Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

12 листопада 2025 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 січня 2017 року Виконавчим комітетом Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Від спільного проживання у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та спільного проживання. З березня 2022 року ведення спільного господарства між подружжям припинено. Наміру зберегти сім`ю з відповідачем позивачка не має, на примирення не згодна. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 18 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Позивачка [PERSON] та її представник Міняєв А.О. про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява в якій останній просить розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Романовська Т.М. про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились. Представник відповідача направила на адресу суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, та участі відповідача. До заяви додала письмові пояснення в яких зазначила, що обставини які зазначені стороною позивача в позовній заяві не відповідають дійсності, відповідач разом з дружиною та дітьми як біженці спільно проживали в Німеччині до 10 листопада 2025 року. Вели спільне господарство. Поки позивачка безпідставно у зазначений день вигнала відповідача з будинку та припинила з ним сумісне проживання. Всі спроби відповідача налагодити стосунки були марними тому відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 04 січня 2017 року виконавчим комітетом Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1 між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей. В судовому засіданні встановлено, що на час подання позову сторони припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Причиною розпаду сімейних відносин є відсутність порозуміння, що стало наслідком неможливості спільного проживання. Зазначені обставини, на думку суду створюють неможливі умови для подальшого спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб, ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України - шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України, шлюб, припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені його особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з абзацом 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За приписами ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог з урахуванням вини обох сторін у розірванні шлюбу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 605,60 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Outcome: approved