Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

представник Попов Є.В. звернувся в інтересах АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК», позивач) до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на користь Товариства заборгованість за кредитним договором №3395924525 від 08.09.2022 у розмірі 50 504, 24 грн та удовий збір. Позов мотивовано тим, що 08.09.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем укладено кредитний договір №3395924525, згідно якого позичальнику надані грошові кошти в розмірі 42 525 грн строком на 48 місяців, річні проценти 10,99% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 3,5% від суми кредиту. Зазначає, що кредитор свої обов`язки за договором виконав у повному обсязі та надав кредит шляхом безготівкового перерахування коштів, натомість відповідач порушив умови договору та у встановлені строки кошти не повернув, у звязку з чим станом на 07.05.2025 виникла заборгованість по тілу кредиту, річним та щомісячним процентам у розмірі 50 504, 24 грн, з яких: 42 470,30 грн - заборгованість по тілу кредиту, 619,07 грн - заборгованість по річним процентам, 7 414,87 грн заборгованість по щомісячним процентам. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.07.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] , повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення повідомлення за адресою місця проживання та реєстрації, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань, відзив на позов не подавала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. 08.09.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір №3395924525, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 42 525 грн строком на 48 місяців, з річними процентами 10,99 % від суми боргу за договором, щомісячними процентами 3,50 % від суми кредиту. Додатком №1 до Кредитного договору №3395924525 від 08.09.2022, який також особисто підписаний відповідачем, визначений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і реальної процентної ставки. 08.09.2022 відповідачем було підписано паспорт кредиту «Споживчий кредит від Кредит Маркет» в АТ «ТАСКОМБАНК» № 5924525. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується виписками по особовому рахунку. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №3395924525, складеним АТ «ТАСКОМБАНК», та виписок по особовому рахунку [PERSON] , станом на 07.05.2025, відповідач має заборгованість за кредитом у розмірі 50 504, 24 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) 42 470,30 грн, заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочена) 619,07 грн, заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 7 414,87 грн. Докази про визнання кредитного договору недійсним станом на час розгляду справи відсутні. У повідомленні-вимозі позивача від 11.08.2025 заявлено вимогу до відповідача щодо дострокового повернення кредиту через невиконання останньою умов кредитного договору. У відповідності до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова ВС від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010). Доказів того, що укладений сторонами кредитний договір визнавався в судовому порядку недійсним матеріали справи не містять, а тому суд презюмує його правомірність. Згідно з положеннями ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виходячи з вимог ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентах за користування кредитом, розмір яких встановлений умовами договору у процентному відношенні, розрахований у договорі, підписаному відповідачем, та включений у загальну вартість споживчого кредиту, що по суті є платою за кредит і не є видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання. Відтак, суд доходить висновку про правомірність вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачкем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо розміру заборгованості по кредитному договору. Тому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення кредитних коштів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника непогашеного тіла кредиту та процентів за користування кредитом, тобто про задоволення позову повністю. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved