Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

07 січня 2025 року адвокат Афанасьєв С.В., який діє в інтересах ПАТ Страхова компанія Уніка, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 103 751,68 грн, а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 січня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №021029/4605/0000192. Як вбачається з Відповіді від НПУ, ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ на автодорозі Н-26- Чугуїв-Мілове сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля «Ford Ranger», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] п.12.1 Правил дорожнього руху України, щодо якої було складено протокол за ст. 124 КУпАП серія ААБ номер 318312. Як вбачається з Постанови Чугуївського міського суду Харківської області по справі №636/224/22 від 04 лютого 2022 року: 30 грудня 2021 року о 09.30 год. [PERSON] , керуючи автомобілем Ford, реєстраційний номер [NUMBER] , на 15 км автодороги Чугуїв-Мілове, не обрала безпечну швидкість руху, не впоралась з керуванням та виїхала на зустрічну смугу, де автомобілі отримали механічні пошкодження, про що складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 318312 від 30.12.2021 р. Відповідно Постанови Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 636/224/22 від 04 лютого 2022 року [PERSON] , яка народилася [INFO] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 (вісімсот п?ятдесят) грн. 00 коп. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили 15 лютого 2022 року. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Ford Transit», державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень. Відповідно до чого Страхувальник зазнав матеріального збитку. Потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди, 30 грудня 2021 року звернувся до Страховика ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою №00487386 про подію з ознаки страхового випадку згідно договору КАСКО №021029/4605/0000192. Для встановлення характеру та розміру шкоди ПрАТ «СК «Уніка» замовлено проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Ford Transit», державний реєстраційний номер [NUMBER] у суб?єкта оціночної діяльності Товаристві з обмеженою відповідальністю «БВН ЕВ ГРУП», про що складено Звіт. Відповідно Звіту суб?єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «БВН ЕВ ГРУП» (вих.№30063 від 21 січня 2022р.) про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Transit», державний реєстраційний номер [NUMBER] відповідно Ремонтної калькуляції системи AUDATEX №00487386 від 21 січня 2022 року складає 492667,63грн., коефіцієнт фізичного зносу - 0,52, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТ3, станом на 18 січня 2022 року дорівнює без врахування ВТВ: 446 291,68грн. Відповідно Рахунку-фактури №AXO-000213 від 13 січня 2022 року фізичної особі-підприємець [PERSON] вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Transit», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 492591,50грн. Відповідно Зобов?язуючої пропозиції визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані) платформи AUTOonline компанії AUDATEX, найвища пропозиція склала 211890,00 грн. Як вбачається зі страхового акту №00487386 від 01 лютого 2022 року, виконуючи взяті на себе зобов?язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 231 151,68грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок страхувальника [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №006712 від 02 лютого 2022 року. Положеннями ст. 94 Закону України «Про страхування» передбачено, що розмір страхової суми визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником або відповідно до законодавства під час укладення договору страхування або внесення змін до такого договору. Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «Уніка» виконало свої зобов?язання перед страхувальником, згідно умов Договору страхування. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій транспортного засобу «Ford Ranger», державний реєстраційний номер [NUMBER] був забезпечений полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ "СК "АРКС" № EP/207367506 з лімітом відповідальності за шкоду життю та здоров?ю 260000,00грн., за шкоду майну - 130000,00грн., франшиза - 2600,00грн. Отже, оскільки Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, а особою відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є страхова компанія винуватця, то Позивач 10 лютого 2022 року звернувся до ПрАт "СК "АРКС" з заявою №32063, на виплату страхового відшкодування. 17 лютого 202 року, відповідно до платіжного доручення №871495 ПрАТ «СК «АРКС» перерахувало страхове відшкодування на рахунок ПрАТ «СК Уніка» у розмірі 127 400,00 грн. Таким чином, до ПрАТ «СК Уніка» перейшло право вимоги на решту, що підлягає відшкодуванню та складає 103 751,68 грн. З метою досудового регулювання спору, відповідачці 01 листопада 2024 року було направлено Досудову вимогу № 32063, однак ніяких дій щодо погашення заборгованості проведено не було, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 20.03.2025 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Уніка до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» страхову виплату у розмірі 103 751 (сто три тисячі сімсот п`ятдесят одна) гривня 68 копійок, сплачену страхувальнику [PERSON] на відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; витрати по сплаті судового збору у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2025 за заявою представника відповідача [PERSON] адвоката Сисоєвої К.М. скасовано заочне рішення та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні. 19.01.2026 від представника відповідача адвоката Сисоєвої К.М. подано письмові пояснення, в яких вона просила відмовити в задоволенні позову, наголошуючи на тому, що Позивач не надав до суду належного доказу про підтвердження суми вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Крім цього, зазначила, що відповідно до Звіту про визнання вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 21.01.2022 року, який був наданий до позовної заяви, вартість відновлюваного ремонту КТЗ FORD TRANSIT, реєстраційний номер [NUMBER] , визначена за порівняльним підходом може складати 492 667,63 грн, а ринкова вартість КТЗ FORD TRANSIT, реєстраційний номер [NUMBER] може складати 446 291,68 грн., тобто ремонт автомобіля вважається економічно необґрунтованим, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість на момент ДТП. Представник позивача ПрАТ «СК «Уніка» Афанасьєв С.В. у судове засідання повторно не з`явився, в позовній заяві та наступних заявах просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги просив задовольнити. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Сисоєва К.М. підтримаоа свої заперечення та просила у задоволенні позову відмовити повністю. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до такого висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що на автодорозі Н-26 Чугуїв-Мілове сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля «Ford Ranger», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 04 лютого 2022 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, і на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. При розгляді справи [PERSON] вину у вчиненні вказаного правопорушення визнала. Постанова набрала законної сили 15 лютого 2022 року. За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 22.01.2021 між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 021029/4605/0000192 та було застраховано майнові інтереси пов`язані з експлуатацією автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до п. 12 вказаного Договору період страхування з 30.01.2021 року по 29.01.2022 року. Станом на день вчинення ДТП - 30.12.2021 р. вказаний страховий поліс був чинним. За змістом п.5 Договору страховим ризиком визнається, зокрема дорожньо-транспортна пригода. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Ford Transit» реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] 27.01.2024 р. [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою № 00487386 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 021029/4605/0000192, про виплату матеріального збитку, отриманого в результаті дорожньо-транспортної події, яка сталася 30.12.2021 р.. Відповідно до Звіту суб?єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «БВН ЕВ ГРУП» (вих.№30063 від 21 січня 2022р.) про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Transit», державний реєстраційний номер [NUMBER] відповідно Ремонтної калькуляції системи AUDATEX №00487386 від 21 січня 2022 року складає 492 667,63грн., коефіцієнт фізичного зносу - 0,52, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТ3 станом на 18 січня 2022 року дорівнює без врахування ВТВ: 446 291,68грн. Відповідно до Зобов?язуючої пропозиції визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані) платформи AUTOonline компанії AUDATEX, найвища пропозиція склала 211 890,00 грн. Відповідно до страхового акту № 00487386 від 01 лютого 2022 року, ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 231 151,68грн. Платіжним дорученням № 006712 від 02 лютого 2022 року підтверджується перерахування на рахунок страхувальника [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 231 151,68грн. Положеннями ст. 94 Закону України «Про страхування» передбачено, що розмір страхової суми визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником або відповідно до законодавства під час укладення договору страхування або внесення змін до такого договору. Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «Уніка» виконало свої зобов?язання перед страхувальником, згідно умов Договору страхування. Звертаючись до суду із даним позовом про відшкодування шкоди, позивач посилався на те, що до нього перейшло право зворотної вимоги до відповідача згідно з п. 38-1.1. ст. 38-1 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на суму 103 751,68 грн. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій транспортного засобу «Ford Ranger», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] була забезпечена полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ "СК "АРКС" №EP/207367506 з лімітом відповідальності за шкоду життю та здоров?ю 260 000,00грн., за шкоду майну - 130 000,00грн., франшиза - 2600,00грн. 10 лютого 2022 року ПАТ «Уніка» звернулися до ПрАТ "СК "АРКС" з заявою №32063_1, на виплату страхового відшкодування. Страхове відшкодування в сумі 127 400,00 грн було перераховано ПАт "СК "АРКС" на адресу ПАТ «СК «Уніка», що підтверджується копією платіжного доручення №871495 від 17.02.2022 року. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров?ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов?язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов?язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов?язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов?язання, бере на себе, в межах суми страхового відшкодування, виконання обов?язку страхувальника, який завдав шкоди. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-17бцс18) від 04 липня 2018 року. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі статтею 108 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги є суброгацією, відповідно до якого відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Таким чином, зважаючи на викладене до ПАТ «СК «Уніка» у порядку регресу перейшло право вимоги та отримання від винної особи [PERSON] , компенсації матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.12.2021. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначила, що згідно копії звіту № 30063 від 21.01.2022 року, виконаного ТОВ «БВН ЕВ ГРУП», ринкова вартість автомобіля «FORD TRANZIT», д.н.з. [NUMBER] , складає 500 327,00 грн., вартість відновлювального ремонту 492 667,63 грн. На підставі вказаного звіту було розраховано суму страхового відшкодування. Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159) зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/839 (далі Методика). Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначені у Методиці яка застосовується, серед іншого, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Згідно із п. 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 1.3 вказаної Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Тому, з урахуванням вимог п. 1.3 даної Методики, слід дійти висновку, що будь-який розрахунок матеріального збитку без урахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів буде суперечити наведеному в п. 2.4. поняттю вартості матеріального збитку. Однією з головних вимог, передбачених Методикою, є особистий огляд колісних транспортних засобів оцінювачем (експертом), про що зазначено в п. 5.1 Методики. Відповідно до п. 5.5 Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Згідно із п. 8.1, 8.5 вказаної Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження. За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. Наведені вище норми Методики, вказують на те, що за результати огляду ТЗ оформлюються оцінювачем (експертом) відповідним документом: звітом про оцінку майна (якщо він складається оцінювачем), або висновком експерта (якщо складається судовим експертом). Відповідно до п. 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Тобто, визначення матеріального збитку чи вартості ТЗ без його особистого огляду можливо лише експертом (а не оцінювачем), який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд. Крім цього вказаною Методикою передбачено, що з метою дотримання п. 5.5 Методики оцінювач зобов`язаний установити характер і обсяги пошкоджень на момент особистого огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Отже, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна в будь-якому випадку передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року по справі №753/3055/18, від 19 травня 2021 року по справі № 523/17998/17. Суд, критично ставиться до доводів представника відповідача, щодо розміру відшкодування та посилання на те, що ремонт автомобіля вважається економічно необґрунтованим, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Позивач скористався своїм процесуальним правом на надав до суду звіт, натомість відповідачем не заявлено клопотання про призначення експертизи та не долучено висновку експерта. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved