Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

В обґрунтування вищевказаної заяви зазначено, що після розірвання шлюбу заявниця зазнає постійного психологічного тиску та емоційного виснаження у зв`язку з тим, що [PERSON] майже щоденно приходив до її помешкання за адресою: [ADDRESS] , де дзвонив у двері та стукав у вікно квартири, розташованої на першому поверсі багатоквартирного будинку, з метою впустити його до квартири, чим викликав у заявниці відчуття страху, безпорадності та постійної небезпеки. Такі дії мають характер переслідування та грубого втручання у її особистий простір і приватне життя. Окрім фізичної присутності біля житла, [PERSON] здійснював постійний психологічний тиск шляхом багаторазових щоденних телефонних дзвінків, надсилання звукових та смс-повідомлень із нав`язливими вимогами зустрітися, «поговорити» та відновити спільне проживання, незважаючи на чітко висловлену відмову заявниці. Зазначена поведінка носила примусовий та контролюючий характер, була спрямована на злам її волі та позбавлення можливості самостійно приймати рішення щодо власного життя. Унаслідок таких дій заявниця перебуває у стані постійної тривоги, емоційної нестабільності та страху за власну безпеку і психічне здоров`я, не відчуваючи можливості спокійно проживати у власному помешканні. Усвідомлюючи реальну та триваючу загрозу, 06.08.2025 року заявниця була змушена звернутися із відповідною заявою до Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області. Даний факт зареєстрований в журналі єдиного обліку Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області 06.08.2025 № 22017. Після прибуття працівників поліції заявниця, перебуваючи у складному емоційному стані, утрималася від подання письмової заяви щодо вказаних обставин. Надалі, 07 серпня 2025 року у денний час, [PERSON] знову прийшов за місцем проживання заявниці, де, застосовуючи психологічне насильство, що виражалося у нав`язливих та примусових вимогах відновити сімейні відносини всупереч волі заявниці, вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного характеру (ЖЄО № 22134 від 07.08.2025). В подальшому, 08.01.2026 року близько 19:30 години [PERSON] знову прийшов за місцем проживання заявниці, де вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлював погрози фізичною розправою, принижував та ображав її нецензурною лексикою, чим завдав істотної шкоди її. психічному здоров`ю та поставив під реальну загрозу її особисту безпеку. За вказаним фактом правоохоронними органами проведено перевірку, за результатами якої стосовно [PERSON] 09.01.2026 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Матеріали справи направлено до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області для розгляду та прийняття рішення. Станом на теперішній час судове рішення за вказаними матеріалами не прийнято. Крім того, інспектором сектору превентивної діяльності Шосткинського районного управління поліції ГУНП в Сумській області Усіковим М.С. у зв`язку з вчиненням [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці 09.01.2026 було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, яким передбачено: зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи; заборону на вхід та перебування у місці її проживання; заборону в будь-який спосіб контактувати із заявницею. Вказаний припис було винесено строком на три доби. Попри встановлені заборони, [PERSON] умисно порушив вимоги термінового заборонного припису, продовжуючи майже щоденно приходити до заявниці додому, залишаючи записки у вікні квартири, телефонувати заявниці та надсилати їй смс- повідомлення нав`язливого та тривожного характеру. Навіть після блокування його номера заявницею, він почав здійснювати дзвінки та надсилати повідомлення з інших абонентських номерів, чим фактично демонстрував повну зневагу до вимог закону та рішень уповноважених органів. Таким чином, у діях [PERSON] наявні систематичні та триваючі прояви домашнього насильства психологічного характеру, які становлять реальну загрозу психічному здоров`ю та безпеці заявниці. За таких обставин заявниця не має жодних ефективних засобів захисту своїх прав та безпеки, окрім звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо кривдника з метою припинення насильства та запобігання його повторенню. Представник заявника адвокат Єрмоленко С.В., та заявник в судовому засіданні заяву про видачу обмежувального припису підтримала, в її обґрунтування послалася на обставини зазначені в цій заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засідання заперечував щодо видачі відносно нього обмежувального припису, однак, по суті, вчинення дій відносно [PERSON] не заперечував, пояснивши, що кохає її та мав намір відновити їхні стосунки. Суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню враховуючи таке. Згідно із статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону №2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону №2229-VIII визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти), особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Відповідно до ст. 24 Закону №2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник (ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII). Згідно із ч. ч. 2 - 4 ст. 26 Закону №2229-VIII обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно із ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Суд з урахуванням пояснень [PERSON] та [PERSON] приходить до висновку, що дії [PERSON] негативно впливають на психічне здоров`я [PERSON] . Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд, вважає, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного та фізичного характеру щодо заявника, а тому приходить до висновку задоволення заяви, тобто, видати обмежувальний припис, яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , а саме: 1) наближатися на відстань 100 м до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 3) заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Крім того, на виконання вимог частини 2 статті 350-8 ЦПК України, суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган міської ради за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved