Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», звернувся до суду з позовною заявою, у якій зазначив, що 18.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (як кредитодавець) та [PERSON] (як позичальник) було укладено договір про надання коштів у кредит №71833462 в електронній формі. Умовами договору сторони встановили кредит у розмірі 4500,00 грн. зі строком користуванняна 30 днів, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,5 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, та комісією за надання кредиту, яка складає 15,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 675,00 грн. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Позивач зазначає, що кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором кредиту у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 4500,00 грн. Водночас, позичальник [PERSON] зобов`язання щодо повернення кредиту не виконав, унаслідок чого станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 14 850,00 грн., яка складається з: 4500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 675,00 грн. сума заборгованості за процентами; 675,00 грн. сума заборгованості за комісією; 9000,00 грн. сума заборгованості за пенею. В подальшому, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, зокрема, за договором кредиту №71833462 від 18.06.2025. Звертаючи увагу на нормативне врегулювання правовідносин, заснованих на договорі кредиту, вказуючи на ухилення позичальника від взятих на себе зобов`язань з повернення отриманої суми кредиту та нарахованих відсотків, позивач просить стягнути суму заборгованості, відшкодувати судові витрати. Ухвалою суду від 04.12.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін; витребувано докази у АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На виконання вимог ухвали суду 24.12.2025 від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли відомості про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , та зараховано суму 4500,00 грн. 18.06.2025. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Так, 18.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як кредитодавцем та [PERSON] як позичальником було укладено договір про надання коштів у кредит №71833462 в електронній формі. Зі змісту договору кредиту судом вбачається, що сторони погодили суму кредиту 4500,00 грн, строк кредитування 30 днів, фіксовану процентну ставку 0,500 % на день, комісію за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 675,00 грн. Фактичне надходження грошових коштів також підтверджується копією платіжної інструкції АТ «ТАСКОМБАНК» від 18.06.2025 про зарахування коштів у сумі 4500,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, зокрема, за договором кредиту №71833462 від 18.06.2025. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 16.10.2025 за [PERSON] обраховується загальна сума заборгованості, яка становить 14 850,00 грн., з яких: 4500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 675,00 грн. сума заборгованості за процентами; 675,00 грн. сума заборгованості за комісією; 9000,00 грн. сума заборгованості за пенею. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону України № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 6 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII. Обставини укладення договору та погодження його умов підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами з даними про застосування електронного одноразового ідентифікатора (72823). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Надаючи оцінку змісту договору кредиту, доданим до матеріалів позову доказам, суд вважає твердження позивача щодо існування заборгованості за договором кредиту в розмірі 4500,00 грн., заборгованості за процентами на суму 675,00 грн., заборгованості за комісією в розмірі 675,00 грн. - обґрунтованими, отже заявлені вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню. Загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача становить 5850,00 грн. Щодо стягнення неустойки у розмірі 9000,00 грн. суд зазначає наступне. Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно якого, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На час розгляду справи воєнний стан є триваючим. У пункті 18 ЦК України Прикінцевих та Перехідних положень передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи те, що позивачем не було дотримано норм вказаного Закону України та п. 18 положень ЦК України, але здійснено розрахунок пені в період дії воєнного стану, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити. Вирішаючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. За положеннями п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 954,27 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1772,72 грн., що є пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial