Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 10001061705 від 10.10.2019 у сумі 19504 грн. 80 коп., понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що 10.10.2019 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і [PERSON] було укладено договір № 10001061705, в електронній формі, підписаний електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора за умовами якого, Товариство надало позичальнику кредитні шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки. 11.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір права вимоги № 11052021, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 10001061705. 23.05.2024 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» і ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 23/05/24, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 10001061705. Розмір непогашеної заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Факторинг Партнерс» за кредитним договором № 10001061705 становить 19504 грн. 80 коп., з яких: заборгованість за тілом 5600 грн. та заборгованості за відсотками 13904 грн. 80 коп. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] указану заборгованість за кредитним договором. Представник відповідача [PERSON] адвокат Максимів В.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що відповідач не згідна з позивачем щодо укладення договору з використанням електронного підпису, зокрема, напроти П.І.П. відповідача стоїть відмітка «електронний підпис». Копія оферта (пропозиції укласти договір) від 10.10.2019 не містить даних про те, яким чином вона підписана: з допомогою електронного цифрового підпису чи одноразового електронного ідентифікатора. ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» підтверджує, що укладений кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора 3939. Однак ні у договорі споживчого кредиту, ні у додатку № 1 до нього цей одноразовий ідентифікатор не вказаний. Додані до позову документи не містять даних про ознайомлення з ними відповідача. Позивачем не надано жодного доказу наявності у відповідачки електронного підпису та перевірки такого підпису за допомогою електронного ключа. Крім того, ні у договорі про споживчий кредит, ні у додатку № 1 до нього не вказані дані позичальника, не міститься відомостей про платіжні реквізити, відсутні відомості кому належить платіжна картка. Позивач не надав докази виплати відповідачу кредитних коштів 10.10.2019 у сумі 5600 грн. Також, за умовами договору, строк його укладення 30 днів, пролонгація передбачена лише з ініціативи позичальника, однак відсотки за договором нараховувалися до 08.02.2020, на 2 місяці довше. Сума нарахованих відсотків мала б складати 2184 грн. і нарахована сума процентів 11704 грн. 20 коп. є безпідставною. Представник ТОВ «Факторинг Партнерс» подав відповідь на відзив, у якому пояснив, що відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору із зазначенням реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 5600 грн. Без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. На номер телефону [PERSON] було направлено одноразовий ідентифікатор, яким було підписано даний договір з використанням електронного підпису. Відповідач не заперечує, що особисті відомості, вказані в заявці-анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо. Укладений договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін, які досягнули домовленості щодо всіх істотних умов, у т.ч. щодо порядку нарахування та оплати процентів за договором, Позичальник була ознайомлена з умовами договору, висловила своє волевиявлення шляхом підписання договору, що свідчить про прийняття нею таких умов, а також розуміння про настання правових наслідків. Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним і справедливим. Врахувавши доводи сторін, ознайомившись із матеріалами справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За правилами з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Судом установлено, що 10.10.2019 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 10001061705, в електронній формі, підписаний електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого Товариство надало позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки у сумі 5600 грн., строком на 30 днів. За умовами п. 1.4 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за процентною ставкою, яка нараховується: 1) у межах строку кредиту, передбаченого п. 1.3 договору; 2) у межах строку, на який було продовжено строк кредиту за домовленістю сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою до договору із урахуванням програми лояльності. Якщо за ініціативою позичальника у межах строку, визначеного в п. 1.3 договору, або протягом трьох робочих днів, що слідують за датою закінчення такого строку, відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, то позичальник як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на процентну ставку на новий строк кредиту. Відповідно до умов п. 1.7 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 7784 грн. Проценти за користування кредитом складають 39 % від суми кредиту та становлять 2184 грн. За умовами п. 2.1 кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі, шляхом переказу на картковий рахунок. Розділом 7 указаного договору передбачено відповідальність сторін, зокрема виконання зобов`язання позичальником з повернення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та здійснення інших платежів відповідно до умов договору. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 5600 грн. 00 коп. підтверджується випискою за договором та повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 25.10.2025, про зарахування 10.10.2019 указаної суми коштів та належність [PERSON] банківської картки № [NUMBER] , та повідомленням ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і квитанцією Рlаtоn про виконання трансакції 10.10.2019. 11.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11052021, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 10001061705. Згідно п. 1.2 договору факторингу № 11052021, перехід права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2. 23.05.2024 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 23/05/24, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 10001061705. Згідно реєстру заборгованостей до договору факторингу № 23/05/24, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 10001061705, на суму 19504 грн. 80 коп. Згідно виписки ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за кредитним договором № 10001061705, заборгованість [PERSON] складає 19504 грн. 80 коп. Разом із тим, за умовами кредитного договору від 10.10.2019, він надається строком на 30 днів. За умовами п. 4.2.1 договору, для його пролонгації позичальник зобов`язаний сплатити платіж у розмірі не менше суми нарахованих і несплачених процентів, тобто 2184 грн. 00 коп. Позивачем не надано суду доказів того, що позичальник сплатила нараховані проценти. Відповідно до виписки за кредитним договором, наданої АТ КБ «Приватбак», станом на 10.11.2019 позичальник не погашала заборгованість за нарахованими процентами. Тому суд приходить до висновку, така пролонгація кредитного договору не відбулася. Як неодноразово зазначено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 300/438/18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Із викладеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок отримання процентів установлюється договором, протягом дії якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до умов договору. А після закінчення дії договору, у випадку наявності невиконаного зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. За умовами кредитного договору, загальна вартість позики за весь час кредитування складає 7784 грн. 00 коп. За договором факторингу можуть бути передані лише ті права і обов`язки, які існували на момент передачі такого права. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведено вимоги про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 10001061705, однак така заборгованість складає суму, що передбачена умовами кредитного договору: 5600 грн. 00 коп. тіло кредиту та 2184 грн. 00 коп. проценти, а всього 7784 грн. 00 коп., які й підлягають стягненню на користь позивача. Щодо судових витрат. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться витрати, у тому числі, на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн., надавши договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на отримання юридичної допомоги № 324 від 01.07.2025, витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025. При цьому суд враховує, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12- І71гс19). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial