Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування, після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позову вказала, що у зв`язку з смертю її чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входить спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Вказує, що спадщину після смерті чоловіка прийняла, вступивши в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, однак оформити спадкові права не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на таке, хоча будинок був законно побудований, однак чоловік за життя не оформив та не зареєстрував право власності на дане майно. Окрім неї, спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , немає, заповіту за життя він не склав. Враховуючи те, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений вище будинок, вона звернулася до суду з даним позовом для захисту своїх прав. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити такі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги визнали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Встановивши обставини справи, оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] . З копії свідоцтва про одруження, судом встановлено, що [PERSON] та позивачка [PERSON] були подружжям. Як встановлено судом з копії довідки №464 від 13.06.2008 року, виданої Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON] , яка в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини вступила в управління та володіння спадковим майном. Згідно довідки №329 від 15.10.2025 року, виданої Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області, [PERSON] проживала однією сім`єю разом із свої чоловіком [PERSON] до дня його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , вступила в управління та володіння спадковим майном. Згідно даних технічного паспорта, житловий будинок з господарськими будівліми та спорудами, що знаходиться за вказаною вище адресою, побудований в 1955 році, загальна площа будинку 77,5 кв.м Відповідно до довідки № 1410 від 02.12.2024 року, виданої КПЛОР "Золочівське МБТІ, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 року на правах власності не зареєстрований. З копії спадкової справи, судом встановлено, що постановою приватного нотаріуса №403/02-14 від 31.10.2025 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , на житловий будинок будинок, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Окрім того, судом встановлено, що окрім позивачки, із заявою про прийняття спадщини чи про видачу свідоцтва про право на спадщину, ніхто із можливих спадкоємців не звертався. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як встановлено з матеріалів справи, є дружиною померлого [PERSON] , а відтак спадкоємцем першої черги за законом, оскільки заповіт спадкодавець за життя не склав. Інші спадкоємці, які б звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, відсутні. Відповідно до ст. 31 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Як встановлено судом, спірний будинок збудований в 1955 році [PERSON] , проте останній за життя не зареєстрував право власності на даний будинок, відповідно до вищенаведеної норми закону. Про факт завершення будівництва свідчить чинний технічний паспорт на спірний житловий будинок. Вказане дає підстави суду дійти висновку, що даний будинок входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON] , однак відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на будинок позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУкраїни від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно із правовою позицією ВС, викладеної в постанові № 227/3750/19 від 22.09.2021, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши такі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка, яка прийняла спадщину, має право на спадкування спірного житлового будинку з господарськими будівлями, як спадкоємець за законом першої черги після смерті чоловіка, який належав останньому, однак не був зареєстрований на правах власності за ним на момент смерті, що стало перешкодою для оформлення спадкових прав позивача в нотаріальному порядку, визнання представником відповідача позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов є підставний та підлягає задоволенню. Враховуючи клопотання позивача , витрати по сплаті судового збору слід залишити за останнім.

Outcome: approved