Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

14 жовтня 2025 року до Вараського міського суду Рівненської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , у якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] 23 річного віку. Також просить ятягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 7000, 00 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 22.07.2006р., між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Рівненською сільською радою Генічеського району Херсонської області, актовий запис № 4. [INFO] від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] . На підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя 11 липня 2011 року шлюб було розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2009 року у справі № 2-4613/2009 задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 200,00 грн щомісячно. За час виконання рішення суду зі сплати аліментів сторони в добровільному порядку збільшували розмір аліментів на утримання дитини. 11 серпня 2025 року [PERSON] було зараховано до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого на факультет міжнародного права на денну форму навчання за контрактом. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: 2025-2026 начальний рік 55410,00 грн, 2026-2027 навчальний рік 55410,00 грн, 2027-2028 навчальний рік 55410,00 грн, 2028-2029 навчальний рік 55410,00 грн. [PERSON] проживає разом із позивачем, не працює, оскільки є студентом денної форми навчання, що свідчить про те, що вона потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. В позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на дитину. Відповідач є офіційно працевлаштованим, є заброньованою особою під час воєнного стану мобілізацій, тим самим відповідач має дохід у розмірі відповідно до якого має можливість сплачувати аліменти. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник просить частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягувати з [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] 23 - річного віку. Відзив обгрунтований тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням (придбання необхідної учбової літератури, канцелярського приладдя, продуктів харчування, вартості проїзду, одягу, взуття та іншого). Відповідач на даний час проживає в цивільному шлюбі, його сім`я складається з дружини [PERSON] та її сина [PERSON] , [INFO] . Його дружина через відсутність роботи не працює та не має постійного доходу, він та його сім`я живуть за рахунок його заробітної плати, з якої сплачують комунальні послуги, придбання продуктів харчування, ліків, одягу і інших необхідних для життя речей і предметів. Таким чином, відповідач позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у визначеному позивачкою розмірі. Варто зазначити, що не можуть бути доказами призначення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в такому розмірі лише твердження позивача про навчання у навчальному закладі на стаціонарній формі навчання. Вказане пояснюється тим, що предметом позову по даній справі являється стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, що здійснюється в порядку ст. 199 СК України. Отже, враховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність доходів в сукупності з обов`язком по утриманню непрацездатних батьків, відповідач позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої [PERSON] , яка продовжує навчання, у визначеному позивачкою розмірі. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Чоп`як В.М. в судове засідання не з`явилися, проте від них до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Янцеловський М.Ф. будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, проте від представника до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, з приводу заявлених позовних вимог просив врахувати вказані у відзиві заперечення на позовну заяву. Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Підставами для такого висновку суду є наступне. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 08 листопада 2007 року підтверджується, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно із статті 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчатися і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із копії договору №7/10мп про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11 серпня 2026 року та копії договору №725031 від 11.08.2025 р. вбачається, що дочка сторін [PERSON] , дійсно навчається у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого на факультеті міжнародного та європейського права на денній формі навчання. Група 07мп-25-03 з 01 вересня 2025 року до 30 червня 2029 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] працевлаштований та має постійне місце роботи. У відзиві за позовну заяву відповідач не заперечував обставину працевлаштування. Будь-яких доказів про те, що відповідач є непрацездатним до суду не подано. На підставі викладеного суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] має можливість утримувати свою повнолітню доньку у період навчання. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище обох сторін, стан їх здоров`я, сімейний стан відповідача, визнання позову відповідачем частково, суд приходить до висновку, що [PERSON] може утримувати дочку на період її навчання і вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення донькою навчання. Таким чином, такий розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача буде достатнім і необхідним для утримання повнолітньої дочки [PERSON] на період її навчання. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді представником позивача надано договір про надання правничої допомоги 10/10 від 10.10.2025 р. та акт виконаних робіт від 13.10.2025 року, зі змісту яких вбачається, що адвокат Чоп`як В.М. надав правову допомогу для позивача [PERSON] у справі щодо стягнення аліментів на навчання з [PERSON] на суму 7 000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищевказане та те, що зазначені витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, типовість позовів про стягнення аліментів на навчання, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] , підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді у розмірі 3000 грн.

Outcome: partial