Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свою позовну заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що з 19.06.2007 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 20.10.2022 розірвано. У шлюбі народилось троє дітей: [PERSON] , яка є повнолітньою, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на даний час діти проживають з позивачем, а відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідач не є інвалідом, працездатна, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, аліменти нікому не сплачує. Тому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, з моменту звернення з цим позовом. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 04 грудня 2025 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 07.01.2026 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вважала позов необґрунтованим, незаконним та таким, що не підлягає задоволенню. Вказала, що витяг з реєстру територіальної громади підтверджує лише факт реєстрації дітей, а не їх фактичного проживання і позивачем для підтвердження фактичного проживання не надано належні докази. Вказала, що позивач знає про факт добровільного та належного утримання дітей відповідачем і раніше не мав претензій щодо їх достатності чи регулярності. Вказала, що на час ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами у 2022 році, вони проживали окремо, тому вважає подання позову про стягнення аліментів зловживанням процесуальними правами. Вказала, що метою позову є не стільки реальне отримання коштів на утримання дітей, скільки створення тиску на відповідача, та бажання за рахунок коштів відповідача погасити борги через споживчі кредити, зловживання алкогольними напоями та небажання працювати. Зазначила, що відповідач не має власного доходу та фінансово залежить від матері, яка його утримує та бере участь в утриманні спільних дітей сторін. Зазначила, що відповідач не подав доказів отримання власного доходу, несення витрат на утримання неповнолітніх дітей, проживання дітей з позивачем, ненадання відповідачем матеріальної допомоги. Тому вважає позов необґрунтованим. Зазначила про можливість утримання дітей як у грошовій, так і у натуральній формі та вказала, що на виконання усної домовленості між сторонами відповідач забезпечує потреби дітей шляхом придбання одягу, харчів, речей індивідуального користування. Вважала, що ухвалення рішення про стягнення аліментів позбавить відповідача людської гідності та соціального захисту, вона втратить можливість забезпечувати себе базовими потребами, перебуватиме за межею існування, буде позбавлена гідних умов життя, соціальних благ, враховуючи фактичний дохід відповідача та фактичні витрати на засоби існування. Зазначила, що з вересня 2022 по січень 2025 не мала постійного доходу, з січня 2025 отримує офіційний дохід у виді мінімальної заробітної плати. Зазначила, що щомісячно сплачує кошти за оренду житла: 3000,00 грн., 800,00 грн. за оплату електроенергії та купує дрова для опалення будинку. Зазначила, що елементарні побутові потреби дітей покриваються з офіційного доходу відповідача. Тому просила у задоволенні позову відмовити повністю. 12.01.2026 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що на даний час працює неофіційно, намагається забезпечити дітям належний рівень життя. Зазначив, що посилання відповідача на зловживання алкогольними напоями є безпідставним. Вказав, що відповідач підтвердила, що є офіційно працевлаштованою та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Уточнив, що відповідач з 2022 року не бере участі у вихованні та утриманні дітей. Вказав, що сплатою відповідачем аліментів забезпечується їх рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Просив залишити відзив без задоволення, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Від відповідача заперечень на відповідь на відзив не надходило. Також сторони із заявами із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не звертались. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.09.2010 Малютинською сільською радою Пирятинського району Полтавської області, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.09.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народився [INFO] та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Реєстру територіальної громади № 2025/016876873 від 13.11.2025, адресою місця проживання [PERSON] , [INFO] , є: [ADDRESS] , з 07.10.2011. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади № 2025/016599144 від 10.11.2025, адресою місця проживання [PERSON] , [INFO] , є: [ADDRESS] , з 07.10.2011. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади № 2025/016599844 від 10.11.2025, адресою місця проживання [PERSON] , [INFO] , є: [ADDRESS] , з 03.09.2013. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 20.10.2022 у цивільній справі № 692/804/22 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 червня 2007 року у Малютинській сільській раді Пирятинського району Полтавської області за актовим записом № 2, розірвано. Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників від 05.01.2026 за параметрами запиту: [PERSON] , [INFO] наявні 2 записи про виконавчі провадження у Пирятинському районному ВДВС ГТУЮ у Полтавській області по стягненню коштів на підставі документів, виданих Пирятинським районним судом Полтавської області та 1 запис про виконавче провадження у приватного виконавця виконавчого кругу Черкаської області Плесюка О.С. про стягнення коштів на підставі документу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному від 25.12.2025, за період вересень 2022-листопад 2025, [PERSON] отримувала дохід у виді заробітної плати з січня 2025 по жовтень 2025 у КНП «Драбівська БЛ» ДСР. Також відповідачем надано копію гарантійного талону щодо невідомого пристрою вартістю 2499,00 грн. однак суд не може прийняти даний документ, оскільки не є зрозумілим його зв`язок з матеріалами справи, а у своєму відзиві відповідач на такий гарантійний талон не посилається та наявність такого документу жодним чином не обґрунтовує. Окрім того, відповідачем надано копії чеків, більшість з яких є низької якості, що не дає можливості досліди їх зміст, а решта свідчать про придбання різних товарів у 2023-2025 роках. Також відповідачем надано копії чеків Укрпошти про оплату коштів ТОВ «Черкасиенергозбут» 30.11.2023, 17.10.2023, 01.03.2024, 16.05.2025 та 2 чеки Укрпошти низько якості, що не дає можливості дослідити їх зміст. Окрім того, наявний рахунок Драбівського ЦОС ТОВ «Черкасиенергозбут» щодо об`єкта за адресою: [ADDRESS] , за березень 2024 року. Факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у період з 19.06.2007 по 20.10.2022 встановлено рішення Драбівського районного суду Черкаської області, тому вказана обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Також достовірно встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції Українидіють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до частин другої, третьої статі 150, статті 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; утримувати дитину до повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з частинами першою - третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовійі (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку). Відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю. Щодо заперечень відповідача про ненадання позивачем доказів фактичного проживання дітей з позивачем, суд звертає увагу, що відповідач дане твердження у відзиві не спростовує та доказів його помилковості не надає, як і не вказує, що спільні діти сторін проживають з нею. Натомість доданим до відповіді на відзив Актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 08.01.2026, складеним інспектором відділу соц. захисту та охорони здоров`я Драбівської селищної ради В. Крокосенко, підтверджується фактичне місце проживання дітей з батьком. Щодо твердження відповідача про добровільне та належне утримання нею дітей суд звертає увагу, що надані відповідачем копії чеків свідчать про придбання товарів, зокрема: шкарпетки жіночі, кросівки дитячі, спідні брюки підліткові, камера велосипедна, рюкзак дитячий, рюкзак жіночий, мокасини жіночі, медичні препарати, тощо, проте дані придбання не є регулярними та не доведено, що вказані у чеках товари стосуються утримання саме спільних дітей сторін. Незважаючи на наявність відомостей про відкриті виконавчі провадження щодо позивача [PERSON] відповідачем не доведено, що такі виконавчі провадження відкрито у зв`язку з заборгованістю за споживчими кредитами та що у разі призначення аліментів такі кошти будуть спрямовані позивачем на погашення такої заборгованості і дані твердження є виключно припущеннями відповідача. Окрім того, відповідач не позбавлена можливості перевірки цільового використання коштів шляхом звернення до відповідного органу опіки та піклування. Також не знайшло свого підтвердження посилання відповідача на зловживання позивачем алкогольними напоями. Окрім того суд звертає увагу, що відповідачем не підтверджено належними доказами наявність систематичних витрат на житлово-комунальні у розмірах, на які вона вказала у відзиві, та погіршення її людської гідності та соціального захисту у зв`язку з визначенням розміру аліментів. З матеріалів справи не вбачається, що сторони досягали домовленостей щодо способу виконання обов`язку утримувати спільних дітей та що відповідач виконувала такий обов`язок у відповідності до таких домовленостей, натомість між сторонами наявний спір щодо участі відповідача в утриманні дітей. Суд зазначає, що подача позову та визначення розміру аліментів визначить порядок і межі виконання відповідачем свого обов`язку по утриманню дітей, з якими не проживає. Відповідач стверджує, що приймає належну участь у утриманні дітей, а отже регулярно має нести відповідні витрати, рішення суду не може вплинути на стан виконання нею своїх обов`язків, тому заперечення відповідача у цій частині не можуть бути взяті до уваги. Враховуючи викладене та наявні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач порушила вимоги ст. 180 СК України усунулась від свого обов`язку по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, позивачем заявлено вимоги про стягнення аліментів у визначеному законодавством розмірі, тому з відповідача належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого при подачі заяви був звільнений позивач. При цьому суд зазначає про розмір судового збору, який становить 1211,20грн. та розрахований відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на станом на 01.01.2025, тобто на момент звернення з позовом до суду.

Outcome: approved