Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 079898 від 18 вересня 2001 року, на праві спільної часткової власності належить частка земельної ділянки площею 7,40 га, кадастровий номер 1222086200:01:001:0065, яка розташована на території Української сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області. 09 вересня 2020 року між [PERSON] , [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Холд Плюс» було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, № 113-Р. Згідно п. 1.1. зазначеного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер 1222086200:01:001:0065, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п. 3.1. договору оренди вбачається, що строк дії зазначеного договору складає 9 років. Також, зазначеним договором визначено інші умови та права сторін. Позивач зазначає, що в порушення п. 4.2. договору оренди, відповідачем протягом 2021, 2022 та 2023 років орендна плата за користування земельною ділянкою не сплачувалась, а при зверненні його до відповідача, надходили пропозиції про розірвання договору та укладання такого договору з іншим орендарем, оскільки відповідач реорганізується. Таким чином, відповідачем за останні три роки позивачу орендна плата сплачувалась несвоєчасно, чим порушуються умови договору оренди земельної ділянки. Тому, з урахуванням наведеного, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить розірвати договір оренди земельної ділянки № 113-Р від 09 вересня 2020 року, скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1222086200:01:001:0065, площею 7,4 га, номер запису про інше речове право: 39084442, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 листопада 2020 року, зареєстроване державним реєстратором Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області. Також позивач просить стягнути з відповідача 2422,40 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на правову допомогу. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду сповіщений в установленому законом порядку. Згідно відзиву просить у задоволенні позовних вимог відмовити оскільки відповідачу здійснювалась плата за користування земельною ділянкою. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, згідно наданих до суду пояснень, заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник Верхньодніпровської міської ради в судове засідання не з`явився. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Перевіривши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд вважає, що позовні вимоги задоволеними бути не можуть, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 079898 від 18 вересня 2001 року, на праві спільної часткової власності належить частка земельної ділянки площею 7,40 га, кадастровий номер 1222086200:01:001:0065, яка розташована на території Української сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області. Згідно наявного в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав ввласності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 367825479, вбачається що власниками земельної ділянки з кадастровим номером 1222086200:01:001:0065 є [PERSON] та [PERSON] по частці кожен. 09 вересня 2020 року між [PERSON] , [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Холд Плюс» було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, № 113-Р. Згідно п. 1.1. зазначеного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер 1222086200:01:001:0065, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п. 3.1. договору оренди вбачається, що строк дії зазначеного договору складає 9 років. Згідно ст. 410 ЦК України землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею. Ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначає орендну плату за землю як платіж, який орендатор вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Пунктами 4.1. та 4.2. договору оренди визначено розмір орендної плати та строки внесення такої плати. Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання за рішенням суду може бути в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24, 25 Закону України "Про оренду землі" та умовами договору, що передбачено ст. 32 Закону України "Про оренду землі". Ст. 651 ЦК України встановлює, що розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін може бути у разі істотного порушення договору другою стороною. Однією з істотних умов договору оренди землі ст. 15 Закону України "Про оренду землі" визначає орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, форми платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В обґрунтування своїх позовних вимог, [PERSON] вказував, що в порушення п. 4.2. договору оренди, відповідачем протягом 2021, 2022 та 2023 років орендна плата за користування земельною ділянкою не сплачувалась, а при зверненні його до відповідача, надходили пропозиції про розірвання договору та укладання такого договору з іншим орендарем, оскільки відповідач реорганізується. Таким чином, відповідачем за останні три роки позивачу орендна плата сплачувалась несвоєчасно, чим порушуються умови договору оренди земельної ділянки. З наведеними твердженнями позивача суд не погоджується в достатній мірі, оскільки, згідно долучених стороною відповідача до матеріалів справи платіжних доручень, вбачається, що позивачу сплачувалась орендна плата за користування земельною ділянкою за 2021 рік у розмірі 11170 грн., за 2022 рік було сплачено 11170 грн., за 2023 рік 11170 грн. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що орендна плата за користування земельною ділянкою вносилась відповідачем із незначною затримкою лише за 2022 та 2023 рік, тобто після початку повномасштабного вторгнення агресора на територію України та запровадження дії воєнного стану на усій території України, що призвело до певних труднощів у господарській діяльності відповідача. Разом з тим, сплата оренди за 2021 рік відбулась у строк, встановлений договором оренди, що спростовує зазначену в позові інформацію. Також суд бере до уваги пояснення [PERSON] , як третьої особи у даній справі, яка є співвласницею земельної ділянки, договір оренди якої має на меті оскаржити позивач. Так, відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно з ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу України (далі ЗК України), право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку. Частинами 1-3 ст. 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Позивачем не надано до суду інформації щодо домовленості між ним та [PERSON] щодо порядку володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 1222086200:01:001:0065. Також, не надано інформації щодо неналежного виконання умов договору оренди між ТОВ «Агро-Холд Плюс» та [PERSON] . Суд вважає, що позивач та [PERSON] , як співвласники у праві власності на спірну земельну ділянку, мають можливість лише спільно ініціювати будь-які зміни щодо оспорюваного договору оренди земельної ділянки, зокрема й подавати до суду позов про його розірвання. Однак, [PERSON] самостійно, без попередньої згоди з [PERSON] , як другого співвласника та сторони договору оренди, звернувся до суду з вимогою про його розірвання. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги задоволеними бути не можуть. Також, враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимогст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed