Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду, через електронний суд, з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, яке відкладено до 22 січня 2026 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 липня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №505626-КС-001, за умовами якого позичальник отримав кошти в розмірі 50 000 грн на засадах строковості, поворотності та платності. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14957034 процентів за кожен день користування кредитом. Даний договір укладений в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи на вебсайті ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» шляхом підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором UA-26722, який отриманий смс-повідомленням на вказаний ним номер телефону. Зазначає, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання виконало та надало кредит відповідачу шляхом перерахування коштів на вказану ним банківську картку, проте відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим станом на 09.10.2025 виникла заборгованість у розмірі 179395 грн. 38 коп., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 50000 грн.; суми прострочених платежів по процентах 121895 грн. 38 коп., суми прострочених платежів за комісією 7500 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача в примусовому порядку, процесуальні витрати у виді витрат на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 16.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання, яке відкладено до 22.01.2026. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно позовної заяви та відповіді на відзив, просили розгляд справи проводити без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно достатті 4 ЦПКУкраїни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписамист. 5 ЦПКУкраїни здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст.12,81 ЦПКУкраїни цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» здійснює діяльність з надання фінансових послуг, зокрема кредитування/ Відповідач на вебсайті позивача в мережі Інтернет зайшов в особистий кабінет, заповнив анкету клієнта, в якій вказав персональні дані, суму бажаного кредиту, номер мобільного телефону та номер банківської картки для перерахунку коштів, що підтверджується візуальною формою послідовності дій та витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://my.bizpozyka.com/ Також в особистому кабінеті відповідач отримав паспорт споживчого кредиту та оферту про надання кредиту, після чого здійснив її акцепт (прийняв пропозицію) на запропонованих позивачем умовах/ Надалі 23.07.2024 у між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №505626-КС-001, згідно умов якого останньому надано грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн строком на 24 тижні до 07.01.2025, з фіксованою процентною ставкою 1,14957034 % в день, комісією за надання кредиту 7500 грн. Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - вебсайту https://my.bizpozyka.com, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (кредитодавця). Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання споживчих кредитів, які розміщені на сайті Товариства. Підписанням цього договору позичальник підтвердив, що ознайомлений з Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть та обєм зобовязань, погоджується неухильно дотримуватись їх. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (пароля) UA-6722, про що свідчить візуальна форма послідовності дій. Відповідно до довідки ТОВ «ПрофітГід» вбачається, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: Надавач платіжних послуг: ТОВ «ПрофітГід»; платник: ТОВ «Бізнес позика», код 41084239; номер транзакції 42173-95163-01843, дата здійснення переказу: 23.07.2024, 15:58:37, сума переказу 50 000 грн.; номер платіжної картки отримувача: [NUMBER] . Призначення переказу: перерахування коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] згідно до кредитного договору №505626-КС-001 від 23.07.2024. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до банківської установи із заявою про розірвання кредитного договору. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. За правилами ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються підприємцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим підприємець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). За матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика», пройшов реєстрацію на веб-сторінці товариства. Під час здійснення реєстрації відповідач створив особистий кабінет та надав всі особисті дані (ПІБ, дані паспорта, дату та рік народження, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації), чим фактично надав згоду на обробку персональних даних. Для безпосереднього оформлення кредиту відповідач обрав бажану суму кредиту, строк кредитування, самостійно вніс номер банківської картки та підтвердив, що ознайомлений з Правилами надання грошових коштів у позику. Після прийняття позичальником умов кредитного договору 23.07.2024 ТОВ «Бізнес Позика» уклало з [PERSON] кредитний договір, який підписано останнім відповідно до вимог ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався на особистий телефонний номер [PERSON] . На спростування вказаних обставин відповідачем доказів не подано. Наданий позивачем алгоритм укладення кредитного договору свідчить про те, що без ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 червня 2021 у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20. Позивач, пред`явивши вимогу про стягнення заборгованості, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за нарахованими відсотками та комісією. Відповідно до детального розрахунку заборгованості відповідач частково погашав кредитну заборгованість на загальну суму 1000 грн. З розрахунку заборгованості та довідки [PERSON] за кредитним договором №505626-КС-001 від 23.07.2024, вбачається, що станом на 09.10.2025 виникла заборгованість у розмірі 179395 грн. 38 коп., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 50000 грн.; суми прострочених платежів по процентах 121895 грн. 38 коп., суми прострочених платежів за комісією 7500 грн. Доказів повернення відповідачем позивачу отриманого кредиту за вказаним договором в повному обсязі, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованою. Кредитний договір є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Розрахунок заборгованості проведений кредитором відповідачем не спростований. Таким чином, дослідженими доказами повно і достовірно доведено, що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання по укладеному договору, в результаті чого з його вини утворилась зазначена позивачем заборгованість, а тому позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підставі ст. 141 ЦПК України, ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи подання позивачем позову в електронному вигляді з використання підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 грн. 40 к. На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,280-281,354 ЦПК України, суд

Outcome: approved