Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Миколаївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, в якій просить: -визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок садибного типу у [ADDRESS] , який має наступну технічну характеристику: житловий будинок літ А-1 (1947 року забудови) житловою площею 7,9 кв.м., загальною площею 26,3 кв.м., житловий будинок літ. Б-1 (1947 року забудови) житлова площа 17,9 кв.м. , загальна площа 23,1 кв.м, сарай літ.Г -1988 року забудови, сарай літ .Д - 1988 року забудови, сарай літ. Е (1988 року забудови). Узагальнений виклад позиції позивача. Позивач, [PERSON] з 2005 року постійно мешкає та зареєстрована у житловому будинку садибного типу у [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. У 2005 році вона придбала цей будинок по розписці як вєтху забудову. З того часу утримує його та оздоблює. У зв`язку з віком вона вирішила привести у належний стан оформлення належного їй майна з метою подальшого розпорядження ним. Вона звернулась у 2023 році до КП МБТІ м. Миколаєва з метою виготовлення технічного паспорту. 29.08.2023 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. За результатами проведеної інвентаризації виданий також електронний технічний паспорт та визначено, що житловий будинок літ А-1 (1947 року забудови) житловою площею 7,9 кв.м. загальною площею 26,3 кв.м. , житловий будинок літ. Б-1 (1947 року забудови) житлова площа 17,9 кв.м., загальна площа 23,1 кв.м, сарай літ.Г - 1988 року забудови, сарай літ.Д - 1988 року забудови, сарай літ. Е-1988 року забудови - не потребують дозволу та введення до експлуатації згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України №404 від 09.08.2012 року, вбиральня - душ літ. Ж не потребує дозволу та введення до експлуатації згідно постанови КМУ від 07.06 2017 за № 406. Отже житловий будинок який вона придбала не є самовільно побудований та переобладнаним. З метою проведення державної реєстрації свого права власності на житловий будинок у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" позивач звернулась до ЦНАП Миколаївської міської ради. Але державним реєстратором ЦНАП позивачу було відмовлено у проведенні державної реєстрації її права на житловий будинок з підстав того, що в неї прострочена дія договору оренди землі площею 210 кв.м. кадастровий номер 4810136300:05:024:0084 від 22.12.2021 року № 11705. З метою вирішення питання пролонгації договору оренди земельної ділянки для визнання права власності на житловий будинок позивач звернулась до Виконкому Миколаївської міської ради, управління земельних ресурсів. Подала відповідну заяву у 2024 році, але ніякого рішення й до теперішнього часу Миколаївською міською радою не прийнято. Неможливість проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок стала підставою для відключення її будинку від енергопостачання. Саме така ситуація змусила позивача звернутись до суду щодо визнання за нею права власності на не самовільно побудований, розташований на орендованій земельній ділянці, житловий будинок. У відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволені позову. Проти позовних вимог заперечує, посилаючись на необгрунтованість вимог позивача. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.07.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.08.2025 року закрито підготовче провадження по справі з призначенням розгляду справи по суті. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. У судове засідання представник відповідача не з`явилась, її неявка не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно наданої суду розписки, 25.06.2005р. [PERSON] продала [PERSON] стару будову за адресою: [ADDRESS] , за 4000 грн. Згідно листа від 30.07.2025 № 487/4631/25/13807/2025 Департаменту з надання адміністративних послуг інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Згідно листа КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.07.2025 р. станом на 28.12.2012 р. за адресою: [ADDRESS] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не реєструвалось. З наданих суду доказів вбачається, що 25.06.2005 [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , при цьому сам договір купівлі-продажу не укладався та нотаріально не посвідчувався, право власності на житловий будинок за [PERSON] не реєструвалось, а тому договір купівлі-продажу житлового будинку є нікчемним. Крім того, відсутні докази, що право власності на житловий будинок до укладання договору купівлі-продажу належало [PERSON] . Тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] не набула право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача не доведені, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed