Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором, мотивуючи тим, що 17 січня 2023 року між Товариством «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №567481 відповідно до якого Відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. на умовах, визначених в Договорі. Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання, передбачені умовами Договору. Товариство виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, зокрема, надало Відповідачу суму кредиту у визначений умовами Договору термін. Водночас, Відповідач не виконав свої зобов`язання, оскільки не здійснив жодних платежів на погашення кредиту, не сплатив проценти та інші зобов`язання, визначені Договором. Внаслідок цього у Відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. Кредитний договір був укладений в електронній формі, що відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про електронну комерцію». Договір було підписано електронним підписом, що є юридично чинним аналогом письмового підпису, а сам договір, укладений таким чином, має всі необхідні правові наслідки. Відповідач, вступивши в особистий кабінет на вебсайті Товариства, підтвердив свою згоду з умовами Договору, що також підтверджується наданими копіями документів. Товариство своєчасно виконало умови договору щодо надання кредиту шляхом безготівкового перерахування на рахунок Відповідача. Водночас, враховуючи відсутність підтвердження фактів перерахування коштів, Товариство звернулося до суду із клопотанням про витребування відповідних документів, які могли б підтвердити заборгованість Відповідача. Станом на момент подання позову, заборгованість Відповідача перед Товариством складає 22865,97 грн, з яких 2999,98 грн заборгованість за тілом кредиту, а 19865,99 грн заборгованість за процентами. Враховуючи, що 1 лютого 2024 року Товариство «Селфі Кредит» та Товариство «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №01022024, право вимоги по цьому кредиту було передано Товариству «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». З огляду на вищезазначене, Позивач просить суд задовольнити позов і стягнути з Відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №567481 від 17 січня 2023 року на загальну суму 22 865,97 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Представник Позивача у судове засідання не з`явився, проте у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством. За таких обставин суд дійшов висновку, що Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, проте без поважних причин не з`явився у судове засідання та не скористався наданими йому процесуальними правами, у тому числі правом подати відзив на позовну заяву чи повідомити суд про причини своєї неявки. З огляду на викладене, суд вважає, що наявні передбачені статтею 280 ЦПК України правові підстави для ухвалення заочного рішення у даній справі. Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2026 року було постановлено здійснювати заочний розгляд справи відповідно до вимог статті 281 ЦПК України. Дослідивши подані сторонами письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність та достатність у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи. Як убачається з наданих суду письмових та електронних доказів, 17 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (надалі Товариство) та [PERSON] (надалі Відповідач) було укладено Договір про надання споживчого кредиту №567481. Згідно з умовами зазначеного Договору Відповідачу надано кредит у розмірі 3000 грн, а Відповідач, у свою чергу, взяв на себе зобов`язання повернути отримані кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені умовами Договору, що підтверджується копією кредитного договору (а. с.11-31). Факт належного виконання Товариством своїх зобов`язань за Договором підтверджується копією листа про перерахування коштів кредиту, відповідно до якого кредитні кошти були перераховані Відповідачу у безготівковій формі в строк та на умовах, визначених Договором. Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №567481 від 17.01.2023 року, оскільки ним не здійснювалися платежі з повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. Унаслідок такого порушення умов Договору у Відповідача утворилася заборгованість. Позовні вимоги ґрунтуються також на положеннях статей 509, 526 та 1054 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Невиконання Відповідачем обов`язку з повернення кредиту та сплати процентів стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Як підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, кредитний договір було укладено в електронній формі з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується копією договору, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р768, додатком №1 до договору, довідкою про ідентифікацію, інформаційним повідомленням споживача фінансових послуг та паспортом споживчого кредиту. Вказані докази свідчать про належне волевиявлення Відповідача та його згоду з умовами Договору шляхом входу до особистого кабінету на вебсайті Товариства. Станом на дату подання позову заборгованість Відповідача за кредитним договором №567481 складає 22 865,97 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, з яких: 2 999,98 грн заборгованість за тілом кредиту та 19 865,99 грн заборгованість за процентами. Крім того, як убачається з договору факторингу №01022024 від 01.02.2024 року, витягу з Реєстру боржників, акту приймання-передачі Реєстру боржників та платіжної інструкції до зазначеного договору, право вимоги за кредитним договором №567481 було правомірно відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яке на сьогодні є належним кредитором у зобов`язанні. З огляду на викладене та з урахуванням наданих доказів, Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з Відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №567481 від 17.01.2023 року в загальному розмірі 22 865,97 грн на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», а також стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви додатками. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, з урахуванням вимог належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, а також дотримуючись приписів статей 7681 та 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і оформленою в електронній формі. Згідно зі статтею 12 цього Закону, у разі якщо електронний правочин підлягає підписанню сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, у тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису за наявності згоди сторін. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається таким, що укладений у письмовій формі. Отже, укладений між сторонами кредитний договір в електронній формі відповідає вимогам чинного законодавства та є належною підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. Підписанням електронного договору Відповідач підтвердив факт ознайомлення з усіма його істотними умовами, зокрема щодо розміру кредиту, порядку та строків його повернення, розміру процентів, а також погодився з правилами та вимогами чинного законодавства України. Згідно з частинами першою та третьою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, зокрема сплатити грошові кошти, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку. Зобов`язання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Частина перша статті 1048 ЦК України закріплює право кредитодавця на отримання процентів, а стаття 1049 ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути кредит у строки та порядку, визначені договором. Частиною першою статті 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання, а статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, допустив прострочення виконання грошового зобов`язання та не спростував наданий Позивачем розрахунок заборгованості. Будь-яких доказів на підтвердження погашення заборгованості або заперечень щодо її розміру Відповідачем суду не подано. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи. З огляду на викладене суд доходить висновку, що заборгованість за кредитним договором №567481 від 17.01.2023 року у загальному розмірі 22 865,97 грн є доведеною, підтвердженою належними доказами та такою, що підлягає стягненню на користь Позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Представником Позивача заявлено до стягнення з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується поданими до матеріалів справи доказами. Відповідно до статей 133, 137 та 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат і підлягають розподілу між сторонами з урахуванням принципів розумності, співмірності та обґрунтованості таких витрат. При цьому суд зобов`язаний перевірити, чи відповідає заявлений розмір витрат складності справи, обсягу та характеру наданих правничих послуг, часу, витраченого адвокатом, а також значенню справи для сторін. Оцінивши подані докази у сукупності, суд встановив, що дана справа є малозначною, не відзначається складністю правового чи фактичного характеру, не потребувала значного обсягу доказування або проведення складних процесуальних дій, а її розгляд здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судових дебатів. Суд також враховує обсяг фактично наданих представником Позивача правничих послуг, які полягали переважно у підготовці та поданні позовної заяви і супровідних процесуальних документів, без участі у судових засіданнях та без вчинення інших дій, що потребували б значних часових або інтелектуальних затрат. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн є завищеним та не відповідає принципам розумності та співмірності. З урахуванням характеру спору, його малозначності, складності справи, обсягу наданих правничих послуг та конкретних обставин розгляду справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2 000,00 грн, що є справедливим, обґрунтованим та співмірним у даному випадку. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову з Відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial