Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до Черкаського районного суду через свого представника - Хлопкову Марію Сергіївну з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивувало тим, що 05.09.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 763164968 на суму 11 800,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов договору щодо порядку повернення кредитних коштів. 28.11.2018 року між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. 23.02.2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 23/0224-01. 04.06.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 763164968. Враховуючи вищевикладене позивач просив стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 763164968 від 05.09.2022 року на загальну суму 55 545,36 грн, що складається із: 11 800,00 грн - заборгованість по кредиту; 43 745,36 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам та судові витрати, що складаються зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Представник позивача в прохальній частині просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без їх участі, проти винесення судом заочного рішення в справі не заперечують. Стислий виклад відзиву: Відповідач визнає частково позовні вимоги, а саме просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів, з наступних підстав. Позовні вимоги про стягнення 43 745,36 грн процентів вважає незаконними, економічно необґрунтованими, такими, що суперечать нормам цивільного та споживчого законодавства, а також сформованій практиці Верховного Суду. Нараховані проценти є неспівмірними та суперечать ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» Позивач просить стягнути 43 745,36 грн процентів при тілі кредиту 11 800 грн. Відсутній повний, деталізований та прозорий розрахунок заборгованості. Нарахування відсотків після закінчення строку кредитування є незаконним Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду (постанови від 28.03.2018 та 04.07.2018): Після закінчення строку кредитування кредитор не має права нараховувати договірні проценти - лише 3% річних та інфляційні відповідно до ст. 625 ЦК України. Позивач не надав доказів, що: проценти нараховані лише в межах строку договору; не застосовано незаконні "продовження", автопролонгації тощо. Якщо проценти нараховувалися після закінчення строку, вони є НЕЗАКОННИМИ. Ненадання доказів реального отримання коштів і факту погодження з умовами Позивач не довів: факт реального зарахування кредитних коштів; факт підтвердження відповідачем згоди з умовами договору; факт надання повного пакету документів при укладенні договору. Це також ставить під сумнів законність процентів. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 30 липня 2025 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси направлено цивільну справу до Черкаського районного суду Черкаської області на розгляд за підсудністю. 28 серпня 2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 05 вересня 2025 року надійшло клопотання від представника позивач про долучення доказів. 22 вересня 2025 року від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшла запитувана інформація. 16 жовтня 2025 року заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі. 23 жовтня 2025 року через Електронний суд надійшла заява від відповідача про перегляд заочного рішення. 24 жовтня 2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області заяву прийнято до провадження та призначено розгляд заяви. 19 листопада 2025 року через Електронний суд надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи. 17 грудня 2025 року через Електронний суд від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 17 грудня 2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області скасоване заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16.10.2025 року у справі № 711/6921/25 та розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 22 грудня 2025 року через Електронний суд від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали суду про долучення доказів. 21 січня 2026 року через Електронний суд від відповідача надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 21 січня 2026 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області заяву відповідача про перехід в загальне позовне провадження залишено без задоволення. Встановлені судом обставини: На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено наступне. 05.09.2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 763164968 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору MNV427HT, який було відправлено 05.09.2022 21:45:25 на номер телефону [NUMBER] та введено відповідачем 05.09.2022 21:46:52. Згідно кредитного договору сторони погодили наступні умови кредитування: тип кредиту - кредитна лінія; кредит надавався у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму від 100 до 22 000,00 грн; кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 11 800 грн 00 коп. одразу після укладення договору. Орієнтовна дата повернення - 13.09.2022 року. Позичальнику надавався дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складав 8 (вісім) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховувався в порядку передбаченому п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Дисконтний період кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х - Y), де: Z - кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х - поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y - дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому Сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів. Тип процентної ставки - фіксована; дисконтна процентна ставка -3,65% - 766,50 % річних; індивідуальна процентна ставка - 383,25 % - 766,50 % річних; базова процентна ставка - 766,50 % річних; Поза дисконтним періодом - 1087,70 %. Первісний кредитор виконав свій обов`язок та 05.09.2022 року перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі - 11 800,00 грн 05.09.2022 на банківську карту № [NUMBER] , яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. Що підтверджується платіжного доручення № fedd64ca-0a40-4d01-9188-2c697873d079 від 05.09.2022 року, а також довідкою та письмовим поясненнями від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 21.09.2025 року та випискою від 12.09.2025 року за період 05.09.2022-10.09.2022 року наданою АТ КБ «Приватбанк». ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є небанківською фінансовою установою, та не надає фінансових платіжних послуг. Тобто, не має повноважень щодо надання документів, що посвідчують переказ коштів (банківських платіжних доручень). А тому позивач, просив витребувати в АТ КБ «Приватбанк» докази, які містять банківську таємницю та підтверджують факт переказу коштів на банківську карту відповідача. 22.09.2025 року АТ КБ «Приватбанк» надіслав суду запитувану інформацію, яка підтверджує, що на ім`я [PERSON] емітувалась платіжна картка [NUMBER]. Додаткова надано виписку по особовому рахунку за період 05.09.2022-10.09.2022 року, яка містить зарахування 05.09.2022 року на суму 11 800,00 грн. Також зазначено номер телефону [NUMBER] , на який відправляється інформація про підтвердження операцій за вищевказаною платіжною карткою та є саме фінансовим номером [PERSON] . Отже, позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про перерахування коштів на рахунок відповідача. Відповідно до детального розрахунку заборгованості відповідача наданою первісним позивачем, з 05.09.2022 року по 18.10.2022 року відображено фактичне нарахування відсотків за весь період користування кредитом, відповідно до умов договору та норм чинного законодавства. Розрахунок здійснено на підставі визначеної договором процентної ставки. Відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору та відповідно до розрахунку в нього сформувалась заборгованість в загальній сумі 26 042,60 грн, що складається із: 11 800,00 грн - заборгованість по кредиту; 14 242,60 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам. 28.11.2018 року між первісним кредитором та товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Відповідно до детального розрахунку заборгованості відповідача наданою товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», з 18.10.2022 року по 23.02.2024 року відображено фактичне нарахування відсотків за весь період користування кредитом, відповідно до умов договору та норм чинного законодавства. Розрахунок здійснено на підставі визначеної договором процентної ставки. Відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору та відповідно до розрахунку в нього сформувалась заборгованість в загальній сумі 55 545,36 грн, що складається із: 11 800, грн - заборгованість по кредиту; 43 745,36 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам. 23.02.2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 23/0224-01. 04.06.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 763164968. Позивач зазначає, що у період відступлень права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору між кредиторами, розмір суми боргу за кредитним договором на момент чергового відступлення права вимоги зазначався у Реєстрах прав вимог (Реєстрі боржників). Витяги з кожного Реєстру прав вимог (Реєстру боржників) відповідно до якого відступалося право вимоги по Кредитному договору, які додані до позовної заяви. Позивач зазначає, що ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Представником позивача надано детальний розрахунок заборгованості, що підтверджує вищевикладені розрахунки. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за Кредитним договорам. Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронні довірчі послуги» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, положеннями ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Судом встановлено, що 05.09.2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 763164968 та останньому було надано перший транш (кредит) в сумі - 11 800,00 грн, з орієнтовною датою повернення, якою є дата закінчення дисконтного періоду - 13.09.2022 року, тобто 8 днів. У своєму відзиві відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, проте заперечує проти нарахованих відсотків. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що за наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстрів боржників і прав вимог, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача. Однак, суд не погоджується щодо розрахунку заборгованості в частині нарахування відсотків. Сторони погодили, що на момент укладення цього договору, орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 13.09.2022 року, а саме протягом 8 (восьми) днів від дати отримання першого траншу позичальником. З наданих доказів, вбачається відсутність підтвердження того, що відповідачем були внесені кошти протягом дисконтного періоду, а отже відповідач не ініціював продовження строку користування кредитом. Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника за змістом укладеного договору пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений п. 3 договору строк, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20, відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. За таких обставин, не повернення позичальником кредитних коштів у визначений п. 3 договору строк, за відсутності активних дій відповідача, визначених п. 3.3 договору є неправомірною поведінкою, а саме не поверненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 8-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі, встановленому договором. Разом з тим, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Суд приходить до висновку, що первісний кредитор мав право стягувати відсотки лише за 8 днів, процентна ставка визначена п.8.11. договором для суми кредиту отриманої за першим траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 8 днів дисконтного періоду, без виконання позичальником умов п. 8.5. договору, орієнтовна загальна вартість кредиту складе 13 782,40 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 1982,40 грн та суму кредиту у розмірі 11 800,00 грн. Отже, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково в розмірі 13 782,40 грн, що складаються із: тіло кредиту 11 800,00 грн та відсотки 1 982,40 грн. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, додаткова угода до нього № 25770714299 від 05.06.2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги; свідоцтво адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю та довіреність адвоката. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи є завищеними та підлягають частковому задоволенню, в розмірі 2 000 грн 00 коп. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 20056 від 18.07.2025 про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 13 782,40 грн, з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог (24,81%), а саме судового збору - 601,00 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: partial