Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за Договором №438205-КС-004 про надання кредиту від 26 січня 2023 року в розмірі 76688,50 грн. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 26 січня 2023 року між сторонами укладено Договір №438205-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти у розмірі 34000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Станом на 03 листопада 2024 року у відповідача утворилась заборгованість за Договором №438205-КС-004 про надання кредиту у розмірі 76688,50 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано інформацію в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 26 січня 2023 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] пропозицію укласти Договір (оферту) №438205-КС-004 про надання кредиту (а.с.18-22). 26 січня 2023 року відповідач [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №438205-КС-004 про надання кредиту (а.с.23-27). 26 січня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем укладено Договір №438205-КС-004 про надання кредиту, відповідно до п.2. якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 34000 грн на строк 16 тижнів на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. Стандартна процентна ставка фіксована 2,00000000 в день, знижена процентна ставка фіксована 1,16086765 в день, комісія за надання кредиту 5100 грн, термін дії договору до 18 травня 2023 року. Договір про надання кредиту укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.13-17). Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою, вказаною у п.2.4 договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів (п.3.2. Договору №438205-КС-004 про надання кредиту від 26 січня 2023 року). Відповідно до п.7 Договору №438205-КС-004 про надання кредиту від 26 січня 2023 року відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно уклав договір з вільним волевиявленням. Також підписанням договору відповідач підтвердив, що до моменту укладання цього Договору отримав всю необхідну інформацію про кредитного посередника кредитодавця відповідно до ст.6 Закону України «Про споживче кредитування», а також отримав від кредитодавця всі документи та інформацію, які позичальник запросив у кредитодавця до моменту укладення договору (п.п.7.4.5.-7.4.6. Договору №438205-КС-004 про надання кредиту від 26 січня 2023 року). Вказаний позичальником (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби може бути надано позичальником кредитодавцю, належить саме позичальнику і жодні треті особи не мають до нього доступу чи жодних прав щодо нього (п.7.4.7. Договору №438205-КС-004 про надання кредиту від 26 січня 2023 року). У пункті 8 договору «Реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», а також ідентифікуючі відомості позичальника, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові, адреса, дані паспорта, ідентифікаційний номер, номер електронного платіжного засобу [NUMBER] , засоби зв`язку з позичальником, а також зазначено, що договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-8845. 26 січня 2023 року на виконання умов договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» здійснено переказ коштів відповідачу у загальному розмірі 34000 грн на номер картки [NUMBER] , яка була зазначена відповідачем як номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку кошів в анкеті клієнта та як номер електронного платіжного засобу у Договорі про надання кредиту (а.с.33, 34). Відповідно до відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27 листопада 2025 року, на ім`я відповідача [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 26 січня 2023 року здійснено переказ коштів на загальну суму 34000 грн (а.с.72-74). Відповідач належним чином не виконує умови договору, у зв`язку з чим станом на 03 листопада 2024 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 76688,50 грн, яка складається з: - заборгованість за кредитом 24862,76 грн; - заборгованість за відсотками 49735,24 грн; - заборгованість за комісією 2090,50 грн (а.с.9-12). За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення комісії у розмірі 2090,50 грн, суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2023 року № 204/224/21. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 2090,50 грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 74598 грн, з яких сума заборгованості за кредитом у розмірі 24862,76 грн та сума заборгованості за відсотками у розмірі 49735,24 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2356,37 грн (2422,40*74598/76688,50).

Outcome: partial