Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Представник позивача-адвокат Ткаченко Ю.О. через підсистему «Електронний суд» подав позов, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором № 73984547 від 06.01.2025 у розмірі 32901,71 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.01.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73984547, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 18000,00 грн на строк 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,250 % в день, комісія за надання кредиту 15,00 % від суми наданого кредиту, що складає 2700,00 грн. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. 04.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено додаткову угоду № 14149348 до кредитного договору № 73984547, за умовами якої було продовжено строк кредитування на 30 днів. В результаті чого загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 60 днів (до 06.03.2025) та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,25 % на 1 %. 06.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено додаткову угоду № 14395899 до кредитного договору № 73984547, за умовами якої було продовжено строк кредитування на 10 днів. В результаті чого загальний строк кредитування змінився з 60 днів на 70 днів (до 16.03.2025) та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,25 % на 1 %. 16.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено додаткову угоду №14473395 до кредитного договору № 73984547, за умовами якої було продовжено строк кредитування на 30 днів. В результаті чого загальний строк кредитування змінився з 70 днів на 100 днів (до 15.04.2025) та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,25 % на 1 %. 14.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено додаткову угоду №14706601 до кредитного договору № 73984547, за умовами якої було продовжено строк кредитування на 29 днів. В результаті чого загальний строк кредитування змінився з 100 днів на 129 днів (до 14.05.2025) та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,25 % на 1 %. 14.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено додаткову угоду №14934988 до кредитного договору № 73984547, за умовами якої було продовжено строк кредитування на 1 днів. В результаті чого загальний строк кредитування змінився з 129 днів на 130 днів (до 15.05.2025) та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,25 % на 1 %. 26.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 26/06/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінпром Маркет» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 73984547 від 06.01.2025, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. Відповідно до Реєстру прав вимог № 22/08/25-02 від 22.08.2025 до договору факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 32901,71 грн. Ухвалою судді від 22.09.2025 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом 15 днів із дня вручення копії даної ухвали подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Позивач на виконання вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України додав до позовної заяви докази надсилання відповідачу копій поданих до суду документів. У встановлений судом строк відповідачем, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи відповідно до вимог ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи в судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до вимог ч. 2 ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке. До позову додано паперову копію електронного договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73984547 від 06.01.2025 (далі - кредитний договір), підписаного відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора та позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Відповідно до п. 2.1 договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «кредит»), на погоджений умовами договору строк (надалі - «строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Згідно пункту 2.2.1 договору сума кредиту становить 18000,00 грн. У матеріалах справи містяться копії додаткових угод від 04.02.2025, 06.03.2025, 16.03.2025, 14.04.2025, 14.05.2025, укладених між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем, за умовами якого було продовжено строк кредитування та змінено процентну ставку. На підтвердження факту перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача позивачем подано копію платіжної інструкції/операція, із змісту якої вбачається, що на банківський рахунок відповідача « [NUMBER] (MASTERCARD)» на підставі платіжної інструкції № 491af2be-f912-4b96-9e88-96ec65f6eec6було перераховано кошти в розмірі 18000,00 грн. Листом ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 22.08.2025 повідомило про перерахування коштів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» його клієнтам на підставі договору про переказ коштів № 23-021-18/5 від 23.01.2018. Вказано відомості про дату платежу - 06.01.2025, номер платежу - ca495e09-740a-4f86-9c08-c95a4fe6564b, сума платежу - 18000,00 грн, отримувач - [PERSON] , ЕПЗ номер [NUMBER] . Крім цього, в матеріалах справи міститься лист ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 22/08/25-8869 від 22.08.2025, з якого бвачається, що [PERSON] було надано онлайн-позику на банківську картку, номер платежу - ca495e09-740a-4f86-9c08-c95a4fe6564b. До позову також долучено в копіях розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 22.08.2025 загальна сума заборгованості відповідача становить 32901,71 грн, договір факторингу, витяг з реєстру прав вимоги, та платіжне доручення про оплату за відступлення права грошової вимоги згідно реєстру прав вимог. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, 06.01.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений електронний договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73984547. З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор 50751. Після підписання відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора кредитного договору № 73984547 від 06.01.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання вимог п. 2.1 договору повинно було перерахувати позичальнику грошову суму коштів, вказану у п. 2.2.1 договору (18000,00 грн). Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Факт перерахування кредитних коштів позивач підтверджує копіями платіжної інструкції/операція про перерахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача « [NUMBER] (MASTERCARD) на підставі платіжної інструкції № 491af2be-f912-4b96-9e88-96ec65f6eec6, листом ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 22.08.2025, за змістом якого [PERSON] переховано 06.01.2025 кошти в сумі 18000,00 грн, номер платежу ca495e09-740a-4f86-9c08-c95a4fe6564b. Також в матеріалах справи міститься лист ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 22/08/25-8869 від 22.08.2025, яким повідомлено, що [PERSON] було надано онлайн-позику на банківську картку, номер платежу - ca495e09-740a-4f86-9c08-c95a4fe6564b. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, вбачається, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 (далі - Положення), передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно п. 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Відповідно до п. 46 Положення відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті. Отже, належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором може бути виписка з клієнтського рахунку. З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, вбачається, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. У доданих до матеріалів справи письмових доказах, зокрема, платіжної інструкції/операція, листах ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 22.08.2025 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» від 22.08.2025 про перерахування суми кредиту вказано, що 06.01.2025 на рахунок [NUMBER] були перераховані грошові кошти в розмірі 18000,00 грн, отримувач [PERSON] . Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що власником рахунку [NUMBER] є саме відповідач, цифри номера рахунку не відображені в повному обсязі. Наведені документи за своїм змістом не є первинними бухгалтерськими документами, створеними безпосередньо під час банківської операції по перерахуванню коштів, оскільки первинними бухгалтерськими документами можуть бути платіжна інструкція та виписка з особового рахунку клієнта. Таким чином, указані вище документи не є первинними бухгалтерськими документами, вони не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кредитні кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» коштів у розмірі 18000,00 грн на картковий рахунок, який належав би саме відповідачу. Отже, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження виконання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» умов кредитного договору № 73984547 від 06.01.2025 щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок саме відповідача як позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Крім цього, матеріали справи не містять доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Фінекспрес», що здійснювало б переказ коштів на рахунок відповідача від імені позикодавця (позивача). Суду не представлено доказів про наявність договірних відносин між позивачем та ТОВ «ФК «Фінекспрес» щодо переказу платежів, а лист цієї компанії сам по собі не може підтверджувати переказ коштів за кредитним договором. Посилання позивача на наявність договору № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» таТОВ «ФК «Фінекспрес», про надання послуг за допомогою АРІ-інтерфейсу, не може бути прийняте судом, оскільки належних доказів на підтвердження вказаних обставин надано не було. Доводи позивача про те, що кредитні кошти були перераховані відповідно до умов кредитного договору на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача, не підтверджуються належними доказами. Крім того, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про те, що інші докази не можуть бути подані у встановлений законом строк з об`єктивних причин (як це передбачено ч. 4 ст. 83 ЦПК України) та на підставі ч. 1 ст. 84 ЦПК України не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів. Тому, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18. Верховний Суд у постанові від 13.05.2020 у справі № 219/1704/17 зазначив, що «... в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем суд має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків...». Таким чином, суд уважає недоведеними обставини, що підлягають доказуванню у справі, зокрема, перерахування позикодавцем ТОВ «Фінпром Маркет» кредиту в розмірі 18000,00 гривень на картковий рахунок, що належав би відповідачу (надання кредиту), а тому в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати слід покласти на позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed