Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Сіверськодонецьк (Сєвєродонецьк) Луганської області, який помер [INFO] в місті Сіверськодонецьк (Сєвєродонецьк) Луганської області. У обґрунтування заяви заявник посилається на те, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно «Справки о смерти» № С-02762 від 24.10.2025 виданого «Северодонецким городским отделом записи актов гражданского состояния департамента записи актов гражданского состояния министерства юстиции луганской народной республики» [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причина смерті хронічна недостатність кровообігу, атеросклеротична хвороба серця І25.1. Згідно Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.10.2025, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Заявник вимушений звернутись до суду з цією заявою про встановлення факту смерті, адже не може отримати свідоцтво про смерть, оскільки не може подати до відповідних органів реєстрації цивільного стану документи, визначені ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2026 року відкрито провадження по справі, призначено розгляд заяви в порядку окремого провадження на 22 січня 2026 року. Заявник та її представник до судового засідання не з`явилися, представник заявника надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі заявниці, заяву підтримав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення, розгляду справи без його участі не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів за відсутності сторін. Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд виходить з такого. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про шлюб. Відповідно до довідки про смерть № С-03762 від 24.10.2025, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Сєвєродонецьк Луганської області, про що окупаційною владою видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до копії паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 16.08.2011 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Відповідно до копії паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 22.12.1999 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до 1 ст. 317 ЦПК заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Тобто у порядку ст. 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених Кабінетом Міністрів України. На даний час заявник не має можливості зареєструвати факт смерті чоловіка [PERSON] . Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд також бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Також суд враховує, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Тобто документи видані органами чи установами (зокрема медичним закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, визначеному статтею 317 ЦПК України. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне вимоги заявника задовольнити. Дослідивши всі надані докази, які підтверджують факт смерті [PERSON] , суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved