Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Адвокат Розум О.В., в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву обґрунтовує тим, що заявнику належить частина квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням розвитку та реформування житлово-комунального господарства виконкому Бердянської міської ради від 17.03.2000 № 10352, право на яке зареєстровано 17.03.2000 року у КПТІ БМР Запорізької області. Зазначає, що будинок знаходиться на розі [ADDRESS] та [ADDRESS] . Через невідому причину, орган видачі зазначив лише назву однієї вулиці Центральна (до перейменування Карла Маркса), хоча прописав номер будинку «через дріб» - 22/69. З огляду на те, що все ж таки будинок знаходиться на розі вулиць, необхідним є зазначення саме [ADDRESS] та [ADDRESS] . Також, у результаті технічної інвентаризації КПТІ виконкому Бердянської міської ради внесли зміну у технічний паспорт на квартиру від 29.02.2000 року, зазначивши Заявником на титульному аркуші із зазначення частки у праві власності. Через військову агресію з боку рф проти України, Заявник вимушений був виїхати на підконтрольну Уряду України територію. Оскільки право власності заявниці не було внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який почав функціонувати з 2012 року, Заявник звернувся до заінтересованої особи із заявою про реєстрацію права власності на підставі оригіналу правового документу та технічного паспорту. Рішенням про зупинення розгляду заяви від 30.04.2025 року (№78643945) Заінтересована особа 2 зупинив розгляд заяви до усунення недоліків. Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 02.05.2025 року (№ 78705889) було відмовлено у проведенні реєстрації. Підставою стала відсутність довідки про підтвердження права власності з КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради. На момент прийняття рішення про відмову, запитуваної інформації не було отримано. Внаслідок окупації міста Бердянськ Запорізької області, у заявника виникла необхідність зареєструвати своє право власності у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень. Проте, довідки щодо правової належності, яке видає бюро технічної інвентаризації Заявник не може. Просить встановити факт належності правових документів, а саме Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням розвитку та реформування житлово-комунального господарства виконкому Бердянської міської ради від 17.03.2000 № 10352, право на яке зареєстровано 17.03.2000 року у КПТІ БМР Запорізької області, на підставі якого [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , належить квартира [ADDRESS] . Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 10.12.2025 року відкрито провадження по справі. 12.12.2025 року до суду від представника позивача адвоката Розума О.В. надійшло клопотання про заміну предмету позову. 27.01.2026 року до суду від представника позивача адвоката Розума О.В. надійшла заява про уточнення позовних вимог. Просить встановити факт державної реєстрації права власності на нерухоме майно уповноваженим суб`єктом державної реєстрації на нерухоме майно, яке належить на підставі правових документів, а саме Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням розвитку та реформування житлово-комунального господарства виконкому Бердянської міської ради від 17.03.2000 № 10352, право на яке зареєстровано 17.03.2000 року у КПТІ БМР Запорізької області, на підставі якого [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , належить квартира [ADDRESS] . Представник заявника, адвокат Розум О.В., у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Представник заінтересованої особи, державний реєстратор прав на нерухоме майно Музиченко О.В., у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки з повідомленням. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , є громадянином України. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання,відповіді №2110495 від 10.12.2025 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заявнику належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням розвитку та реформування житлово-комунального господарства виконкому Бердянської міської ради від 17.03.2000 № 10352, право на яке зареєстровано 17.03.2000 року у КПТІ БМР Запорізької області. Згідно заяви №66562640 від 24.04.2025 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися із заявою про державну реєстрацію належній їм на праві власності частини квартири [ADDRESS] в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який почав функціонувати з 2012 року. Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 02.05.2025 року (№66562640) було відмовлено у проведенні реєстрації квартири [ADDRESS] . Підставою стала відсутність довідки про підтвердження права власності з КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради. На момент прийняття рішення про відмову, запитуваної інформації не було отримано. За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею першою Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статтей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. За правилом частини 2, 7 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Згідно з ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині 2 ст. 315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 (зі змінами), суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно (пункт 14 частини першої статті 27 цього Закону). За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (див. висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 127/28130/20, від 02 листопада 2022 року у справі № 686/27167/21). Абзацом першим пункту 53 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі коли документ, що посвідчує набуття права власності або інших речових прав, похідних від права власності, реєстрацію яких було проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, державна реєстрація такого права власності або іншого речового права, похідного від права власності, може бути проведена за бажанням заявника на підставі відомостей Державного земельного кадастру чи відповідно на підставі відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на підставі відомостей таких носіїв інформації. Згідно з статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. Отже, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить установити та з якою метою. Встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Матеріали справи містять докази того, що заявник зареєстрований в квартирі [ADDRESS] та володіє 1/3 частиною вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, проте право власності ним не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який почав функціонувати з 2012 року. Згідно з Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованої території України від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» м. Бердянськ Бердянської міської територіальної громади Запорізької області з 27.02.2022р . є тимчасово окупованою територією. Вказаний факт є загальновідомим та не підлягає доказуванню в силу вимог частини третьої статті 82 ЦПК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту повністю доведено дослідженими доказами, відповідає вимогам закону й інтересам заявника, встановлюється через неможливість іншим способом встановити факт належності правовстановлюючого документу, відсутній цивільно-правовий спір про право власності на нерухоме майно, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відповідно до п. 21 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. На підставі наведеного,

Outcome: approved