Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

30.04.2025 року представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 458363,34 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5500,36 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36581,52 грн.. В обґрунтування позову зазначено, що 27.10.2021 року [PERSON] звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим уклала з АТ «АЛЬФА - БАНК» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631875526. Загальними зборами акціонерів АТ «АЛЬФА - БАНК» 12.08.2022 року затверджено рішення про зміну найменування АТ «АЛЬФА- БАНК» на АТ «СЕНС БАНК». Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а відповідач не своєчасно та не у повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання зі своєчасного їх повернення та сплати відсотків за користування ними, в результаті чого станом на 05.02.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 458363,34 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку, а також витрати по справі. 23.06.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, де зазначив, що не заперечує проти розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, відзив на позов не подала. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 27.10.2021 року [PERSON] через Інтернет - сервіс «My Alfa - bank» звернулась до АТ «Альфа - Банк» із пропозицією на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа - Банк», який було розміщено на сайті Банку. Банк прийняв пропозицію Відповідача. Позичальник також підписала довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «9901», направленого їй 27.10.2021 року на номер телефону: [NUMBER] . Електронним цифровим підписом у вигляді одноразового ідентифікатора Позичальник підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, а також всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб позичальника та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для позичальника, в тому числі невиконання зобов`язань за таким договором. Таким чином, 27.10.2021 року між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа - Банк», із наступними основними умовами: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «RED», мета кредиту - для особистих потреб; опис послуги - надання Банком послуг Клієнту з обслуговування Кредитної Картки, а також надання Клієнту кредиту у вигляді Відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого Клієнту кредиту або його частини, Банк здійснює подальше кредитування Клієнта у межах її ліміту шляхом надання траншів. Для можливості встановлення Відновлювальної кредитної лінії та надання Клієнту кредиту, Банк на підставі поданих Клієнтом документів та цієї Угоди відкриває поточний рахунок операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Такий рахунок, окрім наведеного, призначено для зберігання грошей і здійснення розрахунково --касових операцій за допомогою платіжних інструкцій відповідно до умов Договору та вимог законодавства України. Ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) - 200000,00 грн.; сума встановленої кредитної лінії - 183000,00 грн.; процентна ставка - 35,99% річних для торгових операцій та/або операцій зняття готівки; тип процентної ставки - фіксована; тип картки - MasterCard Debst World; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка виникла станом на 05.02.2025 року, яка становить 458 363,34 грн., з яких: 318673,02 грн. - прострочене тіло кредиту, 137 826,46 грн. - відсотки за користування кредитом, 1863,86 грн. - овердрафт (несанкціонована заборгованість) (а.с. 11-52, 53). 03.04.2024 року Відповідачу, за місцем її реєстрації, Позивачем направлено письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 631875526, від 27.10.2021 року, яка виникла станом на 25.03.2024 року в розмірі 355 863,25 грн. (а.с.51). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів, які б спростовували факт укладання зазначеного кредитного договору, не оспорювала зазначений кредитний договір в судовому порядку, не спростувала розрахунок заборгованості, не надала контррозрахунок. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, відповідає умовам кредитного договору, та відповідно, підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги №106 від 28.01.2025, укладений між АТ «Сенс Банк» та адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс»; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.6, 58-61). Згідно розрахунку, наведеного у позову, який був проведений у відповідності до умов Договору, а саме, згідно п. 3.1 Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду =- 375,00 грн.; за отримання рішення суду - 225,00 грн.; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85%. Таким чином, витрати Позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи становлять 36 581,52 грн. (375,00 грн.+225,00 грн, +458 363,34 грн. х 7,85%). Суд, розподіляючи витрати, понесені Позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з Відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. За таких обставин суд вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 36 581,52 грн., є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для Відповідача, що суперечить принципу розумної необхідності судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 4000 грн. співмірним розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з Відповідача на користь позивача. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягнення витрати по сплаті судового збору у розмірі в сумі 5500,36 грн.

Outcome: approved