Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У провадженні Великобагачанського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа №525/616/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07.01.2026 позовні вимоги [PERSON] задоволено. У ході судового розгляду до завершення судових дебатів представником позивача адвокатом Бакуліним Д.О. було зроблена заява про те, що докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення по справі. 09.01.2026 на адресу суду від представника позивача адвоката Бакуліна Д.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій він просив розподілити судові витрати по справі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу адвоката в сумі 60000 грн. та сплачений при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 8252 грн. (а.с. 235-236). 15.01.2026 на адресу суду від представника відповідача адвоката Пустового М.В. надійшло заперечення на заяву подану представником позивача адвокатом Бакуліним Д.О. про розподіл судових витрат, у якому він просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, або зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу заявлених представником позивачки співмірно до складності справи та наданих адвокатом послуг. Також посилався на те, що заява про ухвалення додаткового рішення є необґрунтованою, а заявлена сума судових витрат на правничу допомогу завищеною, не співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом, а також не підтвердженою належними доказами (детальним описом робіт тощо) (а.с. 246-249). У порядку ст. 246, 270 ЦПК України судом призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат упорядку загального позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Оскільки розгляд заяви проводиться без повідомлення (виклику) учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Частиною 2 ст. 246 ЦПК України установлено, що у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою статті 246 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу ( ч. 3 ст. 246 ЦПК України). Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати ( п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази понесених судових витрат, суд установив наступне. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07.01.2026 позовні вимоги [PERSON] задоволено. У порядку поділу спільного майна подружжя стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за одну другу частину автомобіля марки «CUPRA FORMENTOR», днз [NUMBER] , Vin-код [NUMBER] у сумі 825200 гривень; припинено право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на автомобіль марки «CUPRA FORMENTOR», днз [NUMBER] , Vin-код [NUMBER] та виділено вказаний автомобіль у приватну власність [PERSON] . Повний текст рішення суду складено 19.01.2026. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, витрати які понесла позивач на сплату судового збору у розмірі 8252 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на її корить ( а.с. 1). Щодо витрат понесених позивачем [PERSON] під час розгляду справи на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яку згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокату діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Невичерпний перелік видів адвокатської діяльності наведений у ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», серед яких, у тому числі: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Згідно п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. У поданій до суду позовній заяві позивачем було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається із: 8252 грн. - судовий збір за подання позовної заяви; 60000 грн. - витрати на професійну правову (правничу) допомогу, зокрема: консультування клієнта по матеріалам справи (5 год. 15 000 грн.), підготовка позовної заяви та подання її до суду, збір доказів (5 год. 15 000 грн.), майбутні судові засідання (із розрахунку 1 год. 5 000 грн.), подання інших заяв по справі у майбутньому (із розрахунку 1 год. 3 000 грн.). До заяви про ухвалення додаткового рішення додано: акт виконаних робіт за Договором №1140 про надання правової допомоги від 19.05.2025 від 09.01.2026 (а.с. 238 на звороті); додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги №1140 від 19.05.2025 (а.с. 239); договір про надання правничої допомоги від 19.05.2025 №1140 (а.с. 239 на звороті); прибутковий касовий ордер від 09.01.2026 №09/26 (а.с. 240). Правова допомога позивачу у справі [PERSON] надавалася адвокатом Бакуліним Д.О. на підставі Договору про надання правової допомоги №1140 від 19.05.2025. Відповідно до умов договору Виконавець зобов`язується надавати Замовнику професійну правничу допомогу, що включає в себе: захист, представництво та надання інших видів правової допомоги з правом представляти і захищати права, свободи та інтереси замовника, у тому числі у судах, подавати та підписувати заяви та інші процесуальні документи, знайомитись з матеріалами справ, приймати участь у судових засіданнях (п. 1.1.). Розмір гонорару визначається за домовленістю сторін (п. 2.1.). Замовник зобов`язаний компенсувати всі витрати Виконавця (п. 2.2.). Гонорарні відносини (аванс, гонорар, гонорар успіху), компенсація витрат та інші умови врегульовані Додатковою угодою (п. 2.3.). Згідно Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги №1140 від 19.05.2025 за надання правничої (правової) допомоги, визначеної у Договорі, Клієнт зобов`язується сплачувати гонорар. При розрахунку гонорару застосовується фіксована оплата (п. 1). За надання правничої (правової) допомоги складається Акт виконаних робіт, у якому зазначається остаточний перелік наданих послуг та їх вартість. Акт підписується представниками кожної із сторін (п. 2). Сторони погодили фіксований розмір гонорару за надання професійної правничої (правової) допомоги: консультування клієнта по матеріалам справи (5 год. 15 000 грн.), підготовка позовної заяви та подання її до суду, збір доказів (5 год. 15 000 грн.), майбутні судові засідання (з розрахунку 1 год. 3000 грн.), подання інших заяв по справі у майбутньому (з розрахунку 1 год. 3 000 грн.) (п. 3, 3.1.). Клієнт зобов`язаний сплатити визначений гонорар у п. 3.1. після ухвалення рішення по справі відповідно (п. 4). Зазначена Угода є невід`ємною частиною Договору (п. 5). Згідно акту виконаних робіт від 09.01.2026 за Договором №1140 про надання правової допомоги від 19.05.2025 у цивільній справі адвокатом Бакуліним Д.О. були надані позивачу правові послуги на суму 60000 грн., а саме: консультування клієнта по матеріалам справи (5 год. 15 000 грн.), формування правової позиції (2 год. 6 000 грн.), підготовка позовної заяви та подання її до суду, збір доказів (5 год. 15 000 грн.), подання інших заяв по справі (відповідь на відзив, клопотання тощо) (2 год. 6 000 грн.), участь у судовому засіданні (6 год. 18 000 грн.). Згідно прибуткового касового ордеру від 09.01.2026 №09/26 [PERSON] сплатила на користь ФОП [PERSON] гонорар у сумі 60000 грн. за договором про надання правової допомоги №11440 від 19.05.2025. Суд, вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі докази надані стороною позивача в обґрунтування понесених витрат на правову допомогу, оцінюючи їх щодо співмірності із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена позивачем сума є необґрунтованою, а заявлені вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Дослідивши перелік і вартість послуг наданих адвокатом позивачу за договором про надання правової допомоги, суд не може визнати співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг та з витраченим адвокатом часом заявлений позивачем розмір його витрат на правничу допомогу. Витрачений адвокатом час на надання професійної правничої допомоги під час розгляду даної цивільної справи: надання консультацій позивачу протягом 5 годин, складання позовної заяви 5 годин, подання інших заяв 2 години, участь у судових засіданнях 6 годин,не відповідає критеріям реальності та розумності. Суд ураховує, що дана цивільна справа є справою незначної складності, по даній категорії справ мається стала судова практика, представник позивача є професійним адвокатом зі стажем роботи. При цьому суд також враховує позицію відповідача, який не заперечував, що спірне майно є спільним сумісним майном подружжя. Щодо участі представника позивача у судових засіданнях, то суд ураховує, що представник позивача приймав участь в справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, усі судові засідання по справі тривали менше години, три з яких менше 15 хвилин. Отже, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, врахувавши обставини справи, фінансовий стан обох сторін, складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд приходить до висновку, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 60000 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і вони не співмірні з виконаною роботою. З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу диспозитивності, суд приходить до переконання, що вимоги позивача [PERSON] підлягають до часткового задоволення та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на її користь 7000 грн. у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи та відповідає умовам укладеного договору про надання правової допомоги. В іншій частині заявлених вимог слід відмовити.

Outcome: partial