Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У липні 2025 року представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» Ушакевич М.П. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 8095662 від 18 липня 2024 року в розмірі 83550 грн, суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та судових витрат у розмірі 105 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 липня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов було укладено договір № 8095662 про надання споживчого кредиту, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами вказаного договору відповідачеві було надано кредит у сумі 30000 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування ним на умовах, визначених договором. Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачеві кредитні кошти шляхом їх зарахування на платіжну картку [NUMBER] , однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 83550 грн, яка складається із 30000 грн заборгованість за кредитом, 53550 грн заборгованість по відсотках. Представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8095662 від 18 липня 2024 року в розмірі 83550 грн, судовий збір у сумі 2422,40 грн та судові витрати у розмірі 105 грн 00 коп за відправлення досудових вимог/повідомлень/претензій боржнику. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2025 відкрито позовне провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 06 листопада 2025 року. Протокольною ухвалою суду від 06 листопада 2025 року задоволено заяву відповідача [PERSON] , надіслано на вказану ним адресу копію позовної заяви з додатками, відкладено судове засідання до 26 січня 2026 року. 02 грудня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий в інтересах відповідача [PERSON] , представником відповідача адвокатом АО «Захист» Зачепіло Зоряною Ярославівною, у якому представник відповідача просила задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши із [PERSON] на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором № 8095662 в сумі 62100 грн, з яких: 30000 грн тіло кредиту, 32100 грн заборгованість по відсотках. Так, представник відповідача, не заперечуючи фактів укладення між позивачем та відповідачем вищевказаного кредитного договору та отримання відповідачем від позивача кредитних коштів у сумі 30000 грн, указала, що відповідач не погоджується тільки із нарахованими відсотками за кредитним договором, оскільки вони нараховані з порушенням чинного законодавства України. Представник відповідача навела власний розрахунок заборгованості відповідача за відсотками, здійснений з урахуванням умов кредитного договору та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав законної сили 24 грудня 2023 року, яким, зокрема, було доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» новими частинами. Представник відповідача вказала, що частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Як встановлено в пункті 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Оскільки кредитний договір укладений між сторонами 18 липня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), то позивач, нараховуючи відсотки за цим кредитним договором, зобов`язаний був враховувати поетапне зниження максимальної денної процентної ставки. Застосування незмінної процентної ставки, яка відповідала максимальному рівню на момент укладення договору (1,5%), але не була переглянута в бік зменшення відповідно до перехідних положень Закону, призводить до порушення прав відповідача як споживача фінансових послуг та нівелює законодавчі обмеження, введені вищевказаним законом (а. с. 94-96). Представник позивача ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила у випадку неявки позивача або його представника в судове засідання розглядати справу без участі позивача та його представників. Відповідач та представник відповідача, які були належним чином повідомленими судом про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також довідкою до доставку електронного листа, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, їх представників та ухвалити рішення, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом встановлено, що 18 липня 2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 8095662 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір) (а. с. 15-25). Відповідно до п. п. 1.2. -1.3. кредитного договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 30000,00 гривень. Тип кредиту кредит. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Згідно з п. 1.5. кредитного договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: п. 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору. п. 1.5.2. Знижена процентна ставка становить 0,225% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 17.08.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Відповідно до п. 1.6. кредитного договору метою отримання кредиту є споживчі (особисті) потреби. Згідно з п. 2.1. кредитного договору кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 2.2. кредитного договору сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення договору. Дати надання кредиту: 18.07.2024 або 19.07.2024. У графі кредитного договору № 8095662 у графі «Реквізити та підписи сторін» зазначено особисту інформацію позичальника [PERSON] : РНОКПП, реквізити паспорта, поштова адреса, номер телефону, адреса електронної пошти, а також наявна відмітка про накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором А4776, 18.07.2024 13:09:45. Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 8095662 від 18 липня 2024 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої, якщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в графіку платежів, будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з чим будуть мати такі значення: усього сума платежів за розрахунковий період складе 19200,00 грн, усього сума процентів за користування кредитом складе 162000,00 грн, реальна річна процентна ставка складе 9089,90 % річних; загальна вартість кредиту складе 192000,00 грн. Указаний додаток до кредитного договору також підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А4776 (а. с. 24-25). Також відповідач таким же чином підписав і паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), у якому визначені основні умови кредитування, які збігаються з умовами кредитного договору № 8095662 від 18 липня 2024 року (а. с. 26-28). Тобто договір про надання споживчого кредиту № 8095662 від 18 липня 2024 року відповідачем підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора А4776. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором № 8095662 від 18 липня 2024 року виконало, надало відповідачу кредитні кошти в загальній сумі 30000 грн, що підтверджується листом надавача платіжних послуг ТОВ «Пейтек» від 14 травня 2025 року про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 18.07.2024 на суму 30000,00 грн, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а. с. 29). Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до пункту 1 частини другої ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин третьої, четвертої, шостої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, стороною позивача доведено, а стороною відповідача не заперечувалося, що 18 липня 2024 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 8095662 від 18 липня 2024 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Указаний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тобто зазначений правочин вчинено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», атому він вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стороною відповідача обставина укладання відповідного кредитного договору в електронній формі не заперечується, як не заперечується й отримання відповідачем 18 липня 2024 року кредитних коштів у сумі 30000,00 грн. Відтак, факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору № 8095662 від 18 липня 2024 року є доведеним. Судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти в розмірі 30000,00 грн. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 8095662 від 18 липня 2024 року, здійсненого позивачем, заборгованість відповідача за період з 18 липня 2024 року по 13 січня 2025 року становить 83550 грн, з яких: 30000 грн основний борг, 53550 грн проценти. При цьому, за період з 18 липня 2024 року по 16 серпня 2024 року відсотки за користування кредитом нараховані за зниженою процентною ставкою в розмірі 0,225 % в день від суми кредиту, а за період з 18 серпня 2024 року по 13 січня 2025 року за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,5 % в день від суми кредиту. Також із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснено оплати відсотків на загальну суму 15525 грн (а. с. 31-37). Наявність заборгованості за тілом кредиту в розмірі 30000 грн визнана відповідачем, про що зазначено у відзиві на позовну заяву. Установивши вищевказані обставини, ураховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем кредитні кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд робить висновок, що позовні вимоги ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 30000 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках у сумі 53550 грн, суд погоджується із доводами сторони відповідача та вважає, що такий розмір заборгованості по відсотках нарахований позивачем із порушенням діючого законодавства та є завищеним. Так, відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Умовами договору № 8095662 від 18 липня 2024 року передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору, натомість знижена процентна ставка становить 0,225% в день. Із розрахунків заборгованості, наданих позивачем, убачається, що в період з 18 липня 2024 року по 16 серпня 2024 року (тобто за перших 30 днів користування кредитом) проценти нараховані відповідачеві за зниженою процентною ставкою в розмірі 0,225 % в день від суми кредиту, а за період з 18 серпня 2024 року по 13 січня 2025 року (тобто за 149 днів) за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,5 % в день від суми кредиту. Однак, 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким, зокрема, було доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» новими частинами. Так частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Указана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Як встановлено в пункті 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Оскільки договір укладений між сторонами 18 липня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 1,5 % в день, починаючи з 20.08.2024 є нікчемними. Отже, відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору. Тому суд вважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості відповідача за відсотками за період з 19 серпня 2024 року до 13 січня 2025 року, ураховуючи умови договору та норми чинного на час виникнення правовідносин законодавства. Так, суд погоджується з розміром відсотків, які нараховані відповідачеві з 18 липня 2024 року по 16 серпня 2024 року (30 перших днів) за зниженою процентною ставкою та становлять 2025 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, 17 серпня 2024 року відсотки відповідачеві взагалі не нараховувалися, тому суд також не нараховує відсотки за 17 серпня 2024 року. За період з 18 серпня 2024 року до 19 серпня 2024 року (2 дні) суд уважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості по відсотках. Так, із 18 серпня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір відсотків становить суму в розмірі 900 грн (30000 грн х 1,5% х 2 дні). За період з 20 серпня 2024 року до 13 січня 2025 року (147 днів) суд уважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості по відсотках. Так, із 20 серпня 2024 року до 13 січня 2025 року розмір відсотків становить суму в розмірі 44100 грн (30000 грн х 1% х 147 днів). З огляду на зазначене, загальна сума заборгованості по відсотках за період з 18 липня 2024 року до 13 січня 2025 року становить 47025 грн (2025 грн + 900 грн + 44100). Від указаної суми суд віднімає 15525 грн, які внесені відповідачем 16 серпня 2024 року та 16 вересня 2024 року в рахунок погашення відсотків. Тобто розмір заборгованості відповідача по відсотках становить 31500 грн (47025 грн - 15525 грн). І саме такий розмір заборгованості по відсотках підлягає стягненню з відповідача. З урахуванням викладеного вище, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8095662 від 18 липня 2024 року у розмірі 61500 гривень, з яких: 30000 гривень заборгованість по тілу кредиту, 31500 гривень заборгованість по відсотках. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задовольняються судом частково (на 73,61 %), то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1783,13 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До матеріалів справи позивачем додано копії: копію договору про надання правової допомоги № 0705-25 від 07 травня 2025 року, який укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та адвокатським об`єднанням «Правовий курс» (а. с. 48-51); копію додаткової угоди № 2 договору про надання правової допомоги № 0705-25 від 07 травня 2025 року, датовану 17 червня 2025 року (а. с. 52); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 23 травня 2019 року (а. с. 10); копію довіреності від 21 липня 2025 року (а. с. 9); копію наказу №02-К від 28 червня 2024 року про прийняття на роботу (а. с. 54); копію витягу з реєстру боржників станом на 13 травня 2025 року до договору про надання правничої допомоги № 0705-2025 від 07 травня 2025 року (а. с. 53), з яких вбачається, що позивач поніс до закінчення розгляду справи судові витрати у розмірі 105 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судові витрати у сумі 77,29 грн. На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1048-1049, 1054 ЦК України та

Outcome: partial