Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

19 грудня 2025 року, [PERSON] звернувся до суду з заявою, в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт родинних відносин, що [PERSON] , яка померла [INFO] , у віці 59 років та проживала за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначає, що після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно. З метою оформлення спадкових прав він, як спадкоємець першої черги, звернувся до Третьої Львівської державної нотаріальної контори , однак у зв`язку з наявними розбіжностями в анкетних даних у документах, що підтверджують родинні відносини, та відсутністю актових записів про зміну прізвища матері, нотаріусом було повідомлено про неможливість підтвердження факту родинних відносин у позасудовому порядку. У зв`язку з викладеним, з метою реалізації спадкових прав, заявник змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою суду від 23.12.2025 року справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання учасники справи не з`явились. Від заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, просить таку задовольнити. Від зацікавленої особи 20.01.2026 року надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно п.5 ч.2 ст. 295 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Судом встановлено, що [INFO] у місті Львові померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 квітня 2013 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Заявник, [PERSON] , є сином померлої та належить до спадкоємців першої черги за законом відповідно до статті 1261 ЦК України, однак у зв`язку з відсутністю належних документів не має можливості реалізувати своє право на прийняття спадщини у позасудовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28 лютого 1977 року. У вказаному свідоцтві його матір зазначено як « [PERSON] ». Разом з тим, із наданих суду доказів убачається, що згодом [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , після чого користувалася прізвищем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу прізвище дружини залишилось [PERSON] . Водночас, як підтверджується листом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 20 жовтня 2025 року №1983/02-14, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні актові записи про зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] , а також відсутній актовий запис про реєстрацію шлюбу, що унеможливлює підтвердження родинних відносин у нотаріальному порядку. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2000 року заявник та його мати отримали свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , де вони тривалий час спільно проживали. Згідно з довідкою про склад сім`ї наймача квартири, [PERSON] зазначена основним квартиронаймачем, а [PERSON] її сином. Також обставини родинних відносин між заявником та померлою підтверджуються довідками органів місцевого самоврядування, матеріалами приватизаційної справи, технічним паспортом на квартиру, зокрема довідкою про склад сім`ї від 20.07.2000 року, а також іншими письмовими доказами, дослідженими судом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що невідповідність у написанні прізвища матері заявника в різних правовстановлюючих документах обумовлена об`єктивними обставинами, пов`язаними зі зміною прізвища після шлюбу та відсутністю відповідних актових записів у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Звертаючись до суду з даною заявою, [PERSON] просить встановити факт родинних відносин між ним та померлою [PERSON] , оскільки цей факт безпосередньо породжує для нього юридичні наслідки право на спадкування майна після смерті матері. Оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням відповідно до статті 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved