Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

06.12.2024 представник АТ «Сенс Банк» Котницький І.О. через систему «Електронний суд» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 становить 156990,92 грн та складається з суми заборгованості за ставкою 3% річних на кредитну заборгованість 32389,88 грн та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 124601,03 грн. Крім цього просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.12.2008 між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК»та [PERSON] було укладено договір кредиту № 619/36-190. Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було припинено АТ «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», де в п.п.1.2. визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у Акціонерного Товариство «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 12.08.2022 позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Відповідно до умов кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 131 691,00 грн. Кредитним Договором визначено, що відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. Відповідно до рішення Третейського суду від 09.12.2010 року, справа № 1657/10 на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 619/36-190 від 01.12.2008 року, в розмірі 245 247,37 грн., дане рішення Відповідачем не виконано. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому якщо рішенням суду стягнуто всю заборгованість за кредитним договором достроково, то в кредитора виникло право нараховувати відсотки за неправомірне користування кредитом в іншому (збільшеному) розмірі, адже після отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості або винесення рішення суду про стягнення такої заборгованості достроково, вся заборгованість за кредитним договором вважається простроченою, оскільки такими діями кредитор змінив строк кредитування. Таким чином, в результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 року становила - 156 990,92 грн., та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість в розмірі - 32 389,88 грн. суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість в розмірі - 124 601,03 грн. З урахуванням наведеного, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Яворівського районного суду від 14.01.2025 відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалами Яворівського районного суду від 17.03.2025, 05.05.2025, 01.07.2025 за клопотаннями представника відповідача [PERSON] розгляд справи відкладено. 09.09.2025 представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить застосувати до позовної заяви строк позовної давності та з цієї підстави просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Яворівського районного суду від 13.10.2025 за клопотанням представника відповідача [PERSON] розгляд справи відкладено. 14.01.2026 представник позивача [PERSON] скерував до суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що строк позовної давності не застосовується до ст. 625 ЦК України, тобто ст. 625 ЦК України застосовується незалежно від моменту вимоги по основному боргу. Згідно пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Вважає, що починаючи з 12.03.2020 і по даний час, визначений ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності продовжено, а воєнний стан в Україні продовжує тривати. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив такі задовольнити. В судовому засіданні представник [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив, просив у задоволенні такого відмовити, застосувавши строк позовної давності. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 01.12.2008 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір 619/36-190. Дана обставину сторонами не оспорюється. Рішенням Третейського суду від 09 грудня 2010 року, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором 619/36-190 від 09.12.2010 в загальному розмірі 245247,37 грн. Крім цього стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрати пов`язані з розглядом справи третейським судом в розмірі 2852,47 грн, що сторонами не оспорюється. Згідно з постановою державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гіри О.В., виконавче провадження за виконавчим листом №2604/11429/2012, виданим 20.07.2012 Дніпровським районним судом м.Києва, про стягнення заборгованості за договором кредиту та договором відновлювальної лінії закінчено, у зв`язку із виконанням боржником виконавчого документа. Як вбачається з відповіді №19977 від 21.03.2025, виданої Яворівським відділом ВДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МЮ, наданої на адвокатський запит представника відповідача вбачається, що фактично основна сума боргу відповідачем [PERSON] погашена в період з 26.01.2024 по 10.05.2024. З розрахунку вимог банку у зв`язку з неповернення [PERSON] кредитної заборгованості вбачається, що [PERSON] з 23.11.2010 по 23.02.2022 здійснила погашення заборгованості в загальному розмірі 33518,74 грн. Загальна сума заборгованості станом на 23.02.2022 становить 211728,63 грн. Сума заборгованості 3% річних, за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 становить 32389,88 грн. Згідно розрахунку заборгованості інфляційних витрат відповідно до ст.625 ЦК України на суму заборгованості згідно рішення суду вбачається, що з березня 2017 року по лютий 2022 року у [PERSON] наявна заборгованість в загальному розмірі 124 601,03 грн. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, відсотки, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від відсотків, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. За змістом правового висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у постанові від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19.06.2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 вказувала про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Також чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, і не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18, від 19.06.2019 року у справі № 703/2718/16-ц, а також у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 року у справі № 922/795/19. Тому позовні вимоги про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України є обґрунтованими. До позовної заяви позивачем долучено розрахунок нарахування 3% річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2022. Відповідно до даного розрахунку, станом на 23.02.2022 у [PERSON] наявна заборгованість по сплаті 3% річних у розмірі 32389,88 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч.2 ст.625ЦКУкраїни нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова ВСУ від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). Виходячи з вищевказаних правових висновків та

Outcome: approved