Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Кредобанк» 19.09.2025 надіслав до суду засобами поштового зв`язку позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-100010 від 20.03.2018 в розмірі 66198,24 грн. Позовна заява отримана судом 23.09.2025. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.03.2018 між АТ «Кредобанк» та відповідачем укладено кредитний договір №CL-100010. Згідно з указаним договором позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язалася в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Однак, зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 11.07.2025 заборгованість відповідача за Кредитним договором складає 66198,24 гривень, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 24708,69 гривень, заборгованість за відсотками 41489,55 гривень. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 66198,24 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 3028 гривень. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подавши суду заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних в матеріалах справи документів. Відповідач в судове засідання 20.01.2026 не з`явилася, хоча про день та час слухання справи була належним чином повідомленою. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала. В попередніх судових засіданнях відповідач визнала, що брала кредит в АТ «Кредобанк», проте зауважила, що позивачем відсотки нараховувались під час воєнного стану. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. 20.03.2018 між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № CL-100010 (далі Договір). Відповідно до п. 2.1. Договору сума кредиту становить 72 280, 00 гривень. Згідно з п. 2.3. Договору строк кредитування становить 60 місяців терміном до 17 березня 2023 року. Пунктом 4.1. Договору за користування кредитом передбачено сплату позичальником банку відсотків за процентною ставкою 44,99% річних. Відповідно до п. 4.2. Договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною п. 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору. Згідно з п. п. 6.1., 6.2., 6.3. Договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 3080 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання кредитного договору. Перший та останній платежі можуть відрізнятися за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 20.03.2018 по 17.03.2023 погашаються в однаковому порядку. Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2. кредитного договору). В подальшому, сторони уклали Додатковий договір №1 до Кредитного договору №CL-10010 від 24.09.2020, в якому сторони погодили змінити порядок погашення Позичальником заборгованості за Кредитним договором шляхом підписання нового Графіку платежів (Додаток №1 до цього Додаткового договору), якого Позичальник зобов`язується неухильно дотримуватися, при цьому Сторони погодили, що за Кредитним договором встановлюється термін повернення кредиту до 17.03.2024. Позивач свої обов`язки за кредитним договором № CL-10010 від 20.03.2018 виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у розмірі 72 280, 00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами №14726210, №14726194, №14726175 від 20.03.2018 на загальну суму 72 280, 00 грн. Відповідач належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту, що підтверджується випискою по особовому рахунку з 20.03.2018 по 11.07.2025, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором. Згідно з випискою та наданим банком розрахунком заборгованості за договором кредиту № CL-10010 від 20.03.2018, станом на 11.07.2025 розмір заборгованості відповідача складає 66198,24 гривень, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 24708,69 гривень, заборгованість за відсотками 41489,55 гривень. 15.04.2025 банк направив [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань сплату заборгованості, яка станом на 08.04.2025 становила 66370,39 грн. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як слідує зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом установлено, що відповідачем у строк встановлений договором, не було повернуто суму кредиту та відсотків за користування ним, у зв`язку з чим банк набув права вимагати повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 11.07.2025 становить 66198,24 гривень, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 24708,69 гривень, заборгованість за відсотками 41489,55 гривень. Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача, щодо нарахованих відсотків. Твердження відповідача про те, що Банк нараховував відсотки за користування кредитом в період воєнного стану, не заслуговують на увагу, оскільки законом чітко визначені підстави, в яких випадках відсотки за користування кредитом під час воєнного стану не нараховуються, зокрема частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року. Проте, відповідач не навела підстав, того що вона була звільнена в силу вимог закону від сплати відсотків за користування кредитними коштами в період дії воєнного стану. Таким чином судом установлено порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості в розмірі 66198,24 гривень, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 24708,69 гривень, заборгованість за відсотками 41489,55 гривень. Окрім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved