Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 08.09.2000 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Індустріального районного суду м. Дніпра головуючим суддею у розгляді цієї справи визначено суддю Недобитюк Н.В., ухвалою якої прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та просив розглядати справу за його відсутності. Питання про стягнення з відповідача судових витрат позивач не порушував. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи вона повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, оскільки її останнє зареєстроване місце проживання знаходиться на тимчасово окупованій території України. Відзиву на позовну заяву не надала. Зважаючи на наявні у справі матеріали, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У матеріалах справи наявна копія свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 08.09.2000 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.09.2000 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Нікішинської сільської ради Шахтарського району Донецької області, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки щодо ведення спільного господарства та виховання дитини. Можливості зберегти сім`ю позивач не вбачає. Фактично подружні відносини між сторонами припинилися, протягом тривалого часу спільне господарство не ведеться. Позивач вказує, що з 2010 року між ним та відповідачем втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, а збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам подружжя. Окрім того, позивач зазначає, що має намір створити нову сім`ю, оскільки починаючи з 2011 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою особою, з якою веде спільне господарство та здійснює виховання їхньої спільної дитини. Також позивач вказав, що відповідач на сьогоднішній день знаходиться на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим фактичний зв`язок з нею відсутній. Майнові спори, суперечки про розподіл спільного майна у подружжя відсутні. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя сторін та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно з частиною 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Оскільки відповідач не заявляла вимог про відновлення дошлюбного прізвища, суд це питання не вирішує. Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина 3 ст. 12, частина 1 ст. 81 ЦПК України). Суд встановив обставини справи на підставі належних та достатніх доказів (ст. 76, 80, 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Враховуючи характер спору та відсутність вимоги позивача про стягнення витрат з відповідача, суд вважає за доцільне залишити судові витрати у розмірі 1211 грн 20 коп. за позивачем.

Outcome: approved