Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

ТОВ"ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 33 330,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що між "Авентус Україна" та відповідачем 18 червня 2024 року було укладено кредитний договір №8002004, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна" надав відповідачу кредит в сумі 10 100,00 грн. на строк 360 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. 27 січня 2025року між ТОВ "Авентус Україна"та ТОВ ТОВ"ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" було укладено договір факторингу №27.01/25-Ф, згідно якого до ТОВ ТОВ"ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" перейшло право грошової вимоги до відповідача за цим договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по вказаному кредитному договору у відповідача перед позивачем виник борг в сумі 33330,00 грн.. Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за вказаним кредитним договором в сумі 33330,00 грн., сплачений при зверненні до суду судовий збір 2422,40 та витрати на правову допомогу у сумі 13000 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно заяви позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з`явилася, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з повідомленням про вручення та шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на адресу суду від відповідача не надходило. Положеннями ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем 18 червня 2024 року було укладено кредитний договір №8002004, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна" надав відповідачу кредит в сумі 10 100,00 грн. на строк 360 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. Вказане підтверджується кредитним договором від 18 червня 2024 року. 27 січня 2025 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ"ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" було укладено договір факторингу №27.01/25-Ф, згідно якого до ТОВ"ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" перейшло право грошової вимоги до відповідача за цим договором. Вказане підтверджується договором факторингу 27 січня 2025 року. Відповідач, використавши кошти, свої зобов`язання за договором не виконувала, та кошти не повернула, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості станом на 21 січня 2025 року заборгованість відповідача за вказаними договорами становить 33 330,00 грн.. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до положень ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно положень ст.611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач, отримавши від ТОВ "Авентус Україна" кошти за кредитним договором, умови договору належним чином не виконувала та кошти не повернула, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у вказаному розмірі. Зважаючи на те, що ТОВ "Авентус Україна" передало право вимоги за кредитним договором до ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", яке звернулось до суду з вимогою про стягнення з відповідача кошти за кредитним договором, укладеним між відповідачем та ТОВ "Авентус Україна", тому вказані позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн., суд зазначає наступне. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02 липня 2024 року; прас-лист АО"ЛігалАссістанс", заявка про надання юридичної допомоги №102 від 02 червня 2025 року, витяг з акту №13 про надання юридичної допомоги від 30 червня 2025 року. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення. На підставі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, та ст.ст. 2, 10, 12, 76, 77, 141, 263-265, 280- 282, ЦПК України, суд , -

Outcome: approved