Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Позивач звернувся із зазначений позовом до відповідача та просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2024 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу, та [PERSON] , яка становить 17 800,00 грн., з яких 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2 940,00 грн. проценти за користування позикою в межах строку договору, та 4 860,00 грн. сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом. Разом із позовною заявою позивач надав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та просив проводити розгляд даної справи за відсутності позивача. Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач у судові засідання призначені на (14.10.2025, 22.01.2026) не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце їх проведення шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Жодних заяв або клопотань на адресу суду не надходило. Відзиву на позовну не направив. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відтак, суд постановив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та з матеріалів справи убачається, що 14 серпня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73582882 (а.с. 6-8), згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. строком на 30 днів. Дата повернення позики 12 вересня 2024 року. Денна процентна ставка 0,98%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%. Відповідно до п.2.1. орієнтовна річна процентна ставка 2463,47 грн., орієнтовна загальна вартість позики 12 940,00 грн. Пунктом 6 Договору передбачено, що позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 17563 14 серпня 2024 року о 12:05. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №73582882 від 14 серпня 2024 року заборгованість [PERSON] становить 17 800,00 грн., з яких 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2 940,00 грн. проценти за користування позикою в межах строку договору, та 4 860,00 грн. сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом. Жодних внесків на погашення заборгованості відповідачем не здійснювалось (а.с. 21-22). 14.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, а 28.07.2021 додаткову угоду до нього № 2, 13.06.2022 додаткову угоду № 7, 23.12.2024 додаткову угоду №45, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК» ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників №40 від 23.12.2024 (а.с.12-20). Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників №40 від 23.12.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло реєстр боржників №40 від 23.12.2024 кількістю 4164. (а.с. 18), оплата за договором здійснена 27.12.2024 (а.с.19). Відповідно до реєстру боржників №40 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 17 800,00 грн., з яких 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2 940,00 грн. проценти за користування позикою в межах строку договору, та 4 860,00 грн. сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом. (а.с. 20). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Враховуючи наведене, встановлено, що [PERSON] відповідно до умов укладеного договору, отримав можливість користуватися кредитними коштами. Позивач виконав зобов`язання, надавши відповідачу можливість користуватись ними. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, заборгованість не погасив, внаслідок чого виникла зазначена вище заборгованість. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормами ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Судом встановлено, що 14 серпня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредитний договір №73582882, згідно з умовами якого отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. строком на 30 днів. Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідач, підписавши договір про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», погодився з умовами договору, однак належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував. Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених наданими письмовими доказами, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення суми заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 10 000,00 грн. та нарахованими відсотками в межах строку кредитування в сумі 2 940,00 грн. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за понадстрокове користування позикою суд зазначає таке. Судом установлено, що між сторонами укладено договір позики, за умовами якого сума позики становила 10 000,00 грн., строк користування позикою 30 днів, із визначенням плати за користування коштами у вигляді денної процентної ставки. Позивач заявляє до стягнення 17 800,00 грн., з яких 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2 940,00 грн. проценти за користування позикою в межах строку договору, та 4 860,00 грн. так звані «проценти за понадстрокове користування». Як зазначено вище, у п.6 договору позики було передбачено можливість продовження строку кредитування шляхом укладення додаткового договору. Проте такого договору позивачем суду не надано. Відповідно до статті 1048 ЦК України, проценти є платою за користування грошовими коштами та можуть нараховуватися лише протягом строку дії договору. Після спливу визначеного договором строку користування позикою правовідносини сторін змінюють свій характер, оскільки позичальник припиняє правомірне користування коштами, а неповернення суми позики у строк утворює прострочення виконання грошового зобов`язання, правові наслідки якого врегульовані статтею 625 ЦК України. Отже, після закінчення строку дії договору кредитор має право вимагати повернення основної суми боргу та застосування передбачених законом наслідків прострочення, однак не продовження нарахування процентів як плати за користування позикою, незалежно від їх договірного найменування. Нараховані позивачем 4860,00 грн. «процентів за понадстрокове користування» не є платою за користування кредитом, оскільки нараховані після спливу погодженого сторонами строку, не пов`язані з фактичним користуванням грошовими коштами та за своєю правовою природою становлять фінансову санкцію за порушення строків виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до загальних засад цивільного законодавства, закріплених у статтях 3, 13, 509 ЦК України, учасники цивільних правовідносин повинні діяти добросовісно, розумно та справедливо, а здійснення цивільних прав не може спрямовуватися на зловживання правом. Вимога до стягнення після спливу строку договору значної суми так званих «процентів», яка істотно перевищує плату за користування позикою у межах погодженого строку та є співвідносною з розміром основного боргу, призводить до диспропорційного збільшення грошових вимог і порушує баланс прав та обов`язків сторін. Суд виходить з того, що застосування фінансових санкцій не може перетворюватися на необмежене джерело доходу кредитора та має відповідати принципу співмірності цивільно-правової відповідальності наслідкам порушення зобов`язання. За таких обставин нарахування та вимога до стягнення 4860,00 грн. процентів за понадстрокове користування позикою не відповідає вимогам справедливості, розумності та добросовісності, а тому не підлягає судовому захисту. Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню частково, згідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2201,36 грн.

Outcome: partial