Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вимогою стягнути з відповідача борг за договором позики відповідно до розписки від 21.01.2025 року в розмірі 164000,00 грн.. Судові витрати просить покласти на відповідача. Посилається на те, що 02.07.2024р. між сторонами укладено усний договір позики. На виконання договору відповідач 21.01.2025 року надав розписку про отримання від позивача грошових коштів у борг в сумі 164000,00 грн., які зобов`язувався повернути в строк не пізніше 01.06.2025р. Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, кошти не повернув. Судове засідання було призначене на 19.01.2026р. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач, повідомлений судовою повісткою через поштове відправлення Укрпошта R067045265100, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України за адресою його зареєстрованого місця проживання, яка повернулася без вручення із поміткою «адресат відсутній», що відповідно до вимог п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається врученою у судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Відзиву не подав. Приймаючи до уваги що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов такого висновку. Позивач надав суду оригінал боргової розписки від 21.01.2025 року, якою доводиться та обставина, що відповідач позичив у позивача гроші в сумі 164000,00 грн з терміном повернення суми позики до 01.06.2025 року. Згідно ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) вказано: «У частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. Цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики. Це підтверджується використанням таких формулювань: «зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості» (абзац 1 частини першої статті 1046 ЦК України); «позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)» (абзац 1 частини першої статті 1049 ЦК України)». Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 127/35718/21. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, наявність боргового документа, а саме боргової розписки у позивача свідчить про те, що відповідач не виконав зобов`язань по поверненню боргу в строк до 01.06.2025р. та є таким, що прострочив виконання зобов`язання по поверненню позики тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. За таких обставин у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1640,00 грн судового збору.

Outcome: approved