Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - [PERSON] на йо го користь заборгованість за кредитним договором № 8339765 від 03.02.2023 в сумі: 50 589,00 грн., з яких 12 000,00 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 37 089,00 грн. -заборгованість за процентами, 1500,00 грн -заборгованість за комісією та понесені ним по справі судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8339765, згідно з умовами якого відповідач отримав 15 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісію і проценти за користування кредитом у строк, встановлений кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Проте, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка становить 50 589,00 грн., з яких 12 000,00 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 37 089,00 грн. -заборгованість за процентами, 1500,00 грн -заборгованість за комісією, що є предметом позовних вимог. 26.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, згідно з умовами якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, в точу числі до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 8339765 від 03.02.2023. Зазначають, що відповідачу надсилалася Досудова вимога про погашення кредитної заборгованості, однак заборгованість відповідач не погасив, тому позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. 29.09.2025 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію: чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , дата народження [INFO] ); чи була успішною транзакція, здійснена 03.02.2023 року, на банківську картку № [NUMBER] в сумі 15000 грн.; чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] ; чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № [NUMBER] . Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки до суду не повідомив, відзив на позов не надсилав. 23.01.2026 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів позовної заяви вбачається, що 03.02.2023 [PERSON] звернулася до ТОВ «Мілоан» із анкетою-заявою на отримання кредиту № 8339765. 03.02.2023, між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 8339765, відповідно до умов якого фінансова установа зобов`язалась надати [PERSON] кредит в сумі 15 000,00 гривень на споживчі потреби строком на 105 днів з 03.02.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] **33 (п. 2.1 Договору). Додатком № 1 до вищевказаного договору сторони погодили графік платежів. З копії договору про споживчий кредит №833765 від 03.02.2023, паспорту споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] підписано вказані документи одноразовим ідентифікатором Z60290. Довідкою про ідентифікацію, надану ТОВ «Мілоан», підтверджено, що [PERSON] , з якою укладено договір №8339765 від 03.02.2023, ідентифікований товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) Z60290, час відправки ідентифікатора 03.02.2023, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор [NUMBER] . На виконання умов кредитного договору № 8339765 від 03.02.2023 [PERSON] 03.02.2023 було видано кредит в сумі 15 000, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 03.02.2023 №92801892, кошти перераховано на картку Mastercard [NUMBER] . Розрахунок заборгованості за кредитним договором позивачем суду не надано. Натомість надано відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 8339765 від 03.02.2023. Так з вищевказаних документів вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 8339765 від 03.02.2023 становить 50 589,00 грн., з яких 12 000,00 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 37 089,00 грн. -заборгованість за процентами, 1500,00 грн -заборгованість за комісією. Судом встановлено, що умовами кредитного договору № 8339765 від 03.02.2023 передбачена заміна кредитора у зобов`язанні без згоди боржника (п. 3.2.6 договору). 26.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належні йому права вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 8339765 від 03.02.2023. Так, згідно із п. 6.2.3 вищевказаного договору право вимоги переходить до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у день здійснення фінансування (оплати) на користь ТОВ «Мілоан» у повному обсязі в сумі, вказаній у п. 7.1 цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення прав вимоги здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (додаток № 2) відповідно до п. 8.3.2 договору. 26.06.2023 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» було підписано вищевказаний Акт. Згідно витягу з реєстру боржників до Договору № 99-МЛ від 26.06.2023 про відступлення прав вимоги від 26.08.2025 [PERSON] має загальну суму заборгованості у розмірі 50 589,00 грн. На виконання умов вищевказаного договору факторингу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було у повному обсязі сплачено на користь ТОВ «Мілоан» суму фінансування, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 26.06.2023 №71827. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Доказів того, що вищевказаний договір відступлення прав вимог визнаний недійсним, суду не надано. Таким чином, після підписання ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідного Акту приймання-передачі Реєстру Боржників, відбулось одиничне, тобто сингулярне правонаступництво. З цього часу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» стало новим кредитором за договором № 8339765 від 03.02.2023. Позивач вважає, що відповідачем порушено умови кредитного договору № 8339765 від 03.02.2023, заборгованість за яким підлягає стягненню в примусовому порядку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1ст. 1048 ЦК України). Статтею 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статті3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст.639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1ст. 642 ЦК України). Статтею 76ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1ст. 95 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. 18.12.2025 на виховання ухвали суду АТ КБ «Приватбанк» надіслано на адресу суду інформацію, відповідно до якої банк повідомив, що на ім`я [PERSON] в Банку не емітовано карту № [NUMBER] . У зв`язку з чим відсутня можливість надати запитувану інформацію, оскільки зазначена картка в банку не обслуговується за клієнтом [PERSON] . Також повідомили, що надати відомості щодо особи, на ім`я якої було емітовано платіжну картку № [NUMBER] не вбачається можливим, оскільки недостатньо інформації для пошуку. З наданих позивачем документів вбачається, що кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладався у електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора на мобільний номер [NUMBER] , також в договорі було обумовлено отримання кредиту на банківську карту№ [NUMBER] . При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме [PERSON] належать номер мобільного телефону [NUMBER] та банківська карта № [NUMBER] . Враховуючи викладене, суду із наявних у справі доказів не можливо встановити, що саме [PERSON] , а не інша особа, підписувала за допомогою одноразового ідентифікатора у електронному вигляді кредитний договір. Позивачем не надано доказів, що після направлення коштів в сумі 15000 грн. ТОВ «Мілоан» за платіжним дорученням, ці грошові кошти були зараховані на банківську карту відповідача [PERSON] . Судом на підставі відповідей АТ КБ «Приватбанк» встановлено, що банківська карта № [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] взагалі не емітувалася. З цього слідує, що відповідач не міг отримати кредитні кошти на вказану кредитну карту, яка зазначена в кредитному договорі від 03.02.2023 №8339765, та платіжній інструкції №92801892 від 03.02.2023. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі№161/16891/15-ц. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі№342/180/17та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Суд не приймає до уваги, інформацію вказану у платіжному дорученні №92801892 від 03.02.2023 щодо перерахування коштів на платіжну карту клієнта (номер карти [NUMBER] ), як доказ виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, оскільки відсутні докази, що такі грошові кошти були зараховані на рахунок саме відповідача, а не іншої особи (або не були повернуті банком до ТОВ «Мілоан»). Таким чином, подані позивачем докази щодо заборгованості (серед іншого й платіжне доручення), не є підтвердженням виконаних банківських операцій. З поданих до суду доказів неможливо встановити взагалі факт укладення кредитного договору беззаперечно із відповідачем. Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні. Отже, надані позивачем платіжне доручення (без відповідного документу про успішне зарахування грошових коштів) та відомість про щоденні нарахування не є належними доказами розміру кредитної заборгованості, який позивач просить стягнути, оскільки останнім не доведено отримання кредитних коштів, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаним кредитним договором. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів та інформації про належність відповідачу платіжної картки, підтвердження зарахування грошових коштів саме на картку [PERSON] , а тому в задоволенні позову слід відмовити з підстав не доведеності позовних вимог. Враховуючи викладене, відповідно до ст.144 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed