Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею у порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані такими обставинами. 02.09.2017 між позивачем, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , укладено шлюб. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.09.2024 № 396341611 за [PERSON] 03.04.2019 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1804153463101, номер відомостей про речове право: 31048031, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46331616 від 05.04.2019, [PERSON] , Комунальне підприємство "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради, Харківська обл.), яка була придбана за спільні кошти подружжя та за час перебування сторін у шлюбі. Спірна квартира фактично експлуатується сторонами з квітня 2019 року, там було розпочато внутрішні оздоблювальні роботи та з 18 липня 2019 року по 03 серпня 2024 року сторони спільно в ній проживали, придбали всі необхідні меблі та побутову техніку. 03.08.2024 через систематичні сварки та домашнє насильство позивач разом з дитиною вимушено залишила квартиру та на даний час в ній проживає лише відповідач. Оскільки спірний об`єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя, будівництво його закінчено та він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача. Позивачка позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна, є підстави для визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину спірної квартири. Крім того, при зверненні до суду з цим позовом 11.11.2024 позивач просила відстрочити або розстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання вищевказаної квартири особистою приватною власністю, стягнення сплаченої суми судового збору у розмірі 7121,0 грн. та 42 000, 00 грн. витрат на правничу допомогу. У задоволенні первісного позову [PERSON] просить відмовити. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна квартира хоча і була придбана під час шлюбу, проте джерелом придбання нерухомого майна були грошові кошти, які належали йому на праві особистої приватної власності та були передані йому його матір`ю [PERSON] за договором дарування від 11.06.2017 та розпискою про передачу грошових коштів на придбання квартири в м.Харкові. Не визначаючи первісний позов та звертаючись до суду із зустрічним позовом, [PERSON] у силу ст. 60 Сімейного кодексу України спростовує презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на вищевказану квартиру, обґрунтовуючи її нижченаведеними обставинами. Між [PERSON] - надалі Довіритель ФФБ, та ТОВ «Харківський регіональний центр будівництва» - надалі Управитель ФФБ 16.11.2016 було укладено Договір №ФФБ-11Г-1 про участь у фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] . За умовами п. 1.1. цього Договору Довіритель ФФБ на підставі повного визнання ним правил фонду фінансування будівництва виду А (далі- Правила ФФБ), що затверджені Протоколом ЗЗУ ТОВ «ХРФФБ» №71 від 10.11.2016 надає свою згоду на участь у фонді фінансування будівництва виду А (далі ФФБ). Найменування об`єкта будівництва: «Нове будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями торговельно-побутового призначення по [ADDRESS] . Відповідно до п.п.1.2. - 1.4. Договору №У-11-Г-1 про уступку майнових прав на об`єкт інвестування від 15.01.2018, що був укладений між [PERSON] - надалі Довіритель та ТОВ «Харківський регіональний фонд фінансування будівництва» - надалі Управитель у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Договором про участь у ФФБ №ФФБ-11Г-1 від 16.11.2016 та Правилами ФФБ, Управитель відступає довірителю ФФБ, а довіритель ФФБ набуває належні управителю за Договором майнові права на закріплений за ним (Довірителем ФФБ) об`єкт інвестування. До довірителя ФФБ переходять зазначені в п. 1.2 цього Договору майнові права в обсязі та на умовах, що існували на момент підписання Управителем та Забудовником, яким є ПФ «СТАПРИУС», Договору №23 від 10.11.2016. Характеристика об`єкта інвестування: квартира, [ADDRESS] ), [ADDRESS] , 16-поверхового об`єкта інвестування, 2 кімнатна, загальна площа 71,21 кв.м., житлова 36,49 кв.м. Відповідно до п.3.1. цього Договору порядок розрахунків Сторін визначається умовами Договору про участь у ФФБ №ФФБ -11 -Г-1 від 16.11.2016. Сума договору про участь у ФФБ №ФФБ-11-Г-І від 16.11.2016 складає 712 100 гривень та складає 100% вартості Об`єкта інвестування за Поточною ціною вимірної одиниці Об`єкта інвестування за Договором про участь у ФФБ №ФФБ-11-Г-1 від 16.11. 2016 р (п.3.2. Договору). Довіритель ФФБ сплатив за Договором про участь у ФФБ №ФФБ-11-Г-1 від 16.11.2016 грошові кошти у розмірі 100% , що є повного оплатою проектної площі Об`єкта інвестування, визначеного у п.1.4. цього Договору (п.3.3 Договору). 16.01.2018 [PERSON] - надалі Цедент та [PERSON] - надалі Цесіонарій уклали Договір про відступлення прав вимоги (цесії) за Договором №ФФБ11-Г-1 від 16.11.2016, за умовами якого Цедент передає Цесіонарію право вимоги на квартиру [ADDRESS] за Договором про участь у фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] ) за Договором №ФФБ11-Г-1 від 16.11.2016 р. 06.03.2019 [PERSON] - надалі Довіритель ФФБ та ТОВ «ХРФФБ», що у Управителем фонду фінансування будівництва склали АКТ ВИКОНАНИХ РОБІТ про те, що згідно з Договором №ФФБ-11-Г-1 від 16.11.2016 про участь у фонді фінансування житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] ) Управителем були надані, а Довірителем ФФБ прийняті послуги щодо участі у фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] ). Відповідно до Витягу із списку інвесторів від 06.03.2019 року Інвестор (Довіритель) ФФБ квартири [ADDRESS] є [PERSON] , Відповідно до Довідки №75 про 100% оплату вартості загальної площі Об`єкта інвестування від 06.03.2019 [PERSON] - надалі Довіритель ФФБ та ТОВ «ХРФФБ» надалі Управитель ФФБ підтвердили про сплату Довірителем ФФБ коштів за Об`єкт інвестування в розмірі 712 100 грн, і розмір цієї сплати складає 100% вартості загальної площі Об`єкта інвестування. Відповідач за первісним позовом [PERSON] оспорює принцип спільної сумісної власності подружжя на спірне майно, оскільки ним як Довірителем ФФБ та інвестором будівництва спірного нерухомого майна було сплачено за особисті кошти фінансування Об`єкта інвестування в сумі 712 100 грн. Дана обставина підтверджується договором дарування грошових коштів, що був укладений в м. Луганськ 11 червня 2017 року між [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] (Обдарований). Відповідно до п.1.1 Договору Дарувальник передає, а Обдарований приймає у власність грошові кошти в сумі 45 000 дол. США. Відповідно до п.1.4. Договору грошові кошти передаються в дарунок Обдарованому з метою придбання останнім квартири в м. Харків. Передача грошових коштів оформлюється шляхом підписання сторонами розписки (Додаток №1), який є підтвердження фактичної передачі грошових коштів, (п.1.5. Договору дарування). Відповідно до Розписки від 11 червня 2017 року [PERSON] передала своєму сину [PERSON] грошові кошти в дар в сумі 45000 дол. США для придбання квартири в м. Харкові. Розписка була складена в присутності двох свідків: [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою [ADDRESS] . Станом на час передачі грошових коштів за договором дарування грошових коштів від 11.06.2017 об`єкт дарування в сумі 45 000 дол. США за офіційним курсом НБУ було еквівалентно 2614,9214 за 100 дол. США. Належність [PERSON] грошових коштів в сумі 45 000 дол. США підтверджується передачею їй у власність від [PERSON] грошових коштів в якості авансу 1 000 дол. США та залишку суми вартості відчужуваної квартири в сумі 26500 дол. США згідно розписки від 30.01.2012 року в рахунок відчуження квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] . Наявність у власності [PERSON] квартири [ADDRESS] підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.12.2005 року, виданого в межах спадкової справи №858. Крім того, згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії [PERSON] за період з 01.01.2015 по 30.11.2016 сума заробітної плати за 2015 рік склала - 155 000 грн, за 2016 рік - 148 800 грн. При цьому, [PERSON] отримувала дохід, який за 2014 рік склала 145063,34 грн, за 2013 рік склала 97066,72 грн. Таким чином, сума в 45 000 дол. США, яку [PERSON] передала в дар 11.06.2017 згідно договору дарування грошових коштів та розписки про передачу грошових коштів [PERSON] була заощаджена [PERSON] за рахунок офіційних доходів, які [PERSON] отримувала протягом 2013, 2014, 2015, 2016 років у вигляді заробітної плати та пенсії, а також за рахунок отриманих коштів в сумі 27500 дол. США згідно розписки від 30.01.2012 в рахунок відчуження нерухомого майна - [ADDRESS] . Отже, вищевикладеним підтверджується джерело походження грошових коштів в сумі 45 000 дол. США, які були передані в дар [PERSON] за цільовим призначенням - придбання [PERSON] квартири в м. Харкові. Таким чином, фінансування об`єкта інвестиції в сумі 712100 гривень відбулось [PERSON] за рахунок особистих коштів, а відтак презумпція права спільної сумісної власності подружжя на спірну двокімнатну квартиру [ADDRESS] , спростовується відповідачем за первісним позовом. Таким чином, у разі придбання майна у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, на думку відповідача, первісний позов [PERSON] про поділ спільного майна подружжя є безпідставним. У відзиві на зустрічну позовну заяву представник позивача за первісним позовом [PERSON] вказав, що обставини, зазначені у зустрічній позовній заяві є надуманими та безпідставними, з таких підстав. Зі змісту копії договору про дарування грошових коштів від 11.06.2017, зокрема п. 1.1., вбачається, що його укладено між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого, останній отримав у власність подарунок у розмірі 45000 доларів США для придбання квартири в м. Харкові. Відповідно до п. 1.5. копії зазначеного договору, передача грошових коштів оформлюється шляхом підписання сторонами розписки, яка є підтвердженням їх фактичної передачі. Зі змісту копії розписки від 11.06.2017, окрім іншого вбачається, що її складено власноруч [PERSON] , в присутності [PERSON] та свідків, [PERSON] , [PERSON] та підписано всіма зазначеними особами. Зі змісту відео запису від 03.08.2024, зробленого відповідачем за зустрічним позовом за адресою спірної квартири: [ADDRESS] вбачається, що вона випадково знайшла в шафі з речами конверт, в якому знаходився оригінал договору про дарування грошових коштів від 11.06.2017 та розписка від 11.06.2017, на якій станом на 2024 рік був відсутній підпис зустрічного позивача. З наведеного вбачається, що станом на 03.08.2024 оригінал розписки від 11.06.2017 не містив підпису зустрічного позивача та він зробив його після 03.08.2024, а отже не під час її складання у 2017 році. На думку відповідача за зустрічним позовом, договір про дарування грошових коштів від 11.06.2017 та розписка до нього від 11.06.2017, є фіктивними, будь-яких грошових коштів зустрічний позивач від своєї матері, [PERSON] , не отримував. Зазначені документи складені у 2024-2025 роках та виключно з метою заволодіння 1/2 частки квартири, що належить відповідачу за зустрічним позовом. Стаття 719 ЦК України регулює форму договору дарування. Частина 5 цієї статті визначає, що договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, що перевищує п`ятдесяти кратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. В порушення ч. 5 ст. 719 ЦК України, договір про дарування грошових коштів від 11.06.2017, укладений між [PERSON] та зустрічним позивачем, в простій письмовій формі на суму 45000 доларів США, а отже такий договір є нікчемним. На думку відповідача за зустрічним позовом, не нотаріальне укладення сторонами Договору про дарування грошових коштів від 11.06.2017 сталось через його фіктивність, оскільки він не укладався у 2017 році, його було укладено значно пізніше у 2024-2025 роках. Третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] просила визнати за нею право власності на спірну квартиру , стягнути з [PERSON] та [PERSON] понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 7121,00 грн. У задоволенні первісного позову [PERSON] просила відмовити. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала такими обставинами. Квартира, яка була придбана її сином [PERSON] (відповідач за первісним позовом) за її особисті кошти, які були особистою приватною власністю [PERSON] та які були передані [PERSON] у сумі 45 000 дол. США для придбання цієї нерухомості. Передачу грошових коштів [PERSON] з м. Луганськ до м. Харків [PERSON] оформила договором дарування грошових коштів від 11.06.2017 та розпискою, які були складені в присутності свідків. [PERSON] грошові кошти в сумі 45000 дол. США витратив на інвестування завершення будівництва двокімнатної квартири [ADDRESS] , та капітального ремонту і облаштування цієї квартири побутовою технікою та меблями. Завершення будівництва спірного житла відбулось 10.10.2018 згідно Акту готовності об`єкта до експлуатації, серія та номер б/н, від 10.10.2018 та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] 03.04.2019. Грошові кошти [PERSON] в сумі 712 100 грн (сума інвестування за Договором №ФФБ 11-Г-1від 16.11.2016) були переінвестовані 16.01.2018 за Договором про відступлення права вимоги (цесії) на квартиру [ADDRESS] ) згідно Договору №ФФБ-11-Г-1 від 16.11.2016, укладених з [PERSON] . [PERSON] зазначає про те, що для інвестування в завершення будівництва спірної квартири у [PERSON] та у [PERSON] грошові кошти були відсутні. Обставина відсутності коштів як у [PERSON] , так і [PERSON] спростовує презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру, хоч інвестування в завершення будівництва житла відбулось після укладання шлюбу 02.09.2017. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 162465937 від 05.04.2019 за [PERSON] 04.03.2019 було здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира [ADDRESS] . Таким чином, права [PERSON] порушені [PERSON] та [PERSON] , яким станом на теперішній час спірне нерухоме майно належить на праві спільної сумісної власності подружжя, хоча придбано було за особисті кошти [PERSON] . Належність [PERSON] грошових коштів в сумі 45 000 дол. США підтверджується передачею їй у власність_від [PERSON] грошових коштів в якості авансу 1 000 дол. США, та залишку суми вартості відчужуваної квартири в сумі 26500 дол. США згідно розписки від 30.01.2012 в рахунок відчуження квартири [ADDRESS] на користь своєї доньки [PERSON] . Наявність у власності [PERSON] квартири [ADDRESS] підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.12.2005 року, виданого в межах спадкової справи №858. Крім того, згідно Довідки про заробітну плату для обчислення пенсії [PERSON] за період з 01.01.2015 по 30.11.2016 сума заробітної плати за 2015 рік склала 155 000 грн, за 2016 рік 148 800 грн. При цьому, [PERSON] отримувала дохід, який за 2014 рік склав 145063,34 грн, за 2013 рік 97066,72 грн., а всього - 545930,06 гривень. Таким чином, сума в 45 000 дол. США була заощаджена [PERSON] за рахунок офіційних доходів, які [PERSON] отримувала протягом 2013, 2014, 2015, 2016 років у вигляді заробітної плати та пенсії, а також за рахунок отриманих коштів в сумі 26500 дол. США згідно розписки від 30.01.2012 в рахунок відчуження нерухомого майна - №6, [ADDRESS] . Грошові кошти [PERSON] заощаджувала з метою придбання квартири для сина [PERSON] , який на той час не мав стабільного заробітку, у нього були відсутні заощадження. Факт передачі грошових коштів від [PERSON] з м. Луганськ [PERSON] в м. Харків доводить показами свідків: [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою [ADDRESS] ., які були присутні при складанні розписки та Договору дарування грошових коштів, та за допомогою цих осіб і були передані розписка, Договір дарування та 45000 дол. США [PERSON] в м. Харкові. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 11.11.2024 позовна заява [PERSON] , в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Індутний-Шматько С.М., надійшла до Червонозаводського районного суду м. Харкова через систему Електронний суд. Ухвалою суду від 14.11.2024 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо дійсної вартості нерухомого майна, несплатою судового збору та невідповідністю клопотання про розстрочку або відстрочку сплати судового збору вимогам ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Ухвалою суду від 26.11.2024 позовну заяву повернуто позивачеві. Постановою Харківського апеляційного суду від 10.04.2025 ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 26.11.2024 скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Справа надійшла до Червонозаводського районного суду міста Харкова 24.04.2025. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX з 25.04.2025 змінено назву Червонозаводського районного суду міста Харкова на Основ`янський районний суд міста Харкова. Цим законом пункт 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено підпунктом 3, відповідно до якого зміна найменування місцевого загального суду не призводить до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду. Ухвалою суду від 25.04.2025 справу прийнято до провадження суддею Демченко І.М. та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. На підтвердження сплати судового збору згідно даних автоматизованої системи документообігу суду враховано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3 560, 50 грн. з призначенням платежу «судовий збір, [PERSON] , справа 646/10943/24. 29.04.2025 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Індутного-Шматька С.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 30.04.2025 клопотання представника позивача адвоката Індутного-Шматька С.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено. 21.05.2025 надійшла заява представника відповідача адвоката Брек Л.О. про укладення 20.05.2025 договору про надання правничої допомоги з [PERSON] , надання можливості ознайомитися з матеріалами справи в системі «Електронний суд» та відкладення підготовчого судового засідання. 21.05.2025 судом забезпечено доступ до матеріалів електронної справи. 18.06.2025 надійшло клопотання представника відповідача адвоката Брек Л.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 19.06.2025 клопотання представника відповідача адвоката Брек Л.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено. 26.06.2025 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] про визнання вищевказаної квартири його особистою власністю. 01.07.2025 представником позивача Проценко Т.О. подано клопотання про повернення зустрічної позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 194 ЦПК України. 03.07.2025 представником відповідача Проценка О.В. подану до суду заяву з пропозицією щодо укладення мирової угоди. 04.07.2025 представником позивача Проценко Т.О. надано відповідь на пропозицію відповідача щодо укладення мирової угоди та висловлено зустрічну пропозицію щодо укладення мирової угоди. 07.07.2025 представником відповідача подано клопотання про поновлення пропущеного строку на подання зустрічного позову та долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 7121, 00 грн., який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України. Ухвалою суду від 07.07.2025 [PERSON] поновлено пропущений строк на подання зустрічного позову, об`єднано в одне провадження первісний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на квартиру. 15.07.2025 представником позивача за первісним позовом до суду подано відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] та повідомлено попередній розрахунок витрат, які очікує понести за зустрічним позовом, який складає 20 000, 00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката. 07.08.2025 представником відповідача за первісним позовом [PERSON] до суду подано клопотання про витребування від Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області інформації щодо задекларованих доходів [PERSON] за період з 2016 року по 2019 рік включно, отриманих нею від будь-якого виду діяльності, подарунків, доходу у вигляді вартості успадкованого майна, оподатковуваного доходу (прибутку), включно, коштів або майна (немайнових активів), отриманих платником податку з інших доходів громадян, що підлягають декларуванню відповідно до законодавства України. 08.08.2025 представником позивача адвокатом Індутним-Шматько С.М. подано заперечення на клопотання про витребування доказів від 07.08.2025, оскільки інформація, яку просить витребувати відповідач не є предметом доказування, адже [PERSON] заперечується факт спільної власності подружжя на квартиру через те, що її було придбано за грошові кошти, отримані ним в дар від його матері. 08.08.2025 представником позивача адвокатом Індутним-Шматько С.М. подано клопотання про визнання поважними причин не подання позивачем доказів разом з позовною заявою та поновлення строку на їх подання, долучення до матеріалів справи рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 05.08.2025 у справі № 646/13070/24 про усунення перешкод [PERSON] у користуванні майном та зобов`язання [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні спірною квартирою та передати ключі від усіх замків вхідних дверей. 11.08.2025 до суду надійшла заява [PERSON] про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] . 11.08.2025 представником позивача адвокатом Індутним-Шматько С.М. подано клопотання про допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 12.08.2025 до суду надійшла заява [PERSON] про вступ у справу як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та подано відповідну позовну заяву. 13.08.2025 представником позивача адвокатом Індутним-Шматько С.М. подано клопотання про призначення експертизи давності виконання підписів на документах договорі про дарування грошових коштів від 11.06.2017 та розписці від 11.06.2017, від підтримання якого у судовому засіданні 13.01.2026 відмовився, оскільки відповідач [PERSON] особисто підтвердив у судовому засіданні, що ці документи були підписані ним у 2024 році. 13.08.2025 представником відповідача за зустрічним позовом адвокатом Брек Л.О. подано клопотання про допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 14.08.2025 представником третьої особи [PERSON] адвокатом Маркіною К.О. подано клопотання про розгляд питання щодо вступу третьої особи до участі у справі без її участі та відкладення підготовчого судового засідання. Ухвалою від 15.08.2025 залучено до участі у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору : [PERSON] . Цією ж ухвалою прийнято до спільного розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на квартиру. 10.09.2025 представником відповідача за первісним позовом адвокатом Брек Л.О. подано клопотання про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] 11.09.2025 представником третьої особи адвокатом Маркіною К.О. подано клопотання про витребування доказів, а саме інформації від Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області щодо задекларованих доходів [PERSON] та [PERSON] за період з 2016 року по 2019 рік включно, отриманих нею від будь-якого виду діяльності, подарунків, доходу у вигляді вартості успадкованого майна, оподатковуваного доходу (прибутку), включно, коштів або майна (немайнових активів), отриманих платником податку з інших доходів громадян, що підлягають декларуванню відповідно до законодавства України. Ухвалою від 11.09.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті, визнано явку [PERSON] у судове засідання обов`язковою; для дачі показань у судовому засіданні викликано як свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Цією ж ухвало суду витребувано від Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області інформацію щодо задекларованих доходів [PERSON] та [PERSON] за період з 2016 року по 2019 рік включно, отриманих нею від будь-якого виду діяльності, подарунків, доходу у вигляді вартості успадкованого майна, оподатковуваного доходу (прибутку), включно, коштів або майна (немайнових активів), отриманих платником податку з інших доходів громадян, що підлягають декларуванню відповідно до законодавства України. 23.09.2025 від Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області до суду надійшла витребувана ухвалою від 11.09.2025 інформація щодо доходів [PERSON] та [PERSON] 12.01.2026 надійшла заява представника позивача за первісним позовом [PERSON] адвоката Індутного-Шматько С.М. про те, що судові витрати позивача за надання правничої допомоги складають 40 000, 00 грн. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. Виклад позицій сторін, висловлений під час судового розгляду. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у процесуальних заявах по суті. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечували, посилаючись на те, що позов є надуманим та безпідставним, надані на його обґрунтування докази є фіктивними, оскільки створювалися вже під час знаходження цієї справи у суді з метою позбавлення [PERSON] права власності на належну їй частку квартири. [PERSON] не отримував від матері у зазначену у розписці дату кошти, оскільки вона у період, коли вони з відповідачем ще проживали разом, випадково у речах в квартирі знайшла ці документи, які не містили підпису відповідача, що було нею зафіксовано на відео. У задоволенні позовних вимог [PERSON] також просили відмовити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що станом на 2017 рік розписка не була ним підписана, мати передавала йому кошти через знайомих, згодом передала йому документи розписку та договір дарування. Підтвердив, що підпис на розписці він поставив значно пізніше. У задоволенні позову [PERSON] просив відмовити, оскільки квартира була придбана за кошти, які подарувала йому мати, позивач коштів не мала. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримала та вказала, що доходи сторін не дозволяли станом на 2017 рік придбати квартиру за спільні кошти подружжя. Відповідач отримав кошти в дар від своєї матері, розписку дійсно підписав не в момент передачі грошей, оскільки не міг бути присутнім у м.Луганськ, де мешкає його матір, у зв`язку з окупацією. Представник третьої особи [PERSON] Маркіна К.О. позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що кошти, за які була придбана квартира належать їй. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , 02.09.2017 перебували в зареєстрованому шлюбу, який рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21.12.2023, що набрало законної сили 23.01.2024, у справі № 646/8544/23, провадження № 2/646/2737/2023 розірвано (а.с. 12 т. 1). 16.11.2016 між [PERSON] та ТОВ «Харківський регіональний фонд фінансування будівництва» укладено договір № ФФБ-11-Г-1 про участь у фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою; [ADDRESS] ), за умовами якого довіритель ФФБ на підставі повного визнання ним правил фонду фінансування будівництва виду А (далі- Правила ФФБ), що затверджені Протоколом ЗЗУ ТОВ «ХРФФБ» №71 від 10.11.2016 надає свою згоду на участь у фонді фінансування будівництва виду А (далі ФФБ). Найменування об`єкта будівництва: «Нове будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями торговельно-побутового призначення по [ADDRESS] . Відповідно до п.п.1.2. - 1.4. Договору №У-11-Г-1 про уступку майнових прав на об`єкт інвестування від 15.01.2018, що був укладений між [PERSON] - надалі Довіритель та ТОВ «Харківський регіональний фонд фінансування будівництва» - надалі Управитель у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Договором про участь у ФФБ №ФФБ-11Г-1 від 16.11.2016 та Правилами ФФБ, Управитель відступає довірителю ФФБ, а довіритель ФФБ набуває належні управителю за Договором майнові права на закріплений за ним (Довірителем ФФБ) об`єкт інвестування. До довірителя ФФБ переходять зазначені в п. 1.2 цього Договору майнові права в обсязі та на умовах, що існували на момент підписання Управителем та Забудовником, яким є ПФ «СТАПРИУС», Договору №23 від 10.11.2016. Характеристика об`єкта інвестування: квартира, [ADDRESS] ), [ADDRESS] , 16-поверхового об`єкта інвестування, 2 кімнатна, загальна площа 71,21 кв.м., житлова 36,49 кв.м. Відповідно до п.3.1. цього Договору порядок розрахунків Сторін визначається умовами Договору про участь у ФФБ №ФФБ -11 -Г-1 від 16.11.2016. Сума договору про участь у ФФБ №ФФБ-11-Г-Івід 16.11.2016 складає 712 100 гривень та складає 100% вартості Об`єкта інвестування за Поточною ціною вимірної одиниці Об`єкта інвестування за Договором про участь у ФФБ №ФФБ-11-Г-1 від 16.11. 2016 р (п.3.2. Договору). Довіритель ФФБ сплатив за Договором про участь у ФФБ №ФФБ-11-Г-1 від 16.11.2016 грошові кошти у розмірі 100% , що є повного оплатою проектної площі Об`єкта інвестування, визначеного у п.1.4. цього Договору (п.3.3 Договору). 16.01.2018 [PERSON] - надалі Цедент та [PERSON] - надалі Цесіонарій уклали Договір про відступлення прав вимоги (цесії) за Договором №ФФБ11-Г-1 від 16.11.2016, за умовами якого Цедент передає Цесіонарію право вимоги на квартиру [ADDRESS] за Договором про участь у фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] ) за Договором №ФФБ-11-Г-1 від 16.11.2016. 06.03.2019 [PERSON] - надалі Довіритель ФФБ та ТОВ «ХРФФБ», що у Управителем фонду фінансування будівництва склали АКТ ВИКОНАНИХ РОБІТ про те, що згідно з Договором №ФФБ-11-Г-1 від 16.11.2016 про участь у фонді фінансування житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] ) Управителем були надані, а Довірителем ФФБ прийняті послуги щодо участі у фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] ). Відповідно до Витягу із списку інвесторів від 06.03.2019 року Інвестор (Довіритель) ФФБ квартири [ADDRESS] є [PERSON] , Відповідно до Довідки №75 про 100% оплату вартості загальної площі Об`єкта інвестування від 06.03.2019 [PERSON] - надалі Довіритель ФФБ та ТОВ «ХРФФБ» надалі Управитель ФФБ підтвердили про сплату Довірителем ФФБ коштів за Об`єкт інвестування в розмірі 712 100 грн, і розмір цієї сплати складає 100% вартості загальної площі Об`єкта інвестування (а.с.122-141 т.1). На підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності в цілому 03.04.2019 зареєстрована за [PERSON] (а.с. 121 т.1). Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (частини третя та четверта статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Крім того, суд звертає увагу на те, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя (аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 29 січня 2021 року у справі № 161/14048/19, провадження № 61-13103св20, від 09 липня 2021 року у справі № 161/8116/19, провадження № 61-22259св19). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). У відповідності до частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (частина сьома статті 57 СК України). Відповідач, заперечуючи проти застосування вказаної презумпції та наполягаючи на особистому характері набуття спірного майна, та третя особа [PERSON] , заявляючи позовні вимоги щодо визнання квартири за кожним з них їх особистою власністю, не надали суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про інше джерело походження коштів або про виключно особистий характер права власності на об`єкт нерухомості. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру (Постанова Верховного суду від 23.10.2024 у справі № 753/25081/21). На підтвердження особистого права власності на майно надані договір дарування грошових коштів та розписка. На підставі договору дарування грошових коштів від 11.07.2017, складеного російською мовою, встановлено, що місцем його укладення є місто Луганськ, та за умовами якого [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 45 000 доларів США. Розділом І цього договору визначено, що дарувальник зобов`язується передати, а обдаровуваний прийняти грошові кошти в момент підписання цього договору, мета для придбання квартири у м.Харкові. Передача коштів оформлюється шляхом підписання сторонами розписки (Додаток № 1), що є підтвердженням фактичної їх передачі. Зі змісту розписки від 11.06.2017, складеної російською мовою у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] передала своєму синові [PERSON] грошові кошти, як подарунок, в сумі 45 000, 00 доларів США для придбання квартири у м.Харкові. Розписка містить підписи сторін правочину. З оглянутого у судовому засіданні відеофайлу «Відео 03.08.2024.MOV», який долучено позивачкою [PERSON] до відзиву на зустрічну позовну заяву, встановлено, що датою його створення є «03.08.2024» та на ньому містить огляд аркушів паперу, на яких зафіксовано текст договору дарування грошових коштів від 11.07.2017 та розписки від 11.06.2017, які за своїм змістом та формою повністю відповідають документам, долученими [PERSON] та [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог, однак на них відсутній підпис [PERSON] . У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що підписав ці документи після 03.08.2024. За положеннями частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У судовому засіданні [PERSON] свій позов при визнання права власності на квартиру підтримала і пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] , який з 2015 року мешкав у м. Харків. Вона мала у м. Луганськ спадкову квартиру, яку продала та отримані гроші 45 тис. доларів вирішила подарувати сину, щоб він купив квартиру у Харкові. Вона написала письмовий договір, розписку та передала гроші сину через знайомих у м. Харків. Пізніше син купив спірну квартиру, яка придбана за її кошти, його дружина [PERSON] про це знала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що тривалий час знав [PERSON] , з 2010 року вони знайомі. На той час [PERSON] мешкав у свідка та йому відомо, що мати [PERSON] у 2017 році частинами передавала йому гроші з м. Луганськ для придбання квартири, які деякий час (до оформлення документів на квартиру) [PERSON] зберігав у нього вдома. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є товаришем [PERSON] з дитинства. Зі слів останнього йому відомо, що гроші на придбання квартири у м. Харків йому передала мати з м. Луганськ, де вона продала спадкову квартиру. З [PERSON] сім`я свідка знайома з 2015 року, вона працювала у ресторані до одруження з [PERSON] . Показання аналогічного змісту надала суду свідок [PERSON] , яка є дружиною [PERSON] . Як пояснила у судовому засіданні свідок [PERSON] , вона знає [PERSON] тривалий час як друга свого сина [PERSON] . У 2017 році їх сім`я переїхала з [PERSON] та вони придбали квартиру у м. Харків у будинку, де потім купив квартиру [PERSON] за їх рекомендацією. Зі слів [PERSON] їй відомо, що гроші для придбання вказаної квартири (45 тис. доларів) були йому передані з м. Луганськ його матір`ю [PERSON] . Суд зазначає, що поясненнями сторони та показаннями свідків не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором дарування. Крім того, як вбачається з пояснень вказаних свідків, окрім [PERSON] , будь-якою інформацією щодо безпосередньої передачі грошових коштів та їх походження свідки не володіють, адже ці обставини їм відомі зі слів [PERSON] , безпосередніми свідками передачі грошових коштів вони не були. Згідно з довідкою про 100 % оплату вартості об`єкта інвестування за № 75 від 06.03.2019 [PERSON] на календарний день складання цієї довідки сплатив кошти за квартиру [ADDRESS] в розмірі 712 100, 00 грн., тобто станом на березень 2019 року. Таким чином, відповідач за первісним позов не довів, що для придбання спірної квартири ним були використані кошти, передані йому в дар його матір`ю, а не будь-яких інших цілей чи придбання будь-якого іншого майна. Крім того, [PERSON] у судовому засідання підтвердив, що у 2017 році він не підписував ані договір дарування, ані розписку, які за своїм змістом містять умову, що фактична передача коштів оформлюється шляхом підписання сторонами розписки. У зв`язку з визнанням відповідачем вищевказаних обставин представник позивача за первісним позовом відмовився від клопотанняпро призначення експертизи давності виконання підписів на документах договорі про дарування грошових коштів від 11.06.2017 та розписці від 11.06.2017. Відповідачем за первісним позовом [PERSON] та третьою особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] не надано належних та допустимих доказів спрямування коштів, отриманих [PERSON] від матері в дар, на придбання саме квартири [ADDRESS] , а відтак взаємозв`язок вказаних фінансових операцій не доведено. Не можуть бути прийняті до уваги суду посилання [PERSON] на інвестування в завершення будівництва спірного об`єкта нерухомості, коштів, отриманих від продажу відчуження квартири [ADDRESS] , та за рахунок заощаджених нею коштів з отримуваної заробітної плати у період 2013-2016 рр., оскільки вказані грошові кошти були одержані у 2012-2017рр., тобто більше ніж за рік до придбання спірної квартири, і даних про їх збереження матеріали справи не містять. Крім цього, враховуючи факт проживання [PERSON] у м. Луганськ, тобто на тимчасово окупованій території України, суд не виключає можливість спрямування нею вищевказаних заощаджених коштів на інші потреби. Надана [PERSON] розписка від 30.01.2012, відомості про нараховану заробітну плату, свідоцтво про право на спадщину не містять належних та допустимих доказів спрямування коштів, отриманих [PERSON] на інвестування 58 у будинку [ADDRESS] , а відтак взаємозв`язок вказаних фінансових операцій не доведено. Крім того, суд звертає увагу, що [PERSON] звернулася з позовними вимогами до свого сина лише після відкриття провадження у цій справі, і вважає такі дії відповідача, після виникнення спору у справі, спрямованими на уникнення поділу спільного майна подружжя. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що відповідач не спростував належним чином у визначений процесуальним законом спосіб презумпцію належності спірної квартири до спільної сумісної власності подружжя, та не довів, як і третя особа, яка заявляє позовні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] придбання цього об`єкта нерухомості за особисті кошти, у зв`язку з цим позовні вимоги первісного позивача [PERSON] підлягають задоволення, у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] та третьої особи [PERSON] слід відмовити. Судові витрати. Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір». У ході судового розгляду вартість майна, що підлягає поділу, визначена за погодженням між подружжям, у розмірі, що дорівнює 100% вартості об`єкта інвестування в розмірі 712 100 грн. При зверненні до суду з цим позовом [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 3 560, 50 грн. (1% від 1/2 частини визначено вартості), який на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на її користь. Щодо понесених витрат на правничу допомогу. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки зустрічний позов [PERSON] та позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, понесені ними витрати на правничу допомогу покласти на них. Питання понесених позивачкою [PERSON] витрат на правничу допомогу вирішити в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved