Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

21.11.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява [PERSON] , в особі представника адвоката Івахніної А.В., заінтересована особа: Запорізька міська рада, про встановлення юридичного факту. У заяві зазначено, що [PERSON] є єдиною донькою своїх батьків: мами [PERSON] (померла [INFO] ) та батька [PERSON] (помер [INFO] ). Заявник все своє життя проживає за адресою: [ADDRESS] , хоча з березня 2003 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за якою не мешкала та не мешкає на даний час. Отже, заявник постійно мешкала з батьками та продовжує мешкати в квартирі, співвласником якої являється, розташованої за адресою: [ADDRESS] , де також мешкала та була зареєстрована її мати [PERSON] , яка померла [INFO] . З питанням про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, а заявник вважала, що оскільки вона мешкала та мешкає у вказаній квартирі разом із матір`ю, то вона є спадкоємцем першої черги за законом. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а саме оформлення спадщини. Таким чином, просить суд, встановити юридичний факт проживання однією сім`єю [PERSON] та її померлої матері [PERSON] , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 25.11.2025 відкрито провадження у цій справі в порядку окремого провадження, призначено справу до розгляду у судовому засіданні. У судовому засіданні представник заявника просила вимоги заяви задовольнити, за підстав викладених у заяві. Представник заінтересованої особи [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, та зазначила, що за умови доведення заявницею усіх обставин, на які вона посилається, то у вирішенні справи покладається на розсуд суду, просить ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, суд приходить до наступного висновку. Згідно частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частиною 2 цієї статті у судовому порядку можуть встановлюватися також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Побідне за змістом положення закріплене і у ч. 1 ст. 15 ЦК України. Тобто, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Судом встановлено, що заявник [PERSON] має місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 13.03.2003 по теперішній час, що підтверджується матеріалами справи ( копія паспорту громадянина України (стор.11) та не заперечується заявником. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 08.10.1997 виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради та копії технічного паспорту складеного 25.09.1997 ЗМБТІ, №865, встановлено, що житло за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності наступним особам: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Олександрівським відділом ДРАЦС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №834 складений 26.03.2025. Заявниця [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.07.1953 Ленінським районним відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №971, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 03.04.1987 відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис №166, відповідно до якого змінено прізвище заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Крім того, встановлено, що батько заявниці та чоловік померлої матері [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого міським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №6674 складений 24.09.1990. Відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області 23.10.2001, убачається, що остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 19.05.1965 по день смерті. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Факт постійного проживання заявниці разом із спадкодавцем, а саме із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, підтверджується наступними дослідженими доказами. Відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області 09.10.2001, убачається, що остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до 13.03.2003. Згідно копії Договору №1138 В/02-2022 від 25.02.2022 укладеного між Запорізьким міським територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) та [PERSON] , встановлено, що соціальні послуги надаються [PERSON] , на підставі рішення №47 від 23.02.2021, за її фактичним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Факт постійного проживання [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , у судовому засіданні підтвердили допитані свідки: [PERSON] , яка є соціальним працівником та з 2020 року надає соціальні послуги [PERSON] та по день смерті надавала її матері [PERSON] ; [PERSON] , яка знайома з заявницею та її родиною десь з 1990 року; [PERSON] , яка має дружні відносини з заявницею з 1965 року. Відповідно до ч. 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ч.3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно з пунктом 23 цієї Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Отже, зазначені докази є належними, допустимими та такими, що дають суду достатньо підстав дійти висновку, що заявниця [PERSON] постійно проживала разом із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] , а відтак, приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню шляхом встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, що є ефективним способом захисту прав заявника, у даному випадку. Вимоги заявника, у викладеній у заяві редакції, щодо встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю [PERSON] та її померлої матері [PERSON] , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, на переконання суду, не мають логічного сенсу, оскільки заявник та померла мати є родичами першого ступеня споріднення по прямій лінії (донька та мати), заявниця є спадкоємцем першої черги, що не потребує встановлення проживання їх однією сім`єю, оскільки такий спосіб захисту передбачено для інших осіб, які проживали однією сім`єю. При цьому, суд враховує, що факт постійного проживання зі спадкодавцем це юридична обставина, що підтверджує спільне проживання спадкоємця та померлого на момент смерті, та необхідна для оформлення спадщини, якщо спадкоємець пропустив 6-місячний термін, що убачається у даному випадку, оскільки заявниця у встановлений законом строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері.

Outcome: approved