Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] в якому просила стягнути із останнього на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 203 135,75 грн. У обґрунтування заявленого [PERSON] повідомила, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Так, рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2010 року по справі № 2-12489/10 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. У подальшому, на підставі постанови Житомирського апеляційного суду по справі № 278/1655/24 від 19 вересня 2024 року розмір аліментів, які належить стягувати на утримання [PERSON] зменшено з 1/4 частини до 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходів) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, [PERSON] , незважаючи на зменшення розміру аліментів, має значну заборгованість по їх сплаті, а тому позивачка уважає за необхідне стягнути із останнього неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, починаючи із вересня 2013 року до дня ухвалення рішення суду в цій справі. ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду від 22 липня 2025 року в цій справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідач [PERSON] , користуючись своїм процесуальним правом, подав відзив на позовну заяву в якому вимоги [PERSON] визнав частково. У обґрунтування своєї позиції відповідач повідомив, що вони із позивачкою перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON] . Після розлучення хлопчик продовжив проживати із матір`ю, а відповідач на підставі відповідного рішення суду сплачував аліменти на його утримання. Разом із тим, наприкінці 2016 року [PERSON] звернулася до [PERSON] із пропозицією визнати позов про позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] взамін на те, що остання забере із виконавчої служби документ, на підставі якого провадилося стягнення аліментів. Відповідач погодився на це, але у 2024 році він дізнався про те, що такий документ відкликано не було, а [PERSON] навпаки повідомила державного виконавця про те, що відповідач самоусунувся від належного виконання рішення суду в зв`язку із чим йому була донарахована заборгованість по сплаті аліментів спростувати яку відповідач не в змозі через те, що не зберіг відповідні платіжні документи на підтвердження належної сплати ним аліментів на утримання [PERSON] . Ураховуючи викладене, а також зважаючи на незадовільний стан здоров`я [PERSON] та його нинішньої дружини останній просить суд зменшити суму такої неустойки (пені) до 50 000 грн. У судове засідання учасники справи не з`явилися, але скерували на адресу суду заяви в яких просили здійснювати судовий розгляд справи за їх відсутності, а також підтримали свої позиції, викладені у позові та відзиві на позовну заяву. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 15 лютого 2008 року народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6 зворот) 22 вересня 2010 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 2-12489/10 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) [PERSON] до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). 01 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб після державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 47 зворот). [INFO] народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 48). 21 серпня 2013 року [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 6). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у [PERSON] було відсутнє право власності на нерухоме майно (а.с. 48 зворот-49). 05 березня 2024 року постановою головного державного виконавця Корольовського відділу Державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коник Т.В. в межах виконавчого провадження № 27799363 з примусового виконання виконавчого листа Житомирського районного суду Житомирської області № 2-12489/10 від 22 вересня 2010 року звернено стягнення на заробітну плату [PERSON] (а.с.46 зворот 47). 19 грудня 2024 року постановою Житомирського апеляційного суду по справі № 278/1655/24 від 19 вересня 2024 року розмір аліментів, який належить стягувати на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2010 року по справі № 2-12489/10 зменшений з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) [PERSON] до 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходів) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8-10). Згідно із розрахунком заборгованості, який проведений Корольовським відділом Державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за [PERSON] у межах виконавчого провадження № 27799363 обліковується заборгованість, яка станом на 01 червня 2025 року склала загальний розмір 203 135,75 грн (а.с. 11-13). Матеріали справи не містять доказів, що нарахована державною виконавчою службою вказана вище заборгованість зі сплати аліментів оскаржувалася б у встановленому законом порядку. У період з 01 березня 2025 року по 31 серпня 2025 року [PERSON] за місцем несення своєї служби отримав дохід на загальну суму 66 434,18 грн (а.с. 69). Разом із тим, у період із серпня 2025 року по листопад 2025 року дохід [PERSON] склав 138 802,53 грн (а.с. 90). Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 4029 від 16 грудня 2024 року в [PERSON] наявний ряд захворювань, зокрема у стадії затяжного загострення (а.с. 70). Також ряд захворювань наявний і у [PERSON] (а.с. 71-73). IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 2 ст.196 СК України). У п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, боржник зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року в цивільній справі № 661/905/19 виснувано, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитися як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тобто, тлумачення ст.196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Водночас, у СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою ст.189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року в справі №333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року в справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року в справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року в справі №6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року в справі №6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, що відображена у постанові від 10 лютого 2021 року в справі № 461/7406/18, суд повинен здійснити перевірку розрахунку пені та відобразити у судовому рішенні його алгоритм. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Так у ході судового розгляду справи установлено, що неналежне виконання [PERSON] відповідних рішень судів призвело до появи заборгованості по сплаті аліментів, які стягуються із відповідача на утримання його сина [PERSON] . Разом із тим, перевіряючи розрахунок пені, проведений позивачкою, в межах заявлених нею строків судом установлено, що у цьому випадку період прострочених днів визначається з 01 вересня 2013 року по 20 січня 2026 року та складає 4 525 днів. Таким чином розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів в цій справі має виглядати наступним чином: за вересень 2013 року 28 715,65 грн (634,60 грн х 4 525 днів х 1%); за жовтень 2013 року 57 489,70 грн (1 278,97 грн х 4 495 днів х 1%); за листопад 2013 року 85 842,72 грн (1 923,06 грн х 4 464 днів х 1%); за грудень 2013 року 116 843,43 грн (2 635,17 грн х 4 434 днів х 1%). Ураховуючи викладене вище, суд вказує на те, що пеня, яку слід нарахувати відповідачеві за несвоєчасну сплату аліментів, лише за період, який охоплює вересень-грудень 2013 року в загальній сумі складає 231 401,80 грн, а тому, зважаючи на сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів - 203 135,75 грн, а також зважаючи на приписи ч. 1 ст. 196 СК України суд не вбачає необхідності здійснювати подальшу перевірку обрахунку суми такої пені та уважає обрахований позивачкою її розмір правильним. Водночас, зважаючи на майновий стан відповідача [PERSON] , зокрема на те, що середній заробіток останнього за період із 01 березня 2025 року по 30 листопада 2025 року складав близько 22 804,07 грн на місяць (без відрахування обов`язкових платежів), приймаючи до уваги те, що банківські рахунки [PERSON] у зв`язку зі значною заборгованістю по сплаті аліментів є заблокованими, а також зважаючи на довготривалу несплату відповідачем аліментів, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яку слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] з 203 135,75 грн до 123 135,75 грн. Стосовно погіршення стану здоров`я [PERSON] , а також взаємовідносин між сторонами суд зауважує, що в силу приписів ст. 196 СК України такі обставини не мають жодного значення для вирішення цього спору, а тому судом до уваги не приймаються. VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення пропорційно до розміру задоволених вимог судовий збір за подання позову про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial