Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернулась в жовтні 2025 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, в якому просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 630,96 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.07.2019 року між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 0376/980/1168048/19, за яким відповідач належним чином не виконав свої кредитні зобов`язання. 24.03.2034 між АТ "ОТП Банк" та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0376/980/1168048/19 від 13.07.2019 року. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав позивача, просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак в прохальній частині позовної заявивказала, що не заперечує проти розгляду справи за її відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Про судове засідання відповідач повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.07.2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено кредитний договір №0376/980/1168048/19, згідно якого відповідачу було відкрито кредитну лінію, з можливістю збільшення відповідно до вказаного кредитного договору; протягом строку дії кредитного договору процентна ставка 0,01 % річних; комісія за управління кредитом 5% щомісячно від суми кредиту. 24.03.2023 між АТ "ОТП Банк" та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до якого АТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право вимоги за первинним договором в розмірі заборгованостей, визначених в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «Брайт Інвестмент» набуто право вимоги за заборгованістю [PERSON] за кредитним договором №0376/980/1168048/19 від 13.07.2019 року. Позивачем жодних нарахувань не здійснювалось. Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки з рахунку приватного клієнта №0376/980/1168048/19 на ім`я [PERSON] слідує, що відповідач користувався кредитною карткою. Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Частинами першою і другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 638 та частиною першою статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статі 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно зі статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, у нього виникла заборгованість. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до умов цієї угоди банк взяв на себе зобов`язання та надав відповідачу, грошові кошти, за їх користування нараховував відсотки, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Згідно з розрахунком за кредитним договором №0376/980/1168048/19 від 13.07.2019 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Брайт Інвестмент» станом на дату подачі позову становить 21 630,96 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту 14 000 грн. заборгованість за відсотками 7 630,96 грн. за період з 26.07.2019 року по 14.03.2023 року. Доказів спростування суми нарахованого боргу, належного виконання кредитних зобов`язань відповідач на час розгляду справи суду не надала. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в повній мірі обґрунтовані, а тому позов слід задовольнити в цій частині вимог. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Встановлено, що до матеріалів справи стороною позивача долучено договір про надання правової допомоги № 43115064 від 01.07.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро, додаткову угоду №0376_980_1168048_19 до договору про надання правової допомоги, актом №0376_980_1168048_19 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.09.2025 року, відповідно до якого сторони погодили, що сума витрат, за надання послуг по справі становить 5 000 грн. За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. На думку суду, зазначені витрати є фактично понесеними, а їх розмір належно обґрунтований стороною позивача, проте виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини справи, складність та категорію справи, суд дійшов висновку про те, що справедливим буде зменшення розміру витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги до 3 000 грн., які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: partial