Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

10 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит Фінанс») через свого представника Соломко А.Г. звернулося до Саратського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначивши, що 04 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінаанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1376-0961. Позивачем зобов`язання за вказаним договором виконано та перераховано на рахунок відповідача кошти у розмірі 7 800,00 грн за допомогою платіжної системи LіpРау. Відповідач, недотримавшись умов кредитного договору, допустив заборгованість за кредитним договором від 04 квітня 2024 року № 1376-0961, яка станом на 07 жовтня 2025 року становить 66 300,00 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 7 800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 58 500,00 грн. Вказану заборгованість за кредитним договором відповідач не погасив, допустив порушення договірного зобов`язання по поверненню кредиту. На підставі зазначеного, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 04 квітня 2024 року № 1376-0961 у розмірі 39 000,00 грн та судові витрати у сумі 2 422,40 грн. Ухвалою суду від 24 листопада 2025 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просить розглянути справу у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , яку повернуто з відміткою пошти «вручено особисто». Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17, провадження № 14-507цс18, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив не надала, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зі згоди представника позивача, який заявою не заперечував проти винесення заочного рішення у випадку не надходження до суду відзиву у визначений строк, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 04 квітня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] підписано кредитний договір № 1376-0961, на умовах: сума кредиту 7 800,00 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 21 днів; знижена відсоткова ставка 2,50 % в день; стандартна відсоткова ставка 2,50 % в день. Позивач, через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК», видав відповідачу кредитні кошти через платіжну систему LіpРау на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджено довідкою, виданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 04 квітня 2024 року. Таким чином, відповідач з викладеними у договорі умовами погодилася без будь-яких зауважень або застережень. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором. Однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором. Відповідачем було частково переведено оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 квітня 2024 року № 1376-0961, шляхом здійснення платежів на рахунок кредитодавця. Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором 04 квітня 2024 року № 1376-0961 у заборгованість відповідача, станом на 07 жовтня 2025 року, становить 66 300,00 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 7 800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 58 500,00 грн. Разом з тим, позивачем, було прийнято відповідне рішення про можливість застосування до відповідача [PERSON] програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальника за нарахованими відсотками в загальній сумі 39 000,00 грн, за умовою погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором 04 квітня 2024 року № 1376-0961 у розмірі 39 000,00 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 04 квітня 2024 року № 1376-0961 у загальному розмірі 39 000,00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 7 800,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 31 200,00 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Крім того, згідно з п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості. Таким чином заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, суд також стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved