Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

24 листопада 2025 позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідача, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Омельяненком Р.Р., що діє на підставі довіреності від 01 жовтня 2025 року. В позові зазначено, що 01 березня 2025 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено Кредитний Договір (оферти) № 01.03.2025-100002732, за яким відповідач отримав кредит, в розмірі 10000 грн. на строк 217 днів, зі сплатою денної процентної ставки, в розмірі 1,0%, комісії за надання кредиту, в розмірі 900,00 грн. та комісії за обслуговування кредиту, в розмірі 900 грн. у кожному з двох чергових періодів. 05 березня 2025 року між товариством та відповідачем було укладено додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Сума Кредиту з дати укладення даного Додаткового Договору становить 12000 грн. Товариство виконало взяті на себе зобов`язання, в повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого має заборгованість. Станом на дату звернення до суду заборгованість перед позивачем склала 35040,00 грн. На підставі зазначеного просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 01.03.2025-100002732 від 01 березня 2025 року, в розмірі 35040,00 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи є відповідні докази, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направляв. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 березня 2025 року між позивачем та відповідачем в електронній формі, згідно ЗУ «Про електронну комерцію», було укладено кредитний договір №01.03.2025-100002732, за яким позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в розмірі 10000,00 грн. строком на 217 днів, зі сплатою за користування кредитом «стандартної» процентної ставки 1,0 % за день від суми кредиту, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів кредитування, процентної ставки «економ», в розмірі 0,5% за день від суми кредиту, яка застосовується протягом наступних чергових періодів, комісії за надання кредиту, в розмірі 900,00 грн., комісії за обслуговування кредиту, в розмірі 900,00 грн. у кожному з двох чергових періодів та неустойки, в розмірі 150,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного зобов`язання. Про вказане свідчать копія заявки до кредитного договору від 01 березня 2025 року, підписаної відповідачем електронним підписом, копія пропозиції про укладення договору (оферта) від 01 березня 2025 року та копія відповіді позичальника про прийняття пропозиції від 01 березня 2025 року, також підписаних відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с.21-27). 05 березня 2025 року між позивачем та відповідачем в електронній формі, згідно ЗУ «Про електронну комерцію», було укладено додатковий договір до вказаного кредитного договору, за яким сторони збільшили суму кредиту до 12000 грн. (другий транш 2000 грн.), строк кредитування встановили 213 днів з дати надання другого траншу, комісію за його надання 180,00 грн., комісію за обслуговування 1080,00 грн. Про вказане свідчать копія примірної пропозиції про укладення додаткового договору від 05 березня 2025 року та копія відповіді позичальника про прийняття пропозиції від 05 березня 2025 року, також підписаних відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с.29-31). Також сторонами 01 та 05 березня 2025 року були підписані паспорти споживчого кредиту, де сторони детально визначили умови кредитування, зазначені у вищевказаних договорах (а.с.19-20,27-29). Позивач виконав зобов`язання за кредитним договором та додатковим договором, перерахувавши відповідачу грошові кошти на картковий рахунок, що підтверджується квитанцією про зарахування від 01 березня 2025 року та листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 17 листопада 2025 року, однак останній не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти, відсотки за їх користування та комісію не повернув, у зв`язку з чим в період з 01 березня до 03 жовтня 2025 року йому нараховано заборгованість, в розмірі 35040,00 грн., з яких: 12000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14880,00 грн. заборгованість за відсотками, 2160,00 комісія за обслуговування кредиту та 6000,00 неустойка (а.с.13,14,39). Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розрахувався з позивачем за отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, в розмірі 12000,00 грн., заборгованості за відсотками, в розмірі 14880,00 грн. та комісії в розмірі 2160,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки, в розмірі 6000,00 грн., то за вимогами ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Однак, згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні в зв`язку з російською агресією введено воєнний стан, який продовжено дотепер. За такого, враховуючи, що відповідачу нараховано заборгованість за неустойкою в період з 01 березня до 03 жовтня 2025 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, суд дійшов висновку про відмову позивачу в стягненні з відповідача заборгованості за неустойкою, в розмірі 6000,00 грн. Посилання позивача в позовній заяві на ЗУ «Про споживче кредитування», як на підставу для стягнення неустойки, в якому будь-якої заборони на її нарахування не передбачено, судом до уваги не приймаються, оскільки вони вказаних висновків суду не спростовують та не спростовують вимог ЦК України про звільнення позичальника від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Загальний розмірі заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за укладеним 01 березня 2025 року кредитним договором, складає 29040,00 грн., з яких 12000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14880,00,00 грн. заборгованість за відсотками та 2160,00 комісія за обслуговування кредиту. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 2007,61 грн.

Outcome: partial