Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Позивач 11.06.2025 звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів за результатами пайової участі замовника будівництва у розмірі 497 632,34 грн, з яких 298 472,96 грн сума основного боргу, 167930,11 грн інфляційних втрат (за період з 25.11.2021 року по 21.05.2025 року) та 31229,27 грн 3% річних (за період з 25.11.2021 року по 21.05.2025 року), а також суму сплаченого судового збору у розмірі 7464,49 грн. Позов мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету від 12.10.2018 року № 1107 «Про затвердження містобудівних умов та обмеження проектування об`єкта будівництва на будівництво гр. [PERSON] та [PERSON] багатоквартирних житлових будинків на [ADDRESS] із знесенням існуючого житлового будинку» затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на будівництво багатоквартирних житлових будинків на [ADDRESS] із знесенням існуючого житлового будинку. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові надано дозвіл на виконання будівельних робіт ЛВ 112193530765 від 19.12.2019 року «Будівництво багатоквартирних житлових будинків на [ADDRESS] із знесенням існуючого житлового будинку у м. Львові». Згідно із Сертифікатом про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів ЛВ 122211123824, виданого інспекцією ДАБК та зареєстрованого в ЄДЕССБ вищевказаний об`єкт нерухомості (замовник [PERSON] ) введено в експлуатацію 24.11.2021 року. Відповідно до даного Сертифікату готовності об`єкту замовником вказано, що будівельні роботи виконано у строк: початок будівництва 19.12.2019 року, закінчення будівництва 04.10.2021 року. Таким чином, замовник будівництва зобов`язана була до прийняття об`єкта в експлуатацію сплатити на рахунок Львівської міської ради грошові кошти пайового внеску у розмірі 2 відсотків вартості будівництва об`єкта відповідно до загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта на підставі п. 13 розділу 1 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні». Однак, замовник цього не зробила, внаслідок чого без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберегла у себе кошти, які повинна була заплатити, як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту. Ухвалою ЛМР від 02.04.2025 року № 6135 внесено зміни до ухвали ЛМР від 08.07.2021 року № 1081 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» та віднесено до повноважень Департаменту економічного розвитку ЛМР розрахунок безпідставно збережених коштів. Оскільки [PERSON] не зверталась до Департаменту економічного розвитку ЛМР із заявою про визначення розміру пайової участі щодо вказаного об`єкта будівництва та не подавала документів, що підтверджують вартість будівництва, тому Департаментом економічного розвитку ЛМР проведено розрахунок пайового внеску із показника 992 кв.м. загальної площі квартир, що зазначена у Сертифікаті, та опосередкованої вартості спорудження житла для Львівської області станом на дату введення об`єкта в експлуатацію - 15 044 грн/кв.м. На підставі наведеного, відповідно до Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» та ст. 1212 ЦК України позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24.11.2025 року справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі. Всі наявні у справі докази були надані стороною позивача. Відповідачу скеровувалась ухвала про відкриття провадження, позов з додатками на адресу зазначену у позові та на адресу реєстрації, яка підтверджена інформацією наданою Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, а також відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру. Окрім того, інформація про наявність такого позову у Залізничному районному суді м. Львова була розміщена у відкритому доступі на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua. 30.12.2025 року на адресу суду представник відповідача адвокат Олексів Н. М. скерувала відзив на позов, у якому просила у позові відмовити та зазначила, що наведений позивачем розрахунок є неправильним. Так, оскільки будівництво на [ADDRESS] розпочалось 19.12.2019 року та до 01.10.2020 року не було укладено договору про сплату пайової участі, такий розрахунок мав здійснюватися відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» та відповідно до нормативу, встановленого наказом міністерства розвитку громади та території від 02.12.2019 року № 286 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (розраховані станом на 01 жовтня 2019 року)», згідно з яким опосередкована вартість спорудження житла у Львівській області становила 12 504 грн/кв.м. З огляду на викладене, розмір пайової участі Відповідача, як замовника Об`єкта будівництва, має становити 248 079,36 грн (12 504 грн/кв.м. х992 кв.м) х 2 %). Також необґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 167 930,11 грн та 31 229,27 грн 3% річних, оскільки базою їх розрахунку слугує неправильно обрахована сума пайової участі у розмірі 298 472,96 грн. Крім цього, Позивач заявляє до стягнення інфляційні втрати та 3% річних за період більше трьох років, а саме з 25.11.2021 по 21.05.2025, що виходить за межі загального строку позовної давності. Оскільки право на звернення до суду з позовом про стягнення з Відповідача інфляційних втрат і трьох процентів річних має обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову, а саме за період з 21.05.2022 по 21.05.2025 та розмір інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання щодо сплати пайової участі у сумі 248 079,36 грн за період з 21.05.2022 по 21.05.2025 має становити 94 696,28 грн, а 3 % річних- 22 347,53 грн Також вважає, що у позові слід відмовити через подання позову неналежним позивачем оскільки саме Департамент економічного розвитку Львівської міської ради (код ЄДРПОУ 34814859), а не Львівська міська рада є уповноважений органом на представництво інтересів територіальної громади у спірних правовідносинах. Ухвалою від Залізничного районного суду м.Львова від 24.11.2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Олексів Наталії Миронівни про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з тих підстав, що згідно із ч. 6 ст. 19 ЦПК України, малозначними є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а необхідності виклику сторін представником відповідача не наведено. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету від 12.10.2018 року № 1107 «Про затвердження містобудівних умов та обмеження проектування об`єкта будівництва на будівництво гр. [PERSON] та [PERSON] багатоквартирних житлових будинків на [ADDRESS] із знесенням існуючого житлового будинку» (а.с. 28-30) затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на будівництво багатоквартирних житлових будинків на [ADDRESS] із знесенням існуючого житлового будинку. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові 19.12.2019 року зареєстровано повідомлення № 8177669 про початок будівельних робіт та надано дозвіл ЛВ 112193530765 «Будівництво багатоквартирних житлових будинків на [ADDRESS] із знесенням існуючого житлового будинку у м. Львові». З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с 36 ) вбачається, що власником житлового будинку станом на 14.11.2018 року була [PERSON] на земельній ділянці із кадастровим номером: 4610136300:01:003:0004. Після завершення будівельних робіт в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва зареєстровано Сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (замовник [PERSON] ) ЛВ 122211123824, виданий інспекцією ДАБК, початок робіт: 19.12.2019 року; закінчення робіт 04.10.2021, загальна площа квартир у будинку складає 299 м2. Введено в експлуатацію 24.11.2021 року. Підставою для звільнення від сплати пайової участі зазначено: пункт 13 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» №132-ІХ від 20.09.2019 року. Питання пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту до 01.01.2020 регулювалися статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно з якою замовник, що мав намір стосовно забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний був взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування коштів до відповідного місцевого бюджету на підставі договору про пайову участь, укладеного ним із відповідним органом місцевого самоврядування. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 № 132-ІХ (далі Закон № 132-ІХ) з 01.01.2020 виключено статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 132-ІХ встановлено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання. Протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку: 1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування; 3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва; 4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію. Ухвалою Львівської міської ради від 26.12.2019 № 6098 «Про порядок поступлення коштів для створення і розвитку інфраструктури м. Львова протягом 2020 року» визначено, що замовники будівництва на земельній ділянці у місті Львові перераховують до міського бюджету кошти для створення розвитку інфраструктури міста Львова […] для житлових будинків 2 % вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування. Отже, рішенням Львівської міської ради не встановлено іншого розміру пайової участі для будівництва житлових будинків, ніж це передбачено Законом № 132-ІХ. Верховним Судом у постановах від 04.04.2024 у справі №923/1306/21 та від 11.11.2025 року у справі № 903/314/25 наведено такі висновки: «Обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає: для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020; - для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва». Наведене свідчить про те, що норми абзацу першого та другого пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX не перебувають у взаємозв`язку та не є взаємодоповнюючими (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21, від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21, від 20.02.2024 у справі № 910/20216/21). Враховуючи, що у цій справі будівництво об`єкта розпочато у 2019 році, абзацом другим пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у подібних правовідносинах у постановах від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21 та від 23.05.2024 у справі № 915/149/23. У постановах від 07.09.2023 у справі № 916/2709/22 та від 15.08.2024 у справі № 914/2145/23 Верховний Суд зазначив, що відсутність звернення замовника будівництва з відповідною заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва на виконання вимог пп. 3 абз. 2 п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX та ненадання ним передбачених цією нормою документів, не є перешкодою для самостійного визначення органом місцевого самоврядування розміру пайової участі на підставі наявних у нього документів із доведенням під час розгляду справи їх обґрунтованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, та постановах Верховного Суду від 20.02.2025 у справі № 918/618/24, від 17.04.2025 у справі № 911/65/24, від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21 викладено правовий висновок, що у разі, якщо замовником будівництва не буде дотримано передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію належним та ефективним способом захисту є звернення з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України. Водночас, незважаючи на правильність доводів позовної заяви щодо невиконання відповідачем свого обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, суд не погоджується з заявленим позивачем розрахунком пайової участі, який підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України. Так, Верховний Суд у постанові від 17.04.2025 у справі №911/65/24 наголосив, що відповідність (обґрунтованість) розрахованого розміру (величини) пайової участі має істотне значення для розгляду та вирішення спору щодо сплати пайової участі. Пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання інвестиційної діяльності в Україні» встановлює, що замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва. Верховний Суд у постанові від 20.02.2024 у справі №910/20216/21 зробив висновок, що обов`язок замовника будівництва звернутися до уповноваженого органу з заявою про визначення розміру пайової участі, який повинен бути виконаний протягом 10 робочих днів з початку будівництва, не є тотожним обов`язку сплатити такий пайовий внесок, який повинен бути виконаний до введення об`єкта в експлуатацію. Наведене дозволяє зробити висновок, що законодавець та Верховний Суд розмежовує часові рамки здійснення розрахунку пайової участі та її перерахування до місцевого бюджету. У той же час у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2025 року у справі № 903/314/25 вказано, що вірним є висновок про те, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20, пайовий внесок замовника у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту має розраховуватися саме на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку щодо сплати пайового внеску, а не на той момент, коли орган місцевого самоврядування дізнався про його несплату замовником, оскільки одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію відповідно до частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак правовідносини забудови земельної ділянки припиняються. Подібні висновки викладені також викладені в постанові Верховного Суду від 12.08.2025 у справі № 910/6623/24 та враховані апеляційним господарським судом при ухваленні оскаржуваної постанови. Тому, при розрахунку пайової участі будинку об`єкта будівництва, будівництво якого розпочалося у 19.12.2019 року, слід застосовувати показник опосередкованої вартості спорудження житла у Львівській області станом на цей час (розраховані станом на 1 жовтня 2019 року), затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 286 від 02.12.2019 року, розмір якої становить 12504,00 грн/кв.м. Із врахуванням наведеного, розмір пайової участі у зв`язку з будівництвом багатоквартирних житлових будинків на [ADDRESS] становить 248079,36 грн (12 504,00 грн * 992 кв. м * 0,02). Позивачем також заявлялися вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 сформував правову позицію, що послідовно застосовується судами, згідно з якою за змістом статей 625, 1212 ЦК України положення статті 625 ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, а тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Оскільки судом встановлено наявність правових підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у зв`язку з несплатою пайової участі на підставі ст. 1212 ЦК України, то до спірних правовідносин також підлягає застосуванню ст. 625 ЦК України. Однак, враховуючи те, що розмір пайової участі у зв`язку з будівництвом багатоквартирних житлових будинків на [ADDRESS] зменшено, то з урахуванням цього підлягає перерахунку також і сума інфляційних втрат та 3% річних, що розраховується на підставі ст. 625 ЦК України. Так, до стягнення підлягають інфляційні втрати у розмірі 144616,43 грн (індекси інфляції: 2021 -грудень - 100,6; 2022 рік - січень -101,3%, лютий 101,6%, березень 104,5 %, квітень 103,1 %, травень 102,7%, червень 2022 - 103,10%, липень 2022 -100,70%, серпень 2022 - 101,10%, вересень 2022 - 101,90%, жовтень 2022 - 102,50%, листопад 2022 - 100,70%, грудень 2022 - 100,70%, 2023 рік - січень 2023 100,80%, лютий 2023 - 100,70%, березень 2023 - 101,50%, квітень 2023 - 100,20%, травень 2023 - 100,50%, червень 2023 - 100,80%, липень 2023 - 99,40%, серпень 2023 98,60%, вересень 2023 - 100,50%, жовтень 2023 - 100,80%, листопад 2023 - 100,50%, грудень 2023 - 100,70%, 2024 рік -січень 2024 - 100,40%, лютий 2024 - 100,30%, березень 2024 100,50%, квітень 2024 - 100,20%, травень 2024 - 100,60%, червень 2024 - 102,20%, липень 2024 - 100,00%, серпень 2024 - 100,60%, вересень 2024 - 101,50%, жовтень 2024 - 101,80%, листопад 2024 - 101,90%, грудень 2024 - 101,40%, 2025 рік - січень 2025 101,20%, лютий 2025 -100,80%, березень 2025 - 101,50%, квітень 2025 - 100,70%, травень 2025 - 101,30%) Також 3% річних слід стягнути у розмірі 25957,00 грн, що нараховано за заявлений позивачем період з 25.11.2021 року по 21.05.2025. Суд критично оцінює твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних з огляду на наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Ч. 4. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із п. 3 ч. 1, 3 ст. 263 ЦК України перебіг позовної давності зупиняється у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Водночас, суд зазначає, що з 02.04.2020 року набрав чинності п. 12 «Прикінцевих та перехідних положеннь" Цивільного кодексу України, згідно із яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Лише з 04.09.2025 року вказане положення Закону було скасоване і перебіг позовної давності продовжився. Таким чином станом на час подання позовної заяви позовна давність щодо вказаних вимог не сплила, а тому підстав застосовувати наслідки спливу такої у суду не має. Також безпідставним є твердження представника відповідача щодо того, що ЛМР немає повноважень на звернення до суду із таким позовом, оскільки кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) перераховуються місцевого бюджету, розпорядники коштів якого є саме ЛМР. За наведеного позов слід задовольнити частково та стягнути із відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти за результатами пайової участі замовника будівництва у загальному розмірі 418652,79 грн, з яких розмірі 248079,36 грн основної суми, а також 144616,43 грн інфляційних втрат (за період з 25.11.2021 року по 21.05.2025 року) та 25957,00 грн 3% річних (за період з 25.11.2021 року по 21.05.2025року). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову позивачем сплачено 7464,49 грн судового збору (платіжне доручення №405 від 03.12.2025 року) (а.с. 51). Водночас, враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме на суму 6279,80 грн (із розрахунку 418652,79 грн х 7464,49 грн : 497 632,34 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial