Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з дня настання 18 років і до досягнення ним 23-річного віку за умови, що він продовжує навчання. Позов обґрунтовано обставинами: Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] . Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] зарахований та навчається на першому курсі денного відділення Харківського національного університету радіоелектроніки, термін навчання з 02.09.2025 року по 30.06.2029 року. У зв`язку із навчанням на денні формі, він не має змоги працювати. Для повноцінного розвитку йому необхідно щомісячне матеріальне забезпечення витрати на придбання їжі, одягу, взуття, ліків, навчальних посібників, оплати додаткових курсів та інших предметів необхідних для нормального фізичного, духовного і культурного розвитку. Позивач вважає, що відповідач є здоровою та працездатною особою, та має можливість надавати матеріальну допомогу на його утримання. Позиція відповідача: У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 18.11.2025 позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. 24.11.2025 судом отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 24.11.2025 ухвалою судді провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувати у позивача докази на підтвердження витрат, пов`язаних із навчанням. 05.12.2025 від позивача надійшла заява на виконання ухвали про витребування доказів. Інших заяв, клопотань не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог витікає з обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 20 листопада 2007 року. Відповідно до рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2010 року, шлюб позивача та відповідача був розірваний. Відповідно до Довідки №75/50 від 01.09.2025 з закладу вищої освіти, [PERSON] є студентом 1 курсу І (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету Інформаційно-аналітичних технологій та менеджменту Харківського національного університету радіотехніки, денна контрактна форма навчання. Спеціальність 122 Комп`ютерні науки, освітньої програми Інформатика. Наказ про зарахування 606 СК від 11.08.2025 року. Термін навчання з 01.09.2025року по 30.06.2029 року. На виконання ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.11.2025 про витребування доказів, позивач надала квитанцію про сплату навчання за півроку, сума якої становить 17450,00 гривень. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, у рішенні суду про стягнення аліментів зазначається дата початку їх нарахування: з дня пред`явлення позовної заяви (або заяви про видачу судового наказу). Якщо доведено ухилення відповідача, аліменти можуть стягнути за минулий час, але не більше ніж за 10 років. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. В постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18 Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до роз`яснень викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З поданих суду позивачем доказів встановлено, що позивач по справі не досяг 23 років, навчається, не працює, оскільки навчання на денній формі позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід. При визначенні розміру аліментів, за даним позовом суд враховує сімейний та майновий стан сторін, враховує потребу повнолітнього [PERSON] у матеріальній допомозі з боку відповідача: витрати на придбання їжі, одягу, взуття, ліків, навчальних посібників, оплати додаткових курсів та інших предметів необхідних для нормального фізичного, духовного і культурного розвитку. Судом досліджені всі докази надані позивачем, клопотань про витребування інших доказів учасниками справи не заявлялось. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Виходячи з наведеного,

Outcome: approved