Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У листопаді 2025 року Банк через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 77612,57 грн. та понесені судові витрати. Як на підставу позовних вимог вказано, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2001579057701 за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 10000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 456952,00 грн. Так як відповідач не виконує взяті на себе грошові зобов`язання станом на 04.08.2025 утворилася заборгованість в загальному розмірі 77612,57 грн., яка не погашена до теперішнього часу. Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 24.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Правом на дання відзиву відповідач не скористалася. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи підтверджується, що 16.03.2020 [PERSON] звернувся до АТ «ПУМБ» і підписав заяву №2001579057701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку миттєвого випуску, на яку встановити кредитний ліміт у сумі 10000,00 грн., строком 12 місяців зі сплатою стандартної процентної ставки 47,88 %. До укладення кредитного договору, відповідач ознайомився і підписав паспорт споживчого кредиту. Довідкою про збільшення кредитного ліміту Банк підтвердив, що 16.03.2020 відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 10000,00 грн., який в подальшому неодноразово збільшувався та в останнє 03.03.2022 був збільшений до 45692,00 грн. Встановлення на картковому рахунку відповідача кредитного ліміту та користування ним кредитними коштами позивач підтвердив випискою з особового рахунку. Виписка із особового рахунку відповідача, відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, які підтверджують здійснення по банківському рахунку операції. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 04.08.2025 має заборгованість перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 2001579057701 від 16.03.2020 в загальному розмірі 77612,57 грн., яка складається із: 44744,57 грн. заборгованості за кредитом; 32868,00 грн. за процентам; 0 грн. за комісією. 05.08.2025 АТ «ПУМБ» на адресу відповідача направило письмову вимогу (повідомлення) про погашення заборгованості по кредитному договору у розмірі 77612,57 грн., яка залишена відповідачем без виконання. Так як заборгованість по кредитному договору добровільно відповідачем не погашена позивач просить стягнути її в судовому порядку. Правове обґрунтування та мотиви суду У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в кредит у вигляді кредитного ліміту, встановленого на кредитну картку. Проте, відповідач свої грошові зобов`язання не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в загальному розмірі 77612,57 грн., яка підтверджена розрахунком позивача. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості матеріали справи не містять. За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність порушення відповідачем грошових зобов`язання по кредитному договору та утворення заборгованості, підтвердженої розрахунком позивача, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. На підставі статті 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved