Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 14 жовтня 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 19750 грн., судових витрат понесених у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим що 5 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 5722757, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, строком на 105 днів. Вказаний кредитний договір укладений у вигляді електронного документу, шляхом вчинення сторонами договору дій, визначених статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала договір кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач на виконання умов кредитного договору 5 жовтня 2022 року перерахував на картковий рахунок відповідачки (позичальника) 5000 грн. Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору щодо повернення грошових коштів не виконав. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 30 січня 2023 року було укладено договір відступлення права вимоги № 89-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», зокрема і до відповідача. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за договором кредиту, виникла заборгованість в сумі 19750 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5000 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 14250 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 500 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1894109 від 15 жовтня 2025 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив розглянути справу у його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом надсилання судових повісток, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За вказаних обставин, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України ухвалою суду від 26 січня 2026 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 5 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 5722757 (далі Договір). Згідно п.1.1. Договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту складає 5000 грн.; кредит надається загальним строком на 105 днів з 5 жовтня 2022 року; термін (дата) повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 18 січня 2023 року (останній день строку кредитування); загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 14750 грн.; комісія за надання кредиту 500 грн., яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13500 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; тип процентної ставки за Договором: фіксована (п. п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.1., 1.5.3, 1.6 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту споживача (позичальника) за весь строк кредитування (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає 19750 грн. Відповідно до п. 5.1 Договору позичальник підтверджує, що до моменту підписання договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі паспорт споживчого кредиту; отримав проект Договору з додатками та ознайомився з усіма його умовами. Згідно з п. 6 Договору такий укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема, через сайт Товариства та /або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей кредитний договір надається позичальникові шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2 Договору про споживчий кредит). Укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 Договору про споживчий кредит). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору про споживчий кредит). Пункт 10 Договору містить, в тому числі, прізвище, ім`я та по батькові позичальника [PERSON] , його РНОКПП, адресу місця реєстрації (проживання), реквізити його паспорту, номер телефону, електронну пошту. Відповідач був ідентифікований 5 жовтня 2022 року в інформаційно-телекомунікаційній системі одноразовим ідентифікатором W32005, що підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан». Відповідно до додатку № 1 до Договору заборгованість [PERSON] за вказаним договором мала бути сплачена 18 січня 2023 року в розмірі 19750 грн. з яких: 5000 грн. сума кредиту, 14250 грн. проценти за користування кредитом, 500 грн. - комісія за надання кредиту. На виконання умов Договору, ТОВ «Мілоан» 5 жовтня 2022 року перерахувало на картковий рахунок [NUMBER] [PERSON] суму 5000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення 84102179 від 5 жовтня 2022 року. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за Договором про споживчий кредит, ТОВ «Міолан» нарахована відповідачу заборгованість за Договором в сумі 19750 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5000 грн.; прострочена заборгованість за відсотками - 14250 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 550 грн. Між ТОВ «Міолан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 30 січня 2023 року укладено договір відступлення прав вимоги № 89-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Міолан» (кредитор) відступило позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»(новому кредитору) право грошової вимоги до боржників ТОВ «Міолан», зокрема право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 5722757 від 5 жовтня 2022 року, що підтверджується укладеним Договором з додатками до нього, Актом приймання-передачі Реєстру боржників, платіжною інструкцією від 30 січня 2023 року щодо плати за відступлення права вимоги, Витягом з реєстру боржників до Договору по боржнику [PERSON] . Згідно Витягу з Реєстру боржників станом на 30 січня 2023 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 19750 грн., що складається із: сума виданого кредиту - 5000 грн.; залишок по відсотках - 14250 грн.; залишок по комісії 500 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є юридичною особою, з основним видом діяльності - інші види кредитування. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII (далі Закон № 675-VIII). Відповідно до п. п. 5, 6, 12 ч. 1 статті 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ч. ч. 4, 6, 8, 12 статті 11 Закону № 675-VIII, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 цього Закону №675-VIII передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За загальним правилом (ч. 1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження укладення між ТОВ «Міолан» та [PERSON] . Договору про споживчий кредит позивач долучив: Договір про споживчий кредит № 5722757 від 5 жовтня 2022 року в формі електронного правочину, анкету-заяву на кредит № 5722757 від 5 жовтня 2022 року, паспорт споживчого кредиту № 5722757, графік платежів за Договором, платіжне доручення № 84102179 від 5 жовтня 2022 року. Суд вважає надані докази належними та допустимими, такими, що дають суду можливість зробити висновок, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 5 жовтня 2022 року був укладений договір про споживчий кредит № 5722757 в електронній формі, що відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Договір включає всі істотні умови для відповідного виду договору. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Також суд вважає, що позивачем доведено факт перерахування ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок [NUMBER] [PERSON] обумовленої Договором грошової суми 5000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 84102179 від 5 жовтня 2022 року. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Мілоан» виконало в повному обсязі умови Договору, надавши відповідачу обумовлену суму кредиту, проте відповідач прийняті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит належним чином не виконав, обов`язкові платежі в рахунок погашення кредиту і процентів своєчасно не вносив, внаслідок чого за період з 5 жовтня 2022 року по 18 січня 2023 року ТОВ «Мілоан» нарахувало відповідачу заборгованість на загальну суму 19750 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 5000 грн.; простроченої заборгованості за відсотками - 14250 грн., заборгованості за комісією 500 грн. Вищевказану суму заборгованості ТОВ «Мілоан» за договором про відступлення права вимоги № 89-МЛ від 30 січня 2023 року передало (відступило) позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в результаті чого останнє набуло право вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит № 5722757 від 5 жовтня 2022 року. Щодо розміру заборгованості суд виходить з такого. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Пунктом 1.5.3 Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду, тип процентної ставки за Договором фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2.2.,2.2.3. Договору. Відтак судом встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку передбаченому Договором не виконав, жодного погашення по кредиту не здійснив, внаслідок чого станом на 18 січня 2023 року утворилась заборгованість на суму 19750 грн., що складається з: залишку по тілу кредиту - 5000 грн.; залишку по відсотках 14250 грн., заборгованості за комісією 500 грн. Відповідач не спростував належними доказами наявність заборгованості перед позивачем, не довів факту виконання зобов`язань за кредитним договором, зокрема, по сплаті тіла кредиту та відсотків. Свобода договору є одним з основоположних принципів сучасного цивільного права. У частині 1 статті 627 ЦК України зазначено, що сторони, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже підписанням Договору [PERSON] підтвердив, що ознайомився із змістом цього договору, всі умови договору зрозумів, повністю з ними згідний, заперечень, зауважень та запитань не має, та зобов`язується їх дотримуватись і виконувати. Умови кредитного договору не містять положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 1 вересня 2025 року. Оскільки позовні вимоги задоволено, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в розмірі 2422 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із частинами третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем суду надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 1 липня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; Акт № Д/3524 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 20 серпня 2025 року (додаток до договору), у якому зазначено вартість наданих адвокатським об`єднанням клієнту правових послуг в сумі 8000 грн.; та Детальний опис наданих послуг до вказаного Акту від 20 серпня 2025 року, у якому зазначено найменування наданих послуг та кількість витраченого на надання цих послуг. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов висновку, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи повне задоволення позову, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від заявленої позивачем суми. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатським об`єднанням роботи, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, суд приходить до висновку щодо зменшення розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що на думку суду не виходить за розумні межі визначення розміру наданих адвокатським об`єднанням послуг (гонорару).

Outcome: approved