Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

29 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» від ТОВ «Коллект Центр» до Бориспільського міськрайонного суду Київської областінадійшов позов, в якому просить суд : стягнути з [PERSON] заборгованість за Договорами № 0506465681 від 21 грудня 2019 року у розмірі 104 451,05 грн. та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн., а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 грудня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0506465681 та отримання кредиту згідно Заявки - анкети на отримання кредиту, що акцептована відповідачем 21 грудня 2019 p., шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 1 1 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України). Згідно умов Договору відповідач отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 7750 грн. строком на 30 календарних місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом. 14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 0506465681 від 21 грудня 2019 року. В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» 10 січня 2023 року відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором № 0506465681 від 21 грудня 2019 року. Відповідач неналежним чином не виконував свої зобов`язання за Договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в загальному розмірі 148257,94 грн. Проте, враховуючи принцип розумності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 104451 грн. 05 коп. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Коллект Центр» 3028,00 грн. судового збору та 25 000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість в позасудовому порядку, а тому позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 08 травня 2025 року у цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник позивача до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Натомість в позовній заяві представник просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань, відзиву на позов до суду не направив. Згідно ч. 8ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити обставини справи виходячи з фактичних право-відносин сторін, але в межах заявлених вимог. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Судом встановлено, що 21 грудня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0506465681. Відповідно до п.1.1 договору позики, товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами програми «MoneyBOOM», які є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати в повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки і інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах визнаних цим договором та Правилами. Відповдіно до п.1.6 в рамках дії даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: Максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) 30 календарних днів; Діючий ліміт (сума) кредиту в національній валюті 20000,00 грн.;; Максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%. Основні умови кредиту (траншу) визначені сторонами договору в пропозиції надання кредиту згідно заявки-анкети від 20 лютого 2020 року (а.с.34) та акцепту-оферти від 20 лютого 2020 року на отримання траншу кредиту. Згідно даних документів, розмір кредиту (траншу) становить 7750,00 грн. строк користування кредитом (траншем) 30 днів; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка 638,75%; загальна вартість кредиту в грошовому вираженні 4069,00 грн. Вказані документи як і договір позики підписано [PERSON] , за допомогою електронного підпису. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 29 квітня 2025 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, складає 148257,94 грн., що становить: 7750 грн. основний борг, 140507,94 грн. заборгованість по відсоткам. Проте, з урахуванням принципу співмірності, пропорційності позивач просив стягнути 104451 грн. 05 коп. Згідно ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним договірним зобов`язаннями. 14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» був укладений Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 0506465681 від 21 грудня 2019 року. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 10-01//2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 0506465681 від 21 грудня 2019 року. Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Враховуючи вище вказане суд вважає, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 0506465681 від 21 грудня 2019 року. Матеріали справи не містять доказів оплати [PERSON] повністю чи частково на користь первісного чи нового кредитора наявної заборгованості за вказаними кредитними договорами, у зв`язку з чим суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 0506465681 від 21 грудня 2019 року у розмірі 104451,05 грн. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду з даним позовом ТОВ «Коллект центр» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0515960022 від 23 квітня 2025 року. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору. Крім того, ТОВ «Коллект центр» заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 25000,00 грн. Відповідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встанов-ленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі №826/856/19 від 22 грудня 2018 року зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано прайс лист Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» затверджений 01 липня 2024 року, заявку № 592 на надання юридичної допомоги від 01 березня 2025 року, укладену між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект центр», в якій зазначено вартість послуг, витяг з Акту №6 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року у справі щодо [PERSON] . У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved