Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

27.11.2025 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 28 листопада 1995 року, батько Позивача, [PERSON] , який був членом біржі по секції нерухомості в подальшому (покупець) та [PERSON] (продавець), що мешкали в м. Первомайськ, Миколаївської області, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 483 на будинок, загальною площею 40.70 кв.м.. який розташований по [ADDRESS] . Вищевказаний будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на житло, від 19 березня 1988 року, виданого Другою Первомайською державною нотаріальною конторою, за реєстровим номером 644. Договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений в Первомайському філіалі «Південної товарної біржі» і зареєстрований в «журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №483 від 28 листопада 1995 року згідно діючого на той час законодавства (копія договору купівлі-продажу нерухомого майна до позову додається). Житловий будинок продано за 120000000 (сто двадцять мільйонів) карбованців. Продавець отримав від Покупця до підписання цього договору грошові кошти та підписав договір. [INFO] помер батько Позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , за актовим записом № 356. Після смерті батька, [PERSON] , [INFO] , звернувся до приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області, Мовчана А.С з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки право власності відповідно до даних в виписці підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності, видану КП «Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації» 31.10.2025 року зазначено, що даний житловий будинок зареєстровано за продавцем, [PERSON] (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії до позову додається). В розділі VI статті 15 Закону України віл 10.12.1991 р. № 1956-ХІІ "Про товарну біржу" зазначено, що Біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 55 Закону України від 02.09.93 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат" угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. А відповідно до частини другої пункту 49 інструкції про порядок вчинення нотаріальних лій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України віл 14.06.94 року № 18 5. який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.07.94 року № 152 361. договір купівлі-продажу, що зареєстрований на біржі, якраз і є тим документом, що підтверджує право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] виникло 28 листопада 1995 року, з моменту укладання договору купівлі-продажу № 483 укладений в Первомайському філіалі «Південної товарної біржі» і зареєстрований в «журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» який є дійсний згідно п. 3 статті 5 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року. Згідно ст. 224 ЦК України в ред. 1963 року (який діяв на момент укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язуються передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти це майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 47 ч.2 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. З вищевикладеного вбачається, що сторони досягли всіх істотних умов, які необхідні для укладення договору купівлі-продажу. У зв`язку з цим для оформлення спадкових прав та завершення реєстрації права власності Позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вищезазначений житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача, Первомайської міської ради Миколаївської області, в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову заперечував вказуючи, що відсутність інформації про місце знаходження сторони за договором купівлі продажу не перешкоджає заочному розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайськ, Миколаївської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2020 року). До складу спадщини після його смерті входить, зокрема, житловий будинок [ADDRESS] . Зазначений будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 28 листопада 1995 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] , який відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" був зареєстрований на біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № [NUMBER] . Разом з тим, [PERSON] право власності, за життя, належним чином не оформив, а тому згідно виписки підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності станом на 31.12.2012, наданої КП «Первомайська МБТІ» за № 28/01-19 від 07.01.2026 спірний житловий будинок зареєстровано за попереднім власником [PERSON] . На сьогоднішній день оформити укладену між спадкодавцем та продавцем угоду в нотаріуса не можливо у зв`язку зі смертю самого спадкодавця. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved