Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 липня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 22891-07/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 24 грудня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстрів боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі: 25 750,00 грн, з яких: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 550,00 грн сума заборгованості за процентами; 11 200,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. Також, 29 липня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2345997, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 39 від 23 грудня 2024 року до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 693,38 грн, з яких: 3 275,70,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 417,68 грн сума заборгованості за пенею. Крім того, 24 липня 2024 року між ТОВ «Маніфою» і [PERSON] було укладено договір позики № 7732195, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 11-01/2024, за умовами якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 9 від 11 грудня 2024 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9 424,63 грн, з яких: 3 100,10 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 024,90 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою, 3 299,63 грн сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Всупереч умовам вказаних договорів, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, після відступлення права вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. У зв`язку з вказаними обставинами, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 53 868,01 грн і судові витрати. За ухвалою суду від 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 22891-07/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W173, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6 000,00 грн, строком кредитування 120 днів до 15 листопада 2024 року, зі сплатою денної процентної ставки в розмірі 1,5 % в день (а.с. 9-11, 12, 13-14, 15). 24 грудня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25 750,00 грн, з яких: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 550,00 грн сума заборгованості за відсотками; 11 200,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 19-24). Згідно з розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 24 грудня 2024 року за кредитним договором № 22891-07/2024 від 19 липня 2024 року становить 25 750,00 грн, з яких: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 550,00 грн сума заборгованості за відсотками, 11 200,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. З даного розрахунку вбачається, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором сплачені грошові кошти в розмірі 3 050,00 грн (а.с.16-17). Також, 29 липня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено договір позики № 2345997, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 413405, за умовами якого відповідач отримав позику в розмірі 8 000,00 грн, строком кредитування 30 днів до 27 серпня 2024 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 0,01% за один день користування кредитом, а також комісії за надання позики у розмірі 24,46%, що становить 1956,80 грн (а.с. 27-31). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого, а також на підставі додаткових угод до вказаного договору та реєстру боржників № 39 від 23 грудня 2024 року, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором (а.с. 32-40). Відповідно до реєстру боржників № 39 від 23 грудня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 2345997 від 29 липня 2024 року в розмірі 18 693,38 грн, яка складається із 3 275,70 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 417,68 грн сума заборгованості за пенею (а.с. 40). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за договором позики № 2345997 станом на 31 травня 2025 року становить 18 693,38 грн, з яких: 3 275,70 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 417,68 грн сума заборгованості за пенею (а.с. 41). Крім того, 24 липня 2024 року між ТОВ «Маніфою» і [PERSON] було укладено договір позики № 7732195, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора b33520, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 500,00 грн, строком кредитування 65 днів до 27 вересня 2024 року, зі сплатою акційної процентної ставки в розмірі 0,01000 % на день, яка застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1. цього договору, або базової процентної ставки в розмірі 1,50000 % на день, що застосовується протягом першого розрахункового періоду, або основної процентної ставки в розмірі 1,50000 % на день, що застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Пунктом 3.1.1. договору визначено, що позичальник має право сплатити проценти за користування позикою, нараховані за акційною процентною ставкою, у разі повернення позики протягом строку позики, визначеного цим договором. Також, позичальнику надається право сплатити проценти за користування позикою, нараховані за акційною процентною ставкою, у межах 3-денного строку після спливу першого розрахункового періоду. У разі недотримання цієї умови, проценти за користування позикою за кожен день першого розрахункового періоду нараховуються за базовою процентною ставкою (а.с. 47-54, 55, 56-58, 59). 08 серпня 2024 року між ТОВ «Маніфою» і [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору позики № 7732195, яку підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора b10377, за умовами якої сторони погодили продовжити строк позики на 80 днів до 27 жовтня 2024 року (а.с.55-58). 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 11-01/2024, за умовами якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників (а.с.60-66). Відповідно до реєстру боржників № 9 від 11 грудня 2024 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9 424,63 грн, з яких: 3 100,10 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 024,90 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою, 3 299,63 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику (а.с. 66). Згідно з розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором позики № 7732195 станом на 27 жовтня 2024 року становить 9 424,63 грн, з яких: 3 100,10 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 374,53 грн сума заборгованості за процентами. З даного розрахунку вбачається, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором сплачені грошові кошти в розмірі 505,25 грн (а.с. 67). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договорів досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 2345997 від 29 липня 2024 року не виконав, в передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту 3 275,70 грн і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами № 22891-07/2024 від 19 липня 2024 року і №7732195 від 24 липня 2024 року суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитні договори № 22891-07/2024, №7732195 були укладені між фінансовими установами та [PERSON] 19 липня 2024 року та 24 липня 2024 року відповідно, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії, передбачений пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» не поширюється на вказані договори. Враховуючи, що Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року, а кредитні договори № 22891-07/2024 і №7732195 були укладені 19 липня 2024 року і 24 липня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, то суд дійшов висновку про нарахування процентної ставки у відповідності до чинного законодавства, виходячи зі встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами та відповідачем договорів дані фінансові установи надали позичальнику суми кредиту, а останній зобов`язувався повернути надані кредити в повному обсязі у визначені договорами строки: за договором, укладеним 19 липня 2024 року з ТОВ «Аванс Кредит» № 22891-07/2024 (строк користування кредитом 120 днів) до 15 листопада 2024 року; за договором, укладеним 24 липня 2024 року з ТОВ «Маніфою» № 7732195 (строк користування кредитом 80 днів) до 27 жовтня 2024 року. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач повиннен був сплатити кредитору відсотки: за договором № 22891-07/2024 у розмірі 7 200,00 грн, виходячи з розрахунку: 6 000,00 грн (сума кредиту) х 120 днів (строк кредитування) х 1%; - за договором №7732195 у розмірі 2 800,00 грн, виходячи з розрахунку: 3 500,00 грн (сума кредиту) х 80 днів (строк кредитування) х 1%. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 22891-07/2024 вбачається, що [PERSON] сплатив в рахунок погашення заборгованості грошові кошти на рахунок ТОВ «Аванс Кредит» у розмірі 3 050,00 грн (а.с. 16-17). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №7732195 вбачається, що [PERSON] сплатив в рахунок погашення заборгованості грошові кошти на рахунок ТОВ «Маніфою» у розмірі 505,25 грн (а.с. 67). Таким чином, оскільки відповідач умови кредитних договорів належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги в цій частині, стягнути з [PERSON] заборгованість за договорами, а саме: - за договором про надання фінансового кредиту № 22891-07/2024 від 19 липня 2024 року в розмірі 10 150,00 грн (6 000,00 грн (тіло кредиту) + 7 200,00 грн (загальний розмір відсотків) 3 050,00 грн (кошти, сплачені відповідачем у рахунок погашення заборгованості за договором); - за договором позики № 7732195 від 24 липня 2024 року в розмірі 5 794,75 грн (3 500,00 грн (тіло кредиту) + 2 800,00 грн (загальний розмір відсотків) 505,25 грн (кошти, сплачені відповідачем у рахунок погашення заборгованості за договором); - за договором позики № 2345997 від 29 липня 2024 року в розмірі 3 275,70 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, а всього в загальному розмірі 19 220,45 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу за кредитним договором № 22891-07/2024 та пені за кредитним договором № 2345997 від 29 липня 2024 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Дію воєнного стану продовжено і він діє в Україні по теперішній час. Згідно з розрахунками позивача, у зв`язку із порушенням відповідачем грошового зобов`язання позивачем визначено розмір штрафу за кредитним договором № 22891-07/2024 у розмірі 11 200,00 грн, і розмір пені за кредитним договором № 2345997 у розмірі 15 417,68 грн. Однак, враховуючи період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, який включає період дії воєнного стану, то суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 080,41 грн, виходячи з розрахунку: 19 220,45 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 3 028 грн (сума сплаченого судового збору) / 53 868,01 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial