Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

11.12.2025 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» (позивач) звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] (відповідачка) заборгованість за кредитним договором №558489 від 18.02.2020 року (укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачкою) в загальному розмірі 15876 грн 26 коп, вказуючи на те, що остання, в порушення умов договору, не сплачує своєчасно коштів на повернення суми боргу та відсотків, в результаті чого утворилася вказана заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача за договорами факторингу. Ухвалою суду від 16.12.2025 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 22.01.2026 року. Представник позивача - ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» в судове засідання не з`явився. У наданій заяві просив розглядати справу за їх відсутності, не заперечував проти проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до положень п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. У визначений судом строк відзиву на позов не подала. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з положень ч.1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні 18.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №558489 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту (надалі Договір), відповідно до умов якого останній надано грошові кошти в сумі 4100 грн 00 коп строком на 30 днів (пп.1.1, 1.2 Договору), з визначенням акційної процентної ставки в розмірі 0,01 % від суми позики за кожень день користування позикою к межах надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору та стандартної процентної ставки 1.90 % від суми позики за кожний день користування позикою, яка застосовується у випадку прострочення клієнтом виконання зоболв`язань да договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі (п.1.3 Договору). Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника (а.с.7-9). Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 16.09.2025 року за №1-1609 підтверджується факт перерахування 18.02.2020 року ТОВ «Лінеура Україна» через ТОВ «Універсальні платіжні рішення», який надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків через систему iPay.ua за договором на переказ коштів №ФК-19/03-21 від 12.03.2019 року, коштів в сумі 4100 грн 00 коп на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] (а.с. 27). 22.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Лінеура України» укладено договір факторингу № 015-220221, за яким ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право грошової вимоги ТОВ «Лінеура Україна» до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а.с.10-16). 19.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Лінеура України» укладено додаткову угоду № 1 до договору факторингу № 015-220221 від 22.02.2021 року, відповідно до якої сторони погодили умови щодо фінансування, оплати та відступлення прав грошових вимог (а.с.16). 21.10.2024 року між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 20241021/1, за яким ТОВ ФК «Артеміда - Ф» набуло право грошової вимоги ТОВ «Сіроко Фінанс» до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а.с.17-25). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог №20241021/1, сформованого 04.12.2025 року, загальна сума заборгованості за кредитним договором [PERSON] становить 13448 грн 00 коп, із яких: 4100 грн 00 коп - заборгованість за основною сумою боргу, 9348 грн 00 коп - заборгованість за відсотками (а.с.26). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 558489 від 18.02.2020 року розмір заборгованості [PERSON] станом на 04.12.2025 року, за період з 20.03.2020 року по 23.02.2022 року становить 15876 грн 26 коп, із яких: 4100 грн 00 коп - заборгованість за тілом кредиту, 9348 грн 00 коп - заборгованість за відсотками, інфляційне збільшення - 2428 грн 26 коп (а.с.28). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підтверджується, що ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, основним видом економічної діяльності якої є фінансовий лізинг (а.с.32). Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611, 625 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, що передбачено ч.1 ст. 512 ЦК України. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, що визначено ст. 638 ЦК України. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості не спростована відповідачкою в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою, а в подальшому договорів факторингів між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс», за яким ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право грошової вимоги ТОВ «Лінеура Україна» і між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», за яким ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», набуло право грошової вимоги ТОВ «Сіроко Фінанс», до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги. При цьому, ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідачка отримала кредитні кошти, однак не виконувала свої обов`язки за договором. 13.03.2025 року позивачем надіслана відповідачці досудова вимога з вимогою виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Артеміда - Ф» та сплатити заборгованість в загальному розмірі 13448 грн 00 коп (а.с. 30). Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи неналежне виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором №558489 від 18.02.2020 року, а також наявність договорів факторингу від 22.02.2025 року та від 21.10.2024 року, позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів від 09.05.2025 року (а.с. 45), розмір витрат за надання правничої допомоги становить 7000 грн (а.с.6, 33-36). Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи малозначність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 7000 грн, який є завищеним, в даному випадку розумним та співмірним розміром є 3000 грн витрат на правничу допомогу. Вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до положень ч.1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved