Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Зміст позовних вимог Позивач у вересні 2025 звернувся до суду із указаним позовом, який мотивовано тим, що 28.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] уклали договір №1737100 про надання споживчого кредиту шляхом обмінами електронними повідомленнями, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 7000,00 грн строком на 30 днів та базовою процентною ставкою 1,9 % на день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу кредит. В порушення умов договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення сум заборгованості по кредиту та процентам у строк вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 08.02.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 1-08022022, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за договором №1737100 від 28.03.2021. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача за договором №1737100 від 28.03.2021 становить 22880,00 грн, із яких: 7000,00 грн - заборгованість за основним боргом; 15880,00 грн заборгованість за відсотками. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути на користь позивача із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1737100 від 28.03.2021 в розмірі 22880,00 грн, сплачений судовий збір у сумі 2442,40 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 14.11.2025 відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачу направлено копію ухвали суду від 14.11.2025 за місцем його реєстрації. Поштові відправлення повернуті до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» 25.11.2025 та «адресат відсутній за вказаною адресою» 18.12.2025. Зважаючи на зазначене, поштова кореспонденція направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою та є достатнім сповіщенням відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 28.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1737100, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 7000,00 грн, зобов`язавшись повернути його та проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 30 днів за умови сплати процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,9 % (а.с. 7-11). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі одноразовим ідентифікатором Т350. Також, 29.05.2021 сторонами укладено додатковий договір до договору № 1737100, яким продовжено строк користування кредитом на термін 30 днів (а.с. 15). Сторони погодили графік платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору та паспорт споживчого кредиту (а.с. 12, 13-14). До позовної заяви позивач додав Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та Статут ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (а.с. 19-24, 38-45). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною 6 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 527 ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 23.10.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало свої зобов`язання за договором та перерахувало відповідачу кредитні кошти в сумі 7000,00 грн на рахунок картки [NUMBER] через сервіс онлайн платежів iPay.ua ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 29). Таким чином, позивач надав належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 7000,00 грн. Отже, зі змісту договору, вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для таких видів договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання ним цього договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на наданий позичальником власний номер телефону. Відтак, зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображені в договорі про споживчий кредит №1737100, який підписав [PERSON] 28.03.2021. Всупереч умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість розмір якої, згідно розрахунку позивача складає суму у розмірі 22880,00 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15880,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 25-28). 08.02.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 1-08022022, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників № 1, зокрема до [PERSON] за договором №1737100 від 28.03.2021 у 22880,00 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15880,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 30-31, 33). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи досліджені судом докази, а також встановлені обставини та положення зазначених вище норм права, суд вважає доведеним, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» є новим кредитором у зобов`язаннях із відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений 28.03.2021 між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі статями 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитному договору ні на рахунки ТОВ «СВЕА ФІНАНС», ні на рахунок попередніх кредиторів. Разом з тим, суд не приймає як складову частину кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачкою паспорт споживчого кредиту, доданий позивачем до позовної заяви, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Про відступлення права грошової вимоги позивач повідомив відповідача шляхом надсилання відповідного повідомлення на адресу зазначену у кредитному договорі. Також позивач вжив заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором на адресу відповідача. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати У питанні про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved