позовом [PERSON] в особі представника, адвоката Агбонгале Луізи Сергіївни до [PERSON] , третя особа Маковищанська сільська рада про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 11.12.2024 р. поновлено провадження у даній справі, призначено підготовче засідання на 11.02.2025 р., яке неодноразово відкладалося, черговий раз на 10.06.2025 р. Ухвалою суду від 10.06.2025 р. у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено, підготовче засідання відкладено на 03.09.2025 р. Ухвалою суду від 03.09.2025 р закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.10.2025 року, який відкладено на 02.12.2025 р. та 26.01.2026 р. У судовому засіданні 26.01.2026 р. представник позивача Корбут Т.Є. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Агбонгале Л.С. позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] 17.10.2023 р. подав нотаріально посвідчену заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акту на земельну ділянку серії ЯЛ № 595042 від 11 квітня 2011 року належить 1/2 частина земельної ділянки 0,2536 га, яку він придбав 10.12.2010 року згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки № 2154 від 10.12.2010 року у [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яремчук М.В., а [PERSON] придбала вказану земельну ділянку у відповідача [PERSON] , колишнього чоловіка [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 10.10.2010 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,254 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222784600:05:005:0009, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яремчук М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1747 (а.с. 52-53 том 1). На вказаній земельній ділянці [PERSON] в 2010-2011 році збудований житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 300,1 кв.м, житловою 188, 7 кв.м. та належить йому на праві особистої власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 лютого 2012 року серії [NUMBER] (а.с. 51, 51 зворот том 1). Як вказав позивач та що визнали відповідачі, раніше вказана земельна ділянка площею 0,254 га належала на праві особистої власності [PERSON] , який згідно договору купівлі-продажу від 19.10.2010 року, продав її [PERSON] . Колишня дружина [PERSON] - [PERSON] оспорила вказані договори купівлі- продажу земельної ділянки. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня 2013 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Яремчук М.В., приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області Корнієвська Н.В. про поділ спільного майна та визнання недійсним правочинів. За вказаним рішенням суду: -Визнаний недійсним договір купівлі-продажу від 10.10.2010 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,254 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222784600:05:005:0009, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яремчук М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1747. -Визнаний недійсним договір купівлі-продажу від 10.12.2010 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо земельної ділянки площею 0,254 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222784600:05:005:0009, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яремчук М.В., зареєстрований в реєстрі № 2154. -Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,254 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222784600:05:005:0009 (а.с. 11-13 том 1). Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 жовтня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 05 лютого 2014 року вказане рішення суду залишено без змін. В 2014 році [PERSON] оспорювала право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12.03.2015 р. вказаний позов був задоволений та домоволодіння було визнане спільною власністю подружжя [PERSON] та її колишнього чоловіка [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року вказане рішення суду було скасоване та ухвалено нове рішення про відмову в позові [PERSON] (а.с. 15-18 том 1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 05 листопада 2015 року вказане рішення Київського апеляційного суду від 20.07.2015 року залишене без змін. В 2016 році, [PERSON] звертався з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в цілому та припинення права власності [PERSON] . В свою чергу [PERSON] звернулась до [PERSON] з зустрічним позовом про визнання незаконними та скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] задоволено частково. Постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року в частині задоволення зустрічного позову скасовано та прийняте рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] . В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 19-23 том 1). Таким чином [PERSON] на сьогоднішній день є єдиним власником житлового будинку [ADDRESS] . В даний час 1/2 частина земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок належить [PERSON] , на праві приватної власності згідно державного акту на земельну ділянку серії ЯЛ № 595042 від 11 квітня 2011 року, інша 1/2 частина належить відповідачці [PERSON] . Державний акт на землю жодним рішенням суду не оспорювався, а також постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року підтверджений, як правомірний акт пріоритетного значення. В подальшому, щоб запобігти спорам в користуванні земельною ділянкою між сторонами в серпні 2022 року [PERSON] подав позов про виділення в натурі кожному з них по 1/2 частині земельної ділянки та розподіл земельної ділянки в натурі. Задля цього, [PERSON] звернувся до Київського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та провів земельно - технічне експертне дослідження розподілу земельної ділянки. Згідно висновку експертного дослідження № СЕ-19/111-22/4371-ЗТ від 27.06.2022 року існує можливість поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3222784600:05:005:0009 по долям з врахуванням наявної будівлі одного з власників. Варіанти можливого поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3222784600:05:005:0009, з врахуванням прав власника будівлі, розташованої на цій земельній ділянці та враховуючи інтереси обох власників земельної ділянки описані в дослідницькій частині (таблиці 5, 6; зображення 13,14) (а.с. 30-40 том 1). В позові про розподіл земельної ділянки Макарівський районний суд Київської області рішенням від 20 березня 2023 року відмовив в зв`язку з тим, що 1/2 частина земельної ділянки [PERSON] не була свого часу внесена в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Постановою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2013 року вказане рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 березня 2023 року змінено з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови (а.с. 24-28 том 1). У постанові суд зазначив, що Питання щодо поділу майна, що є у спільній частковій власності, врегульовано статтею 367 ЦК України, у відповідності до якої майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносин спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. А також, що Врахувавши вищезазначене, висновки районного суду про незалучення до участі у справі належного кола відповідачів є самостійною підставою для відмови в позові, а відтак, висновки районного суду про недоведеність позивачем позовних вимог є передчасними, тому оскаржуване рішення районного суду підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови. З цих підстав, суд апеляційної інстанції визнав передчасними і доводи представника відповідачки адвоката Агбонгале Л.С. про відсутність у позивача права власності на частину спірної земельної ділянки, зареєстрованого на підставі вищевказаного Державного акта серії ЯЛ № 595042 від 13.04.2011 року, виданого на підставі правочину, який був визнаний судом недійсним. Крім того судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 18.09.2019 року у справі №370/1404/16 у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , Маковищанська сільська рада Макарівського району Київської області, Державна архітектурно-будівельна інспекція у Київській області, про визнання незаконними та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державної реєстрації права власності на нерухоме майно - відмовлено. В іншій частині рішення Бородянського районного суду Київської області від 21.05.2019 року - залишено без змін. Таким чином, судом встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] , яке належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , розташоване на спірній земельній ділянці площею 0,254 га з кадастровим номером 322784600:05:005:0009, 1/2частина (у спільній частковій власності) якої належить відповідачці [PERSON] . На даний час право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,254 га з кадастровим номером 3222784600:05:005:0009 зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно витягу від 08 вересня 2023 року, вид спільної власності - часткова, 1/2 частина [PERSON] . А також Вказана інформація є в Державному земельному кадастрі згідно витягу від 26.09.2023 р. (а.с. 53). Крім того, судом встановлено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 29.07.2024 р. у справі № 370/2251/23 задоволено позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] в особі представника, адвоката Агбонгале Луізи Сергіївни, до [PERSON] , треті особи: Макарівська селищна рада, держаний реєстратор виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Крупко Олександр Григоровича, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 13 квітня 2011 року серія ЯЛ №595042, виданий на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 254 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222784600:05:005:0009, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 322270001000790. Скасовано державну реєстрацію права власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0, 254 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222784600:05:005:0009, від 08.09.2023 на ім`я [PERSON] . Відмовлено у задоволенні позовних вимог за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , про визнання та захист права власності. Постановою Київського апеляційного суду від 29.10.2024 р. рішення Макарівського районного суду Київської області від 29.07.2024 року в частині задоволення позовних вимог за первісним позовом [PERSON] про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку - скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні цих вимог відмовлено. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 29.07.2024 року в частині відмови в задоволенні вимог зустрічного позову - залишено без змін (а.с. 158-168 том 1). Постановою Верховного Суду України від 23.07.2025 р. Постанову Київського апеляційного суду від 29.10.2024 року залишено без змін (а.с. 13-28 том 2). Вирішуючи позовні вимоги, суд керується також наступним. У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Статтею 321 ЦК України встановлено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється власниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, може застосовуватися порядок поділу майна відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України згідно з розмірами належних їм часток. Відповідно до частин першої-третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Згідно Постанови Київського апеляційного суду від 21.01.2021 р. по справі № 752/17017/14-ц, для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка, яка залишається в іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Постановою Верховного Суду України від 09 серпня 2022 року по цій же справі № 752/17017/14-ц зазначено, що: Згідно з частинами першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Частинами першою, третьою статті 88 Земельного кодексу України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Проведеним експертним дослідженням згідно висновку № СЕ-19/111-22/4371-ЗТ від 27.06.2022 року встановлено технічну можливість поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3222784600:05:005:0009 по долям з врахуванням наявної будівлі одного з власників. Варіанти можливого поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3222784600:05:005:0009, з врахуванням прав власника будівлі, розташованої на цій земельній ділянці та враховуючи інтереси обох власників земельної ділянки описані в дослідницькій частині (таблиці 5, 6; зображення 13,14) (а.с. 30-40 том 1). Як зазначив позивач, найбільш оптимальним варіантом, який враховує інтереси обох сторін, є другий варіант розподілу земельної ділянки з кадастровим номером 3222784600:05:005:0009, згідно висновку експертного дослідження № СЕ-19/111-22/4371-ЗТ від 27.06.2022 року, проти чого відповідачі в ході розгляду справи не заперечили, визнавши позов, а тому суд приймає такий варіант поділу земельної ділянки в натурі. Тож, приймаючи визнання відповідачами позову, що не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1073,60 грн слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved