Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 26.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №8356859, за умовами якого відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 5650,00 грн, які остання зобов`язалася повернути у встановлений строк, сплатити проценти за користування ними та комісію за надання кредиту. 16.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено Договір факторингу № 16/10/25, згідно з умовами якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до божників, в тому числі за кредитним договором №8356859. Відповідно до Реєстру прав вимоги №16/10/25-02 від 16.10.2025 року, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 18809,06 грн, з яких: 5650,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4884,43 грн сума заборгованості за процентами, 974,63 грн сума заборгованості за комісією, 7300,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою. Після відступлення позивачу права вимоги до відповідачки, вона не здійснила жодного платежу на погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Позивач просив суд стягнути з відповідачки 18809,06 грн. заборгованості, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, а також просила розгляд справи проводити без її участі та не заперечувала щодо винесення заочного рішення суду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила долучити до справи квитанцію про сплату заборгованості за тілом кредиту в сумі 5650 грн., розгляд справи здійснювати в її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційної системи було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8356859, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 834666, надісланим на електронну пошту відповідача, що підтверджується даними самого договору та довідки про ідентифікацію. Відповідно до умов Договору [PERSON] отримала кредит в сумі 5650 грн строком на 360 днів, дата повернення позики 20.05.2025, процентна ставка 0,95 % на день, комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 974,63 грн), денна процентна ставка 0,998% на день. Відповідачка за умовами договору зобов`язалася повернути кредитодавцю суму кредиту, сплатити проценти за користування ним та комісію за надання кредиту. Сторони Договору також підписали таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредиту, яка є додатком №1 до вказаного договору, в якій визначено дату видачі кредиту та дату платежу, розмір платежу та його складові, реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту, яка складає 25947,63 грн. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за Договором та надало відповідачу кредит у розмірі 5650,00 грн шляхом безготівково перерахування на банківський картковий рахунок позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000061151 від 14.10.2025, копією платіжної інструкції 9ddff78f-bf60-4faf-814a-276e33f056d7 від 26.05.2025, листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 16/10/25-16304 від 16.10.2025. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 11.12.2025 року АТ КБ «Приватбанк» надав суду виписку по рахунках на ім`я [PERSON] за період з 26.05.2025 29.05.2025, згідно даної виписки 26.05.2025 року їй було зараховано грошові кошти в сумі 5650 грн. Однак [PERSON] , отримавши кредитні кошти, свої зобов`язання перед кредитодавцем не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», за кредитним договором № 8356859 від 26.05.2025 за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 18809,06 грн, яка складається з: 5650,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 4884,43 грн заборгованість за процентами, 974,63 грн заборгованість за комісією, 7300,00 заборгованість за пенею. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «Фінпром Маркет» (Фактор) укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-01 від 16.10.2025 ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до боржників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», зокрема, до [PERSON] за кредитним договором № 8356859 від 26 травня 2025, в сумі 18809,06 грн, з яких: 5650,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 4884,43 грн - сума заборгованості за відсотками, 7300,00 грн сума заборгованості за пенею, 974,63 сума заборгованості за комісією, та оплатило їх, що підтверджується даними платіжної інструкції № 579939279.1 від 20.10.2025. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного. За положеннями статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За приписами частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті 207 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За положеннями частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу вимог частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України). Судом встановлено, що кредитний договір №8356859 підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів. Кредитні кошти надані в безготівкову порядку. Проте, доказів повернення отриманих коштів відповідачем матеріали справи не містять. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів, процентів за їх використання та комісії за надання кредиту з боржника. Станом на час розгляду справи відповідачка сплатила заборгованість за тілом кредиту в сумі 5650 грн, що підтверджується квитанцією про переказ грошових коштів на користь позивача, доказів на спростування розрахунку заборгованості за кредитним договором не надала. Відповідно до п.6.13 кредитного договору №8356859 позивач скористався правом на дострокове повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, нарахованих станом на час подачі позову - 01.11.2025 року, комісії за надання кредиту в сумі 974,63 грн. Сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, доведено наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 4884,43 грн та за комісією за надання кредиту в розмірі 974, 63 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені/неустойки за порушення строків повернення кредиту, суд зазначає про таке. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (частина 3 статті 549 ЦК України). Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. При цьому, положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 рокуна всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу. Із зазначеного вище слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. Враховуючи викладене суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача 7300 грн пені/неустойки, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану. На підставі зазначеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 5859,06 грн. В силу вимог ч.1 та ч. 2 ст.141 ЦПК України, виходячи із часткового задоволення позовних вимог, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 754, 58 грн та 1401,75 грн витрат на правничу допомогу. З цих підстав позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial