Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

22 травня 2025 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з 01.10.2023 року є Оператором газорозподільної системи України на території Хмельницької області, в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України». Взаємовідносини між споживачами природного газу та Оператором ГРМ регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2994 від 30.09.2015 та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 року. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається відповідно до положень ст. 633641,642 ЦК Україниза формою Типового договору розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. [PERSON] є споживачем природного газу за адресою [ADDRESS] , за даною адресою відкрито о/ [NUMBER] . За вказаною адресою здійснюється фактичне споживання природного газу, що є підтвердженням факту приєднання до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору). Позивач як оператор ГРМ свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з розподілу природного газу. Проте, відповідач свої зобов`язання по оплаті за розподіл природного газу не виконує, що призвело до заборгованості останнього перед позивачем в розмірі 5557,16 грн. станом на 22.05.2025 р. за період жовтень 2023 р. квітень 2025 р. відповідач не оплачує надані послуги в добровільному порядку, порушує строки проведення оплати, на попередження не реагує. У зв`язку із чим, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 5557,16 грн., інфляційні втрати в сумі 557,52 грн., 3% річних у сумі 139,26 грн., пеню в сумі 169,90 грн., а також судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судовї справи між суддями від 22.05.2025 року головуючим суддею визначено суддю Хараджку Н.В. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.06.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 11.09.2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Прядуна Р.В. надійшов відзив, у якому зазначив, що [PERSON] як споживач надані послуги не оплачує, незважаючи на укладення договору про розподіл природного газу на основі типового договору, при цьому волевиявлення відповідача до укладення договору про розподіл газу проявляється у формі конклюдентних дій, а саме фактичному користуванні газом за місцем свого помешкання. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є надання підписаної заяви-приєднання. Позивачем за первісним позовом до позовної заяви не додано жодного договору, укладеного в письмовій ( в тому числі електронній ) формі, які б: 1)взагалі підтверджували наявність між [PERSON] та позивачем за первісним позовом будь - яких договірних правовідносин; 2)за якими пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також не додано будь - яких, в тому числі розрахункових - документів, в якості належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного надання та отримання послуг з так званого " розподілу " природного газу. Крім цього, в позовній заяві відсутні чіткі розрахунки щомісячних нарахувань заборгованості за так званий " розподіл " природного газу. На противагу цьому Позивач послався на правила пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу як підставу для підтвердження факту приєднання особи до умов типового договору розподілу. Однак, це не відповідає цивільному законодавству, тому що: Кодекс ГРМ не є актом цивільного законодавства та не має права встановлювати зобов`язання для фізичних осіб-споживачів, які виходять за межі норм Цивільного кодексу України; нормами статей 203, 205, 627 ЦК України, якими встановлено, що договір є дійсним лише за взаємною згодою сторін (в т.ч. через заяву-приєднання чи акт розмежування, які містять персональні дані, засвідчують волевиявлення, необхідні для ведення обліку та нарахування); в Законі України Про ринок природного газу відсутні обов`язки побутового споживача укладати договір розподілу природного газу, а Відповідно до статті 40 Закону за договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГРС вартість послуг розподілу природного газу; Відповідач не звертався до ТОВ "Газорозподільчі мережі України" чи його філій за замовленням послуги розподілу природного газу; використання природного газу за договором з постачальником без оформленого відповідно цивільного законодавства договору послуг розподілу газу з ТОВ «Газорозподільчі мережі України» не є вираженням згоди на конкретні умови договору, особливо, якщо [PERSON] не волевиявив, не надавав своєї згоди та необхідні дані в заяві - приєднання та в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; факт споживання газу не є виразом свідомої та добровільної згоди на укладення договору з оператором ГРС за правилами цивільного законодавства; відсутність підпису [PERSON] на будь-яких документах (заяви-приєднання, акту розмежування балансової належності ..., актів виконаних послуг, актів звіряння, тощо), що підтверджують згоду; сам факт захисту та не визнання позовних вимог ТОВ «Газорозподільчі мережі України» також є доказом, що [PERSON] не використав засоби заохочення, та не виконав свої обов`язки щодо укладення договору, встановлені Законом, та навіть відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ - тобто без звернення до ТОВ «Газорозподільчі мережі України» та замовлення [PERSON] послуги; знівельовано принцип добросовісності: сторони цивільно-правових відносин повинні діяти добросовісно, і якщо оператор ГРМ наполягає на наявності договору, не маючи достатніх доказів згоди споживача, це є порушенням принципу добросовісності; відсутня інформація про умови договору: [PERSON] не був належним чином проінформований про умови договору та не отримав роз`яснення типового договору розподілу природного газу (із змінами, внесеними 9 разів) складеного з 56 пунктів, 12 розділів та 3 додатків, у якому 43 рази в 23 пунктах споживач переадресовується до умов 413 пунктів та 22 додатків 58 глав та 15 розділів Кодексу ГРС ( із змінами, внесеними 33 рази ), які споживач має визначити/вибрати самостійно, а також споживач переадресовується до 59 статей та 7 розділів Закону України Про ринок природного газу ( із змінами, внесеними 17 разів ) без уточнення (розшифровки) - до якого саме пункту, якої глави та якого розділу Кодексу ГРС та або пункту, частини, статті Закону України Про ринок природного газу , що робить незрозумілим та складним такий договір, та таким, що суперечить принципу добросовісності та правової визначеності. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги. У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3, 6, 12, 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії". Позивачем в якості доказів не додано до позовної заяви: вищевказаної заяви - приєднання, яка підписана саме [PERSON] та / або сплаченого рахунку (квитанції) за послуги з так званого "розподілу" природного газу, що беззаперечно свідчить про відсутність договірних взаємовідносин. Споживання ж природного газу, на яке так посилається позивач як на доказ існуючих договірних взаємовідносин між позивачем та [PERSON] , стосується виключно постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам на території області, тобто НАК «НАФТОГАЗ». Саме перед постачальником Газу [PERSON] виконує свої обов`язки щодо оплати. Щодо доданої до позовної заяви "копії витягу з особової картки абонента" як доказу про начебто наявну заборгованість за послуги з розподілу природного газу слід зазначити наступне. Порядок встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, яким у своїй діяльності керується НКРЕКП, виокремлює 6 основних складових ціни газу, що й складає кінцеву ціну для споживачів: розрахункова ціна природного газу як товару з урахуванням витрат ПАК " Нафтогаз України"; збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності; розрахунковий середній тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами; середньозважений тариф на розподіл природного газу розподільними трубопроводами; середньозважений тариф на постачання природного газу; податок на додану вартість. Згідно частини 6 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", яка у нижченаведеній редакції діяла до 13 липня 2021 року, для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів. Постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурні підрозділи передбачають у відповідному договорі про відкриття банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ. Споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурними підрозділами. Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритих в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурними підрозділами згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим Регулятором, виключно на: поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового продавця, що здійснює продаж природного газу такому постачальнику на виконання спеціальних обов`язків, покладених на такого продавця; поточний рахунок оператора газотранспортної системи; поточний рахунок оператора газорозподільної системи; поточний рахунок постачальника природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки. Порядок встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, яким у своїй діяльності керується НКРЕКП, виокремлює 6 основних складових ціни газу, що й складає кінцеву ціну для споживачів: розрахункова ціна природного газу як товару з урахуванням витрат НАК Нафтогаз Україн "; збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності; розрахунковий середній тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами; середньозважений тариф на розподіл природного газу розподільними трубопроводами; середньозважений тариф на постачання природного газу; податок на додану вартість. Постановою КМУ № 296 від 26 квітня 2017 року (із змінами, внесеними постановою КМУ № 667 від 23 серпня 2017 року ), банківським установам України рекомендовано розподіляти кошти, що надходять починаючи з 1 квітня 2017 року на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, за спожитий природний газ побутовими споживачами наступним чином. Розрахунок нормативу перерахування коштів здійснюється постачальниками природного газу для зарахування коштів на: поточний рахунок постачальника природного газу в частині оплати за надані послуги з постачання природного газу; поточний рахунок оператора газотранспортної системи в частині оплати за надані послуги постачальнику природного газу з транспортування природного газу магістральними трубопроводами; поточний рахунок оператора газорозподільної системи в частині оплати за надані послуги постачальнику природного газу з транспортування природного газу розподільними трубопроводами; при цьому норматив перерахунку містить 3 складові: .тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами з урахуванням податку на додану вартість; фактичний обсяг постачання природного газу побутовим споживачам на місяць, що передує попередньому до розрахункового, на який розраховуються нормативи перерахування коштів; ціна на природний газ для побутових споживачів, яка складається з ціни природного газу, податку на додану вартість, тарифів на транспортування та розподіл природного газу,, величини торговельної надбавки ( націнки ) постачальника природного газу із спеціальними обов`язками. Таким чином, ТОВ «Газорозподільчі системи України» постійно щомісячно отримує від постачальника природного газу свою частку від коштів, сплачених [PERSON] , за транспортування та розподіл природного газу, які він сплатив в роздрібній ціні за показниками лічильника газу. У ТОВ «Газорозподільчі системи України», у тому числі і Хмельницької філії, відсутні договори із власниками газових мереж та акти розмежування балансової належності, що виключає право і можливість надавати послуги із розподілу природного газу, оплати яких вимагає позивач. 18 вересня 2025 року на адресу суду від представника позивача Трубнікової О.В. надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказала, що газорозподільна система в межах Хмельницької області перебуває у користуванні позивача на підставі постанови НКРЕКП від 29.09.2023 №1769 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу» та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201. Взаємовідносини між відповідачем, як споживачем природного газу та позивачем регулюються Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, від змісту якого сторони відступати не можуть. Типовий договір розподілу природного газу було офіційно опубліковано ТОВ «Газорозподільні мережі України» в громадсько-політичній газеті захисту подолян «Подільські вісті» № 40 від 05.10.2023р. та розміщено на офіційному сайті Оператора ГРМ. Після оприлюднення типового договору про розподіл природного газу відповідач не звертався до позивача із заявами про припинення розподілу природного газу, а фактично використовував природний газ, що не заперечується відповідачем та про що свідчить, зокрема, довідка про фінансовий стан абонента, що є підтвердженням споживання природного газу та фактом приєднання до умов договору розподілу природного газу. Також зазначила, що Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» прямо передбачено відсутність необхідності державної реєстрації Міністерством юстиції України рішень НКРЕКП. Наполягає на задоволенні позовних вимог. 23 вересня 2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Прядуна Р.В. заперечення на відповідь на відзив, у якій зазначив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів існування цивільних правовідносин щодо надання послуг розподілу (переміщення) природного газу газорозподільною системою відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг ( далі НКРЕКП), Кодексу газорозподільних систем та Закону України "Про ринок природного газу ". На думку [PERSON] позивач здійснює безпідставне нарахування та обліковування заборгованості за не замовлену (без звернення - стаття 633 ЦК України) особі послугу розподілу природного газу без надання ним дозволу на обробку персональних даних та згоди на їх використання (стаття 11 Закону України Про захист персональних даних), без первинних документів, без домовленості ( стаття 10 Закону України Про житлово - комунальні послуги ) з особоюпро таку істотну умову, як ціна/тариф за відсутності в НКРЕКП повноважень встановлювати ціни/тарифи для населення ( частина 7 статті 14 Закону України Про НКРЕКП). Таким чином, Товариство нараховує заборгованість за не замовлену ним послугу за замовленою Оператором ГРС ціною/тарифом саме для себе, а не для населення - індивідуальних споживачів. Фактично Оператор використовуючи своє монопольне становище на ринку житлово - комунальних послуг, діє у спосіб, що має ознаки нечесної підприємницької практики, зокрема, здійснює незаконне нарахування заборгованості за послуги розподілу природного газу, які [PERSON] : не замовляв; не підписував договору про їх надання; не розуміє через невідповідність запропонованих умов принципам прозорості та однозначності. Отже дії оператора ГРМ є порушенням відповідача прав та законних інтересів як побутового споживача, а також норм чинного законодавства: частини 1 статті 2 Закону України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення», відповідно до якої інформація, яка надається споживачу, зокрема, про його фактичні обсяги споживання має бути достовірною, точною; пункту 24 глави III Правил постачання природного газу, відповідно до якого Відповідач зобов`язаний надавати побутовим споживачам інформацію, передбачену згаданим Законом; пункту 3.2 договору постачання природного газу, відповідно до якого Відповідач зобов`язується забезпечити якість комерційних послуг, які надаються Споживачу за цим Договором, що передбачає ведення точних та прозорих розрахунків із Споживачем; підпункту 3 пункту 6.2. договору постачання, відповідно до якого Відповідач зобов`язаний обчислювати і виставляти рахунки Споживачу за поставлений природний газ відповідно до вимог, передбачених договором постачання; підпункту 4 пункту 7.1. договору розподілу, відповідно до якого оператор ГРМ зобов`язаний «забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по Споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу (споживання) природного газу Споживачу за відповідний період»; підпункту 9 пункту 7.1 договору розподілу, відповідно до якого, оператор ГРМ зобов`язаний «дотримуватись Кодексу газорозподільних систем»; пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до якого «споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); пункту 3 частини 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами; пункту 5 частини 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір мають бути первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а також відповідно до Положення Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року, Національного стандарту України Уніфікована система організаційно розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів, формам ДСТУ 4163:2020, затвердженого наказом ДП УкрНДНЦ від 01.07.2020 р., № 144. Докази відповідності формам ДСТУ4163:2020 та Закону Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в поданих до суду документів «Фінансовий стан», «Розрахунок заборгованості», Довідка, Рахунок та інші, які мають ідентифікувати постачальника, зміст господарської операції, та бути підписаними виконавцем та керівником підприємства, скріплені печаткою підприємства, як цього вимагає законодавство України, а саме Закон Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Положення Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 р. за № 168/704, Національний стандарт України Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163:2020, затверджений наказом ДП УкрНДНЦ від 01.07.2020 № 144 позивачем не надано. Однак необхідних і достатніх доказів існування у [PERSON] боргу перед ТОВ «Газорозподільчі мережі України» до суду не надано. На офіційному веб-сайті НКРЕКП розміщено Розпорядження № 76-р про усунення порушень ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬЧІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ», яке стосується і Хмельницької філії Товариства. Розпорядженням підтверджено, що ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (далі Товариство) (код ЄДРПОУ 44907200) порушило Ліцензійні вимоги та надано вказівку усунути виявлені порушення, зокрема, укласти договори на господарське відання, користування, експлуатацію складовими газорозподільних систем з власниками мереж, про що повідомити НКРЕКП. Відомості про виконання даного розпорядження відсутні. Передання у користування (експлуатацію) газової мережі можливе лише власником або титульним володільцем. Відсутні будь-які докази того, що АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ» на час укладення договору дійсно був власником газової мережі або володів нею на законних підставах. У Єдиному державному реєстрі речових право на нерухоме майно та їх обтяжень відсутні відомості про реєстрацію права власності чи інших речових прав (права користування, права господарського відання, права оперативного управління, довірчої власності, узуфрукту тощо) відповідно до закону за АТ «Хмельницькгаз» чи ТОВ Газорозподільні мережі України на відрізок газової мережі до будинку відповідача. Посилання позивача як на доказ надання послуг на зміст Ліцензії на розподіл природного газу, виданої НКРЕКП, є безпідставним, оскільки така Ліцензія дає лише право надавати послуги розподілу газу , однак не підтверджує реального факту надання таких послуг, так само як Ліцензія на медичну практику не означає, що ліцензіат реально надає медичні послуги населенню. Крім цього, згідно п. 1 розділу VI Договору від 23.10.2023 року строк його дії завершився 31.12.2024 року. Однак Позивач вимагає стягнення коштів за послуги розподілу 2025 року включно, тобто за період, коли будь-які докази щодо реальної можливості розподілу газу відсутні. 30 жовтня 2025 року на адресу суду від представника позивача Трубнікової О.В. додаткові пояснення по справі, аналогічні відповіді на відзив. 16 січня 2026 рок на адресу суду від представника третьої особи Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» Доценка О.О. надійшли письмові пояснення, згідно яких зазначив, що З 01.10.2023 р. право на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Хмельницької області надано ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» постановою НКРЕКП від 29.09.2023 № 1769 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ». На підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу.з 01.10.2023 року АТ «Хмельницькгаз» втратило статус Оператора газорозподільної системи у зв`язку з зупиненням ліцензії на розподіл газу, новим Оператором ГРМ на території Хмельницької області став Позивач. Предметом спору у справі, що розглядається є заборгованість Відповідача за послуги з розподілу природного газу за період жовтень 2023 року-квітень 2025 р. Зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач приєднався до умов Типовогодоговору розподілу природного газу з 01.10.2023 р., споживаючи природний газ, щопідтверджується, зокрема, зміною показань лічильника за адресою Відповідача поособовому рахунку № [NUMBER] . Отже, Позивач є оператором газорозподільноїсистеми на території Хмельницької області на підставі відповідної ліцензії, аВідповідач є споживачем наданих ним послуг. На думку АТ «Хмельницькгаз»,оскільки Відповідач не надав доказів оплати спожитих ним послуг, позовні вимогиТОВ «Газорозподільні мережі України» є повністю обґрунтованими. Представник позивача Трубнікова О.В. в судове засідання не з`явилась, при цьому на адресу суду надала заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Прядун Р.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві. У задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» в судове засідання не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявні письмові заяви, згідно з якого просив провести розгляд справи за відсутності представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надає Хмельницька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України». За даною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . З наданого представником позивача розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] за послуги розподілу природного газу станом на 22.05.2025 р. за період жовтень 2023 р. квітень 2025 р. складає 5557,16 грн. Відповідно до наведеного у позовній заяві розрахунку штрафних санкцій, до вищевказаної суми заборгованості за період з 01.01.2024 по 21.04.2025 року відповідачу нараховано 557,52 грн. втрат від інфляції., 3% річних у сумі 139,26 грн. та пеню в сумі 169,90 грн., Правовідносини між споживачами природного газу та ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», як Оператором газорозподільної системи, врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498. Згідно п.17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Відповідно до п.п. 27, 28 ч.1 вказаного Закону постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів; Відповідно до п. 33 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», ринок природного газу - це сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу. Згідно з п.35 п.1ст.1 вказаного Закону, розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. У відповідності до ч.2 ст.37 Закону оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. Згідно з п. 14 додатка до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 № 1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» Хмельницька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснює діяльність з розподілу природного газу на території Хмельницької області, у тому числі: Кам`янець-Подільського району, Хмельницького району, Шепетівського району (крім міста Шепетівка, сіл Білокриниччя, Городище, Городнявка, Онишківці, Курганівка, Корпилівка, Корчик, Красносілка, Лозичне, Лотівка, Михайлючка, Пашуки (Судилківська ОТГ), Плесна, Пліщин, Романів, Серединці, Судилків, Траулин, Хролін, Хутір, Цмівка, В. Шкарівка, Коськів, Ленківці та смт. Гриців). Відповідно дост. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016, рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Постанова НКРЕКП «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» № 1839 від 26.12.2022 була оприлюднена на сайті НКРЕКП 28.12.2022. Постанова НКРЕКП «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу» від 29.09.2023 № 1769 була оприлюднена на сайті НКРЕКП 29.09.2023. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, у тому числі умови забезпечення комерційного приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу, визначені Кодексом газорозподільних систем. У відповідності до п. 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою, є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (згідно п.1.1 договору). Відповідно до пункту 1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ. Договір розподілу природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01.11.2021 у справі №591/4825/20 (провадження №61-11470св21), від 14.09.2022 у справі №717/341/21(провадження № 61-20726св21). Отже, Кодексом ГРМ передбачено різні способи приєднання до умов договору розподілу: повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ або споживання природного газу. При цьому, відповідно до п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Відповідно до пп. 6 п. 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу належить до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу. Типовий договір розподілу природного газу було офіційно опубліковано ТОВ «Газорозподільні мережі України» в громадсько-політичній газеті захисту подолян «Подільські вісті» № 40 від 05.10.2023та розміщено на офіційному сайті Оператора ГРМ за посиланням ВАЖЛИВА ІНФОРМАЦІЯ - Хмельницька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України». Після оприлюднення типового договору розподілу природного газу відповідач не звертався до ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» із заявами про припинення розподілу природного газу, а фактично використовував природний газ, що не заперечувалося відповідачем, та про що свідчить, зокрема, довідка про фінансовий стан абонента. Отже, акцептування відповідачем договору про розподіл природного газу та факт приєднання побутового споживача [PERSON] до умов цього договору відбулися шляхом вчинення ним дій, зокрема, щодо щомісячного споживання різних об`ємів природного газу. Згідно з положеннями п. 6.1 розділу VI договору оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замолену потужність, з урахуванням Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно п.6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2. Договору). Згідно з п.п.1 п.7.4 договору Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені Договором. Відповідно до п.9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. Згідно з п.8.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України. Відповідно дост.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст.526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач отримував послуги з постачання природного газу, та відповідно отримував і послуги з розподілу природного газу до об`єкта газопостачання, однак систематично не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», яке є оператором газорозподільної системи на території Хмельницької області в розмірі 5557,16 грн. Станом на момент подання позову до суду заборгованість не погашена. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Отже, у розумінні наведених вище положень закону позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань, процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання та пені. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з січня 2024 року по квітень 2025 року інфляційні втрати складають 557,52 грн., 3% річних 139,26 грн. Відповідно до п. 8.2 типового договору розподілу природного газу у разі порушення споживачем, що є побутовим, строків оплати за цим договором, він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір пені за період з 01.01.2024 по 21.04.2025 складає 169,90 грн. Вказаний розрахунок є вірним, доказів на його спростування матеріали справи не містять і таких доказів відповідачем суду не надано. Фактично доводи відповідача зводяться до незгоди із діючим законодавством України щодо нарахування плати за послуги з розподілу природного газу, яке на теперішній час є чинним. Оцінивши всі обставини справи в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 5557,16 грн., інфляційні втрати в сумі 557,52 грн., 3% річних в сумі 139,26 грн., пеню в сумі 169,90 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн..

Outcome: approved