Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який встановлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2013, з 900 грн. на 1/3 частину всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини. Вказувала, що дитина проживає разом з позивачем та визначена сума аліментів у розмірі 900 грн. недостатня для належного рівня життя, утримання, духовного і фізичного розвитку дитини. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.09.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Звернувся до суду із відзивом на позовну заяву у якому просив стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1/5 частини всіх доходів відповідача з підстав того, що матеріальний та сімейний стан відповідача суттєво змінився, на його утриманні перебуває батько, який є інвалідом ІІ групи та потребує постійної сторонньої допомоги. Вказував, що з липня 2025 року втратив можливість працювати, однак, з червня 2025 року надсилає кошти на утримання сина у розмірі 1700 грн. справу просив розглядати за його відсутності. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи убачається, що з 20.08.2008 по 02.07.2013 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.06.2013 було розірвано. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2013 у цивільній справі №756/9743/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 900 грн. Суд у вказаному рішенні, прийшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини саме у такому розмірі, виходячи з рівня заробітної плати по м. Києву, розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на день ухвалення рішення, а саме станом на 2013 рік. На підставі вище вказаного рішення, Оболонським районним судом м. Києва 16.10.2013 було видано виконавчий лист №2/756/3789/2013, на підставі якого було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Однак, відповідно до постанови від 05.05.2019 державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області виконавчий лист №2/756/3789/2013 від 16.10.2013 на підставі заяви стягувача, було повернуто [PERSON] . Позивач посилається на те, що дитина потребує більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки збільшуються потреби у навчанні, розвитку та інших побутових аспектах, адже з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів з відповідача економічна ситуація в країні значно змінилась у зв`язку із девальвацією валюти та приведенням вартості усіх послуг, товарів та ресурсів до економічно обґрунтованих. Окрім того, вказувала, що примірний добовий та місячний набір продуктів харчування та його вартість станом на вересень 2025 року для дитини віком 14-17 років становить 10068 грн. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17.05.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). Крім того, у відповідності до ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України у своїй постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, позивач як одержувач аліментів на утримання дітей вправі ініціювати позов про зміну способу стягнення аліментів визначених за рішення суду. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. При цьому, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частинами 1,2 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.183 СК України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач у своєму відзиві не заперечував проти обов`язку утримувати дитину, однак, просив стягнути з нього 1/5 частину від всіх його доходів, посилаючись на те, що на його утриманні перебуває батько, який є інвалідом другої групи та відповідач надає йому соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Окрім того, надав довідку з Державної служби зайнятості, відповідно до якої дохід відповідача за період з 23 серпня 2025 по 17 вересня 2025 становить 6855,91 грн., який складається з допомоги по безробіттю. Суд звертає увагу на те, що чинне законодавство містить положення про те, що той з батьків з ким проживає дитина може звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу) іншого з батьків, що в свою чергу покликане на забезпечення найкращих інтересів дитини. Враховуючи вище викладене, виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, її потреби, відомості про особу відповідача, суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2013 до розміру 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд звертає увагу на те, що аліменти у розмірі частки від доходу відповідача є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у відповідності до вимог чинного законодавства, а присудження стягнення аліментів у більшому чи меншому розмірі може призвести до порушення прав сторін та поставить їх в неоднакове становище. Додатково суд зауважує, що позовні матеріали не містять достатнього обґрунтування визначеного позивачем розміру аліментів, та, відповідно доказів на те. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного,

Outcome: partial