Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

22.10.2025 позивач звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилався на те, що 22.05.2025 у м. Дніпрі по вул. Набережна Перемоги, 44 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi Q5», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Daewo Lanos», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна» на підставі полісу № 228678461. Сторонами було складено Європротокол від 22.05.2025 яким [PERSON] визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення. Відповідно до висновку № 10274 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Audi Q5», д/н [NUMBER] , складає 173951,69 грн. та 6000,00 грн. вартість послуг експерта. ПАТ «СК «Євроінс Україна» відмовило позивачу у сплаті страхового відшкодування, а відтак невідшкодована сума становить 173951,69 грн., крім того позивачем нараховано 3% річних у розмірі 957,93 грн. та пеню у розмірі 9898,57 грн., які позивач просив стягнути з відповідача разом із витратами на правову допомогу у розмірі 20000 грн. Відповідач скористався правом на подання відзиву в якому заперечував проти задоволення позову, оскільки сторонами складено Європротокол, що не може бути підставою для визнання ДТП страховим випадком, оскільки настання страхового випадку можливе у разі встановлення вини страхувальника належними та допустимим доказами, а не суб`єктивним прийняттям страхувальника щодо вини чи відсутності вини у ДТП. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 22.05.2025 у м. Дніпрі по вул. Набережна Перемоги, 44 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi Q5», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Daewo Lanos», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Сторонами було складено Європротокол від 22.05.2025 яким [PERSON] визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна» на підставі полісу № 228678461. Установлено також, що згідно висновку № 10274 від 24.06.2025 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку власнику КТЗ, складеного екпертом-автотоварознавцем [PERSON] вартість матеріального збитку нанесеного власнику транспортного засобу «Audi Q5», д/н [NUMBER] , складає 173951,69 грн. (а.с.59-66). Вартість автотоварознавчого експертного дослідження складає 6000,00 грн. Позивач звертався до страхової компаній з метою отримати страхове відшкодування та ПАТ «СК «Євроінс Україна» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування посилаючись на те що визнання вини [PERSON] на підставі «Європротоколу» не може бути підставою для визнання ДТП страховим випадком, оскільки настання страхового випадку можливе у разі встановлення вини страхувальника належними та допустимим доказами, а не суб`єктивним прийняттям страхувальника щодо вини чи відсутності вини у ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Отже, при оформленні європротоколу страхове відшкодування є додатково лімітованим. Суд погоджується із доводами позивача про те, що, зокрема, повідомлення про ДТП (Європротокол) у сукупності з іншими доказами, які стосуються спірних правовідносин та предмету доказування дає підстави для можливого висновку про винуватість у ДТП, наявність підстав для стягнення страхового відшкодування, а відтак про обгрунтованість позовних вимог. Поряд з цим, як і інші докази, які подаються сторонами на підтвердження позовних вимог чи спростування таких, повідомлення про ДТП (Європротокол) чи обставини, викладені у такому, а також оцінку заподіяної шкоди, може бути піддане критиці чи спростованим. При цьому на спростування відповідних обставин, стороною відповідача не надано жодних альтернативних доказів та аргументів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до висновку Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №911/482/17 визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Таким чином, суд висновує, що наданий позивачем висновок № 10274 від 24.06.2025 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку власнику КТЗ, складеного екпертом-автотоварознавцем [PERSON] є належним та допустимим доказом по справі та на підставі такого висновку, розмір страхового відшкодування, розрахований та виплачений відповідачем, відповідає реальному розміру матеріального збитку, заподіяного позивачу пошкодженням його автомобіля , у зв`язку із чим з відповідача підлягає стягненню страхове відшкодування у вигляді матеріального збитку у розмірі 173951,69 грн., яка не відшкодована, а також вартість автотоварознавчого експертного дослідження, яка складає 6000,00 грн. Ураховуючи право позивача на відшкодування шкоди від її заподіювача, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна», суд дійшов висновку про стягнення із матеріальної шкоди визначеної висновком № 10274 від 24.06.2025 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені та 3% річних від вказаної суми необхідно зазначити наступне. Відповідно до ч. 36.5 ст. 36 Закону України про «Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved