Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок позначений літерою «А», загальною площею 69,4 кв. м., житловою площею 40,2 кв. м., погріб позначений літерою «п/А», веранду позначену літерою «а», погріб позначений літерою «п/а», ганок, сарай літня кухня позначена літерою «В», сарай позначений літерою «Г», вбиральню позначену літерою «г», гараж позначений літерою «Д», огорожу позначену за номером 1, хвіртку позначену за номером 2, 1/2 криниці позначеної за номером 3, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , якому за життя належав на праві власності вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] Факт шлюбних відносин між позивачкою та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Після її звернення до нотаріального органу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, свідоцтва про право власності на будинковолодіння та його реєстрації у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації. Водночас їй було роз`яснено, що згідно підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належного майна спадкодавцеві. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, вона змушена звернутися із цим позовом до суду. Позивачка в підготовче засідання не з`явилася, проте разом із позовною заявою подала заяву від 03.11.2025 року, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с.24). Представник Погребищенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, однак начальник відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Андрійчук В.В. через канцелярію суду 21.01.2026 року подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 79). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті, виготовленому Липовецьким відокремленим підрозділом КП «ВООБТІ» від 08.05.2025 року на житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані з 1980 по 1989 роки (а.с.13-15). Право власності [PERSON] на вказане майно підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 17.07.1987 року (а.с. 16), витягом з Протоколу Погребищенської міської ради народних депутатів від 25.12.1997 року (а.с.22), Наказом № 72-А від 28.08.2025 року «Про зміну адреси об`єкта нерухомого майна» (а.с.19), рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.12.2025 року по справі №143/1062/25 (а.с.77-78). [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.9). Згідно із ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Також відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевською Ю.В. була відкрита спадкова справа № 40/2025 від 23.05.2025 року (а.с. 37-75). З матеріалів спадкової справи №40/2025 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що позивачка у встановлений законом строк після смерті [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом (а.с.39). В матеріалах спадкової справи відсутні будь - які заяви про відкликання чи скасування означеної заяви (а.с. 36-74). Також в матеріалах спадкової справи знаходиться заява [PERSON] про відмову від належної частки спадщини (а.с. 50), що залишилась після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевською Ю.В. від 29.10.2025 року №217/02-14 відмовлено у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок садибного типу з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами (а.с.12). Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.12.2025 року встановлено, що Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане 17.07.1987 року Виконкомом Погребищенської міської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Погребищенської міської Ради народних депутатів №98 від 16.07.1987 року на ім`я [PERSON] , дійсно належить [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.77-78). Крім того, наказом Управління з питань житлово-комунального господарства, транспорту і зв`язку, управління комунальною власністю, містобудування та архітектури Погребищенської міської ради «Про зміну адреси об`єкта нерухомого майна» № 72-А від 28.08.2025 року змінено адресу житлового будинку садибного типу з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , на [ADDRESS] (а.с.19). Враховуючи вищезазначене встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , належав житловий будинок по в [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади по [ADDRESS] , на день смерті [INFO] [PERSON] проживав спільно з [PERSON] та [PERSON] (а.с.54). Як вбачається із матеріалів справи право власності спадкодавця на спірний житловий будинок не було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. Проте, зазначена обставина не свідчить про те, що спадкодавець не був власником цього житлового будинку і що він не ввійшов до спадкової маси, оскільки право власності спадкодавцем було набуто у порядку, який існував на час будівництва житлового будинку, яке не пов`язувалося із здійсненням державної реєстрації права власності на нього, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією сформульованою у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі №207/2386/16-ц. В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, зважаючи те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом на майно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, ураховуючи визнання позову представником відповідача, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивачки за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на те, що позивачка [PERSON] бажає судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений нею судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на її користь.

Outcome: approved