Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 29.09.2025 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд». Позовна заява обґрунтована тим, що 23.07.2024 між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір № 4831891 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 29900 грн з датою повернення кредиту 17.07.2025. Вказував, що ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 29900 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти не повернув. Позивач зазначав, що 31.03.2025 між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Капітал» укладено Договір факторингу № 31/03/2025, згідно з умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ Капітал» суму заборгованості в розмірі 184809,52 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Також позивач просив в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України нарахувати інфляційні втрати та 3 % річних. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.09.2025 відкрито провадження в справі за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ Капітал» за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09.01.2026 закрито підготовче провадження в справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача просив проводити розгляд без його участі. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, 19.01.2026 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 23.07.2024 між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір № 4831891 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 29900 грн строком 360 дні до 17.07.2025. Договір, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомилася та погодилася з умовами договору, сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Встановлено, що ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 29900 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Отримання коштів не оспорюється відповідачем та підтверджено інформацією банківської установи. Також встановлено, що відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 31.03.2025 між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Капітал» укладено Договір факторингу № 31/03/2025, згідно з умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Встановлено, що заборгованість за кредитним договором відповідача [PERSON] складає за сумою тіла кредиту 29899,99 грн, за сумою процентів за користування кредитом 106471,53 грн та 48438 грн, всього 184809,52 грн. Зазначений розмір заборгованості розрахований на підставі укладеного кредитного договору,в межах визначеної сторонами договору орієнтованої вартості кредиту, є обґрунтованим. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 184809,52 грн. Частинами 10, 11 ст. 265 ЦПК України передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Нормами закону передбачено нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, тому заявлені позивачем вимоги про зобов`язання органу (особи), яка здійснює примусове виконання рішень суду і відповідні дії щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних здійснювати такі нарахування до моменту виконання рішення суду, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування не ґрунтуються на вимогах закону, та за встановлених обставин суд приходить висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення. У такому випадку, відсутня необхідність застосування положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України до правовідносин, що виникли між сторонами. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернення до суду з позовом позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та на правову допомогу в розмірі 10000 грн, які підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та висновок суду про відмову в задоволенні вимог в порядку п.п. 10, 11 ст.625 ЦПК України, в сумі 1211,20 грн та 5000 грн відповідно.

Outcome: partial