Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

24 червня 2025 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Донецького обласного центра зайнятості до [PERSON] , про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю. Справу згідно автоматизованої системи «Д-3» було розподілено до провадження судді Бойка О.М. В позовних вимогах позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь Донецького обласного центра зайнятості (код ЄДРПОУ 03491004) суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 23 618,93 грн., на розрахунковий рахунок: одержувач - Донецький обласний центр зайнятості, ЄДРПОУ - 03491004, р/р [NUMBER] призначення платежу: «повернення допомоги по безробіттю за період з 18.01.2022 по 13.06.2022» та судові витрати. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 26.08.2021 до Краматорського міського центру зайнятості звернувся гр. [PERSON] , з особистою заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та згідно з якою Відповідач особистим підписом засвідчив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». Відповідач перебував на обліку в Краматорському міському центрі зайнятості у період з 26.08.2021 по 14.06.2022, та відносно нього було прийнято наступні рішення: від 26.08.2021 № НТ210826: надати статус безробітного, призначити допомогу по безробіттю та розпочати її виплату з 26.08.2021; від 14.06.2022 № НТ220614: припинити виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняттяя іншим видом діяльності згідно із ст.4 ЗУ «Про зайнятість населення» та припинити реєстрацію з 14.06.2022; від 14.06.2022 № НТ220614: повернути кошти з 18.01.2022 по 13.06.2022, сума боргу 23 618 грн. 93 коп. (двадцять три тисячі шістсот вісімнадцять гривень 93 копійки). За результатами звірки з ПФУ, яка отримана Краматорським міським центром зайнятості 03.06.2022, по персональній картці Відповідача було виявлено, що особа з січня по березень 2022 року працює у ТОВ «Транспортна компанія «САТ» (ЄДРПОУ 35646516) як найманий працівник на загальних підставах, про що не було повідомлено фахівця центру зайнятості. На підставі отриманої інформації Краматорським міським центром зайнятості, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 13.02.2009 № 60/62, було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати їй матеріального забезпечення. Розслідуванням було встановлено (акт від 11.06.2022 № 113), що в період перебування на обліку в Краматорському міському центрі зайнятості в якості безробітного та отримання допомоги по безробіттю, Відповідач дійсно перебував у трудових відносинах з ТОВ «Транспортна компанія «САТ» з 18.01.2022, а з 01.05.2022 з ним було призупинено трудовий договір відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136 (лист від 09.06.2022 № 222 з додатками). Відповідно до інформації, зазначеної в заяві про надання (поновлення) статусу безробітного, Відповідач особистим підписом підтвердив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, а також відповідальністю за подання недостовірних даних та документів. Проте, під час перебування на обліку в центрі зайнятості, Відповідач не повідомив про факт та обставини, що впливають на виплату допомоги по безробіттю, а саме про укладання трудового договору, на підставі чого належав до зайнятого населення, тим самим продовжував незаконно отримувати допомогу по безробіттю за період з 18.01.2022 по 13.06.2022. Цими діями було завдано шкоду Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у розмірі у розмірі 23 618 гри 93 коп. (двадцять три тисячі шістсот вісімнадцять гривень 93 копійки). Для захисту свого порушеного права та відшкодування завданої майнової шкоди, Донецький обласний центр зайнятості змушений звернутися із даним позовом. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце були належним чином повідомленні. Просили справу слухати за їх відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення позову з огляду на наступне. Судом фактично встановлено, що 26.08.2021 до Краматорського міського центру зайнятості звернувся гр. [PERSON] , з особистою заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та згідно з якою Відповідач особистим підписом засвідчив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». Відповідач перебував на обліку в Краматорському міському центрі зайнятості у період з 26.08.2021 по 14.06.2022, та відносно нього було прийнято наступні рішення: від 26.08.2021 № НТ210826: надати статус безробітного, призначити допомогу по безробіттю та розпочати її виплату з 26.08.2021; від 14.06.2022 № НТ220614: припинити виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із ст.4 ЗУ «Про зайнятість населення» та припинити реєстрацію з 14.06.2022; від 14.06.2022 № НТ220614: повернути кошти з 18.01.2022 по 13.06.2022, сума боргу 23 618 грн. 93 коп. (двадцять три тисячі шістсот вісімнадцять гривень 93 копійки). Згідно з наказом Міністерства економіки України від 05.03.2024 № 5923 «Про реорганізацію державних установ Державної служби зайнятості» розпочато процедуру реорганізації та припинення Краматорського міського центру зайнятості, з 10.03.2025 складено передавальний баланс та підписано передавальний акт між Краматорським міським центром зайнятості та Донецьким обласним центром зайнятості. Відповідно до п. 2 Положення про Краматорський міський центр зайнятості, затвердженого наказом Донецького обласного центру зайнятості від 22.12.2016 № 329, Краматорський міський центр зайнятості підпорядковується Донецькому обласному центру зайнятості та є йому підзвітним. За результатами звірки з ПФУ, яка отримана Краматорським міським центром зайнятості 03.06.2022, по персональній картці Відповідача було виявлено, що особа з січня по березень 2022 року працює у ТОВ «Транспортна компанія «САТ» (ЄДРПОУ 35646516) як найманий працівник на загальних підставах, про що не було повідомлено фахівця центру зайнятості. На підставі отриманої інформації Краматорським міським центром зайнятості, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 13.02.2009 № 60/62, було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати їй матеріального забезпечення. Розслідуванням було встановлено (акт від 11.06.2022 № 113), що в період перебування на обліку в Краматорському міському центрі зайнятості в якості безробітного та отримання допомоги по безробіттю, Відповідач дійсно перебував у трудових відносинах з ТОВ «Транспортна компанія «САТ» з 18.01.2022, а з 01.05.2022 з ним було призупинено трудовий договір відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136 (лист від 09.06.2022 № 222 з додатками). Відповідно до інформації, зазначеної в заяві про надання (поновлення) статусу безробітного, Відповідач особистим підписом підтвердив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, а також відповідальністю за подання недостовірних даних та документів. Проте, під час перебування на обліку в центрі зайнятості, Відповідач не повідомив про факт та обставини, що впливають на виплату допомоги по безробіттю, а саме про укладання трудового договору, на підставі чого належав до зайнятого населення, тим самим продовжував незаконно отримувати допомогу по безробіттю за період з 18.01.2022 по 13.06.2022. Цими діями було завдано шкоду Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у розмірі у розмірі 23 618 гри 93 коп. (двадцять три тисячі шістсот вісімнадцять гривень 93 копійки). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI передбачено, що зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств). Згідно ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 153З-III визначаються умови та тривалість виплати допомоги по безробіттю. За нормою ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІІІ, згідно з текстом якої застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІІІ, передбачено, що згідно якої сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI, відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. У відповідності до абз. 3 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136 визначено, що призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Таким чином особа, яка належить до зайнятого населення, не має права на перебування у статусі безробітного та отримувати допомогу по безробіттю. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, стосовно даного спору, майнова шкода, заподіяна Відповідачем, полягає в тому, що Відповідач отримував допомогу по безробіттю незаконно. Для захисту свого порушеного права та відшкодування завданої майнової шкоди, Донецький обласний центр зайнятості змушений звернутися із даним позовом. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов?язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці. зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, заява №38722/02). Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, могла би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Чого при розгляді цієї цивільної справи здійснено не було. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, надані до неї докази та посилання на докази, прослухавши ствердження сторін по справі, вважає, що позовні вимоги задовольнити. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Отже, на підставі вищезазначеного, та

Outcome: approved