Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23грудня 2011 року, що був зареєстрований Виконкомом Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 35. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з лютого 2022 року через відсутність взаєморозуміння. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу вважає неможливим та суперечить її інтересам. Спільно не мешкають та господарства не ведуть. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та залишити прізвище « [PERSON] ». Позивачка та її представник адвокат Дьяченко О.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у позовній заяві просили суд розглянути справу без їх участі. Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 грудня 2011 року, який був зареєстрований Виконкомом Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 35 (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Позивач вказує, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з лютого 2022 року через відсутність взаєморозуміння. Сторони спільно не мешкають та господарства не ведуть. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім`я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу прізвище змінювала, що вбачається з дослідженого свідоцтва про укладення шлюбу та враховуючи ту обставину, що остання не ставить питання зміни прізвища, а навпаки просить його залишити, то після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище яке вона отримала при реєстрації шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved