Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ПАТ "Суха Балка", відповідач, підприємство) про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві внаслідок нещасного випадку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його син [PERSON] , 1977 року народження працював прохідником на підприємстві відповідача. [INFO] [PERSON] загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві. Під час проведення спеціального розслідування компетентною комісією встановлено, що згідно письмового наряду начальника дільниці [PERSON] виданого через гірничого майстра [PERSON] на 1-у зміну (З 23-00 годин 19.09.2000 до 06-00 20.09.2000 року) прохіднику [PERSON] відбурити штрек розвідувальний горизонту 975 метра 56-68 осі та очистити орт 68 осі, а також за усною вказівкою [PERSON] . [PERSON] повинен був оглянути місце збивання штрека з рудозвалищним повсталим (РЗ-1) 60 осі і розбурити його штреком. Наряд на виробництво робіт в зміні затвердив головний інженер шахти [PERSON] . Гірничий майстер [PERSON] спустившись до шахти кліткою на горизонт 910 метрів, зайшов в склад вибузових матеріалів і перевірив журнал реєстрації відмов, направився оглядати робочі місця: орт 38 осі горизонту 910 метрів блоку 34-40, вентиляційну ходову повсталий 40 осі горизонту 945 м блоку 34-40, штрек ходової 56-66 осі горизонту 945 м.Потім спустився по ходовому повсталому 54 осі на горизонт 975 м в штрек розвідувальний 56-66 осі. [PERSON] пройшов по штреку, освітив його до кінцевого блочка за допомогою головного світильника, не виявив прохідника [PERSON] , вирішив, що він ще не прибув на робоче місце, направився на орт 50 осі горизонту 75 м блока 40-50 до прохідника [PERSON] , який повідомив,що бачив [PERSON] після спуску до шахти. О 03-45 [PERSON] по ходовому повсталому 54 осі з горизонту 985 метра піднявся на горизонт 975 метра і пішов в трек до робочого місця [PERSON] . В штреці не доходячи до 4,5 метра до збивання з рудозвалищним повсталим 60 осі, [PERSON] на підошві вироботки шматка гірничої маси виявив [PERSON] без ознак життя. [PERSON] повідомив по телефону диспетчеру про те, що сталося і сумісно з машиністом електровозу [PERSON] який прибув на орт 54 осі, піднявся в штрек для звільнення [PERSON] з під шматків гірничої маси. [PERSON] та [PERSON] за допомогою лому, який був вилучений з-під шматків гірничої маси, намагалися звільнити [PERSON] . Не звільнивши погукали на допомогу прохідника [PERSON] та підривника [PERSON] , які за допомогою оборочного лому та бурової сталі підняли шматок породи, звільнивши [PERSON] від гірничої маси, після чого спустили його з горизонту 975 метра на горизонт 985 м по ходовому повсталому 54 осі, доставили його до ствола і видали його на поверхню, де бригада швидкої допомоги, яка прибула на місце констатувала смерть [PERSON] . Вина відповідача доведена Актом спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5, а також Актом №34 про нещасний випадок форми Н-1, в яких зазначено, що причиною смерті [PERSON] стало обвалення породи грунту, яким був смертельно травмований [PERSON] , причиною нещасного випадку є незадовільний технічний стан виробничих об`єктів (бурової виробки), виробництво робіт у вироботці не приведено до безпечного стану, порушення виробничої та технологічної дисципліни. У зв`язку зі смертю сина позивач відчуває моральні страждання, оскільки пережив сильний стрес та душевні страждання, оскільки після його загибелі не тільки він з дружиною залишилися без сина, а і без батька залишалася його маленька онука [PERSON] , 1999 р.н. А тому йому, як єдиному чоловіку в сім`ї, прийшлося докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя дружини і онуки, при тому що він вже на той момент був інвалідом 2 групи. Вважає, що і до цього часу не може опанувати свій емоційний стан, важко переживає втрату, відчуває скорботу та відчай, горює. Оскільки смерть [PERSON] сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, вважає, що саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду. На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 584 000,00 гривень. Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Не погодившись із позовними вимогами, представник відповідача ПАТ "Суха Балка" надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, загиблий мав стаж роботи на підприємстві відповідача та займав посаду прохідника, проходив передбачені законодавством з охорони праці інструктажі з правил техніки безпеки, тому мав усвідомлювати рівень та характер небезпеки, та сам допустив порушення, що призвели до негативних наслідків. Позивачем не доведено неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода, а також наявність вини відповідача у виникненні смертельної травми. Вважає, що розмір моральної шкоди завищений і нічим не підтверджений. Відповіді на відзив до суду не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що позивач [PERSON] та [PERSON] є батьком та сином, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а. с. ) [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ "Суха Балка", займаючи посаду прохідника, що підтверджується довідкою про підтвердження наявного трудового стажу (а с. 26) [PERSON] , помер у віці 23 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Актом про нещасний випадок, що стався 20 вересня 2000 року о 03 год. 50 хв. на ВАТ "Суха Балка", від 04.10.2000 (форми Н-1/П) встановлено, що нещасний випадок, що стався з прохідником [PERSON] вважається пов`язаним з виробництвом, а саме при вироботці не приведеної в безпечний стан В пункті 10 Акта встановлено осіб, які винні в настанні нещасного випадку. Так, окрім інших, винним зазначено осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці: начальника дільниці [PERSON] , гірничий майстер [PERSON] , заступник головного інженера шахти [PERSON] , головний інженер [PERSON] . До суду надано свідоцтво про смерть від 20.09.2000 року серії [NUMBER] , з якого вбачається, що смерть [PERSON] настала внаслідок механічної асфіксії, здавлення грудини та живота Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці" (далі - Закон), роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Приписами ст. 4 Закону встановлено, що державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Враховуючи зазначені положення основного Закону України та КЗпП України, підприємство мало створити потерпілому та іншим працівникам належні небезпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань або іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були би неможливим. За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Так, установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року N 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Так, обставин непереборної сили або умислу потерпілого із матеріалів справи не встановлено. Син позивача загинув на виробництві в робочий час та на території підприємства відповідача. Висновком комісії, викладеному у Акті про розслідування нещасного випадку, встановлено, що вказаний випадок пов`язаний з виробництвом та зазначено працівників відповідача, які допустили порушення вимог законодавства про працю. Водночас, вина потерпілого в настанні нещасного випадку не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, однак вказані обставини можуть бути враховані при визначенні її розміру. Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв`язку зі смертю його осина [PERSON] на підприємстві відповідача підтверджується матеріалами справи. Позивач, втративши свого сина, рідну людину, опору в житті, що має безповоротну дію, зазнав душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у житті позивача, який втратив моральну та матеріальну підтримку близької людини, спілкуванная з дитиною, сенс життя на довгі роки, безповоротність того, що сталося, скорботу та тугу по втраченій дитині на залишок життя. Таким чином, факт моральних страждань у зв`язку зі смертю сина, на переконання суду, не потрібно доводити за допомогою спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю. Враховуючи те, що роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де працював померлий [PERSON] , тим самим порушив ч. 2 ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці", що встановлюють цей обов`язок, що й стало причиною смерті останнього, а також виходячи з доведеності факту отримання моральної шкоди позивачем внаслідок смерті близької людини - сина позивача, який не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідач ПАТ "Суха Балка" є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу як батькові померлого [PERSON] . Частиною 3 ст. 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа "Станков проти Болгарії", N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Відповідно до роз`яснень від 31.03.95 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. За ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж заявлених позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків для позивача, глибини моральних страждань у зв`язку з тим, що позивач втратив рідного сина, залишився без моральної підтримки, будучи інвалідом 2 групи, з урахуванням ступеня вини відповідача у недотриманні положень з охорони праці, що призвели до смертельного нещасного випадку, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, та вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою сина та зміною звичного ритму життя, буде відшкодування відповідачем моральної шкоди у розмірі 400 000,00 гривень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 4000,00 гривень.

Outcome: partial