Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

До Бершадського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Фермерського господарства "Агроера ВІТТО", третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , про розірвання договору оренди землі у зв`язку з несплатою орендної плати та стягнення орендної плати за землю. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. Згідно договору оренди №30/15 від 20.02.2015 між [PERSON] та відповідачем по справі ФГ «Агроера Вітто» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,8506 га із кадастровим номером 0520481300:03:003:0229, інше речове право (право оренди) зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2015за № 312305357. 29.10.2018 між [PERSON] та відповідачем по справі ФГ «Агроера Вітто» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 20.02.2015 №30/15, запис про зміни до іншого речового права вчинено 01.11.2018, індексний номер рішення 43888279. Згідно додаткової угоди внесено зміни до п.8 Договору, яким визначено термін дії договору на 10 (десять) років. Відповідно до п.9 Договору визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі, у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі, що складає 2230,60 грн. за рік, в тому числі прибутковий податок з доходу фізичних осіб та видається орендодавцю у касі Орендаря. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням інфляції (п.10 Договору). Відповідно до п.11 Договору, орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року. Згідно договору дарування земельної ділянки від 30.06.2023, яка належала на праві власності [PERSON] , вищевказана земельна ділянка була подарована позивачу. Відтак, з часу укладення договору дарування земельної ділянки, тобто із 30.06.2023 позивач є власником земельної ділянки зі всіма правами та обов`язками попереднього власника за договором оренди земельної ділянки №30/15 від 20.02.2015. Разом з тим, достовірно знаючи про те, що з червня 2023 року позивач являється власником земельної ділянки, відповідач умисно ухиляється від сплати орендної плати. Вказані обставини підтверджуються листами-проханнями, надісланими відповідачу. Також, позивач вказує, що у провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до ФГ «Агроера ВІТТО» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 0520481300:03:003:0229, за період з 2019 по 2022 роки, у розмірі 14632,43 грн. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою, починаючи з 2019 року. На неодноразові звернення позивача щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, відповідач не реагує та не вживає будь яких заходів, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. Наприкінці 2017 року, [PERSON] звернувся до відповідача з проханням виплатити йому орендну плату за Договором за період з 2018 по 2021 роки та перше півріччя 2022 року включно, у зв`язку з необхідністю коштів на лікування. Відповідач надав кошти матері [PERSON] [PERSON] , яка діяла за його дорученням, що підтверджено відомостями про виплату на суму 28000 грн. Також, наприкінці 2021 року, [PERSON] звернувся до відповідача щодо виплати йому орендної плати за Договором, за період ІІ півріччя 2022 року по 2024 рік включно. 03.11.2021 [PERSON] отримав за вказаний період кошти в розмірі 20000 грн., що підтверджено відомостями, де проставлено його підпис. Очевидно, що дії [PERSON] як власника земельної ділянки та орендодавця, який отримав наперед виплату орендної плати є недобросовісними. На даний час у провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до відповідача ФГ «Агроера ВІТТО» про стягнення орендної плати за договором, в якій призначено почеркознавчу експертизу та на вирішення якої поставлено питання щодо підпису у розписці про отримання коштів, зокрема чи він виконаний [PERSON] .. Враховуючи викладене, відповідач просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 10.04.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 14.08.2025 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач, [PERSON] та її представник, адвокат Куцяк Ф.Г., позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов. Представник відповідача, адвокат Цимбалюк І.А., заперечувала проти позовних вимог, просила у задоволенні позову відмовити. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. Згідно договору оренди №30/15 від 20.02.2015 між [PERSON] та відповідачем по справі ФГ «Агроера Вітто» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,8506 га із кадастровим номером 0520481300:03:003:0229, інше речове право (право оренди) зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2015 за № 312305357. 29.10.2018 між [PERSON] та відповідачем по справі ФГ «Агроера Вітто» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 20.02.2015 №30/15, запис про зміни до іншого речового права вчинено 01.11.2018, індексний номер рішення 43888279. Згідно додаткової угоди внесено зміни до п.8 Договору, чяким визначено термін дії договору на 10 (десять) років. Відповідно до п.9 Договору визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі, у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі, що складає 2230,60 грн. за рік, в тому числі прибутковий податок з доходу фізичних осіб та видається орендодавцю у касі Орендаря. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням інфляції (п.10 Договору). Відповідно до п.11 Договору, орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року. Згідно договору дарування земельної ділянки від 30.06.2023, [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 1,8506 га, кадастровий номер земельної ділянки 0520481300:03:003:0229, відомості про речове право за яким було внесено 30.06.2023. Згідно листа прохання позивачки [PERSON] адресованого Голові ФГ "Агроера ВІТТО" Третяку І.П., остання просила надати їй примірник договору оренди землі. Крім вищевказаних письмових доказів, представник відповідача, адвокат Цимбалюк І.А. надала в якості доказів розписку від 03.11.2021 написану [PERSON] , письмову відомість за 2014- 2022 роки щодо нарахування, виплати, отримання орендної плати [PERSON] , а також довідку про понесені відповідачем витрати та збори за 2023 та 2024 роки. Проте суд вважає за можливе не надавати їм оцінку, так як предметом розгляду даної справи є розірвання договору оренди земельної ділянки, належної [PERSON] та виплату саме їй орендної плати, в той час як перелічені докази стосуються попереднього власника - [PERSON] та не стосуються обставин, які мають значення для вирішення даної справи. МОТИВИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ. Ч. 1 ст. 629 ЦК України вказує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно пунктів а) та г) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; прийняття спадщини. Пунктом а ст.90 ЗК України означено, що власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Приписами ст. 126 ЗК України означено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно доЗакону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дане право виникло у позивача 25.07.2017 року після внесення відомостей нотаріусом до державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності. Ст.1Закону України«Про оренду землі» (даліЗакон),визначено,що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями землі відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями землі відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки, відповідно до приписів ч. 5 ст. 6 Закону, підлягає державній реєстрації. Ст. 13 Закону вказує, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У відповідності до ст. 27 Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями. Розмір відшкодування орендодавцем збитків, завданих орендарю, повинен бути зменшений, якщо орендар навмисно або через необережність спричинив збільшення розмірів збитків унаслідок невиконання чи неналежного виконання умов договору орендодавцем або не вжив заходів щодо їх зменшення. Згідно зі ч. 1 ст. 31 Закону договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено. Спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку, на що вказує ст. 35 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 17 Закону «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 та 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію (оферта), укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепт). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Ст. 15 Закону України «Про оренду землі`умови збереження стану об`єкта оренди є істотною умовою договору оренди землі і відсутність у договорі цієї істотної умови є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання такого договору недійсним відповідно до Закону. У ст. 526 ЦК України йдеться мова про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим до виконання сторонами. Підстави припинення договору оренди землі визначені у ст.31 Закону України «Про оренду землі», зокрема договір може бути припинено: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря,засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору,укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі,укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 1481 ЗК України. Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: - кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; - найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; - місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; - платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Великої Палати ВС від 08.09.2020 у справі №920/418/19 повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Тож чинне законодавство передбачає, що у договорі оренди землі може бути замінено як орендаря, так і орендодавця, і зміст наведеного законодавчого регулювання є спрямованим на збереження попередніх існуючих орендних відносин при переході права власності на земельну ділянку чи реорганізації орендаря. При відчуженні орендованої земельної ділянки попередній власник вибуває із орендних відносин, а новий власник має право і водночас зобов`язаний стати орендодавцем за договором оренди. При цьому законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору. Враховуючи ту обставину, що позивач згідно з договором дарування від 30.06.2023 прийняла в дар земельну ділянку, право власності у неї виникло з моменту прийняття дарунку та його реєстрації, а саме 30.06.2023, відповідно саме з цього моменту до [PERSON] перейшли права орендаря за договором оренди та вона набула право на орендну плату за використання земельної ділянки. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачем про перехід у її власність земельної ділянки, яку орендує відповідач та надання реквізитів для сплати орендної плати. У якості доказу позивакою надано суду лист-прохання, яке адресовано відповідачу, проте його зміст стосується лише прохання надати примірник договору оренди землі та додаткову угоду. При цьому, варто зазначити, що отримання вказаного прохання відповідачем знову ж таки позивачкою не підтверджено, відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення, що підтівердила і в судовому засіданні позивачка. Отже, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів в приводу виконання положень статті 148 1 ЗК України. Суд звертає увагу, що на нового власника земельної ділянки законом покладено обов`язок вчинити певні дії з приводу подальшого використання своїх прав та обов`язків, а саме володіння, користування та розпорядження отриманої у власність земельної ділянки. У розумінні ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі, яка сплачується як в натуральному так і в грошовому виразі, враховуючи домовленості сторін зобов`язання. Суд приходить до висновку, що ФГ "Агроера ВІТТО" у встановлений законом порядку прийняло в користування земельну ділянку з метою отримання прибутку та сплати орендної плати за її використання та діяло у межах та у спосіб визначений спеціальним законом «Про оренду землі» та договором оренди земельної ділянки. Суд констатує, що позивач, набувши у власність земельну ділянку за договором дарування, уникла від виконання прямого обов`язку встановленого ст. 148 1 ЗК України, створила штучно обставини, що унеможливили відповідачу провести з нею оплату за користування земельною ділянкою, тобто, на погляд суду, діяла не добросовісно. Позивач своєю бездіяльністю сама умисно вчинила дії направлені на неотримання орендної плати, що суперечать нормам законодавства, договірним зобов`язанням, що призвело до порушення домовленостей сторін. Посилання позивача на п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, як підставу для припинення права користування земельною ділянкою, зокрема розірвання договору оренди, через систематичну несплату орендної плати, суд оцінює критично, з огляду на наступне. Так, у постанові ВП ВС від 20.11.2024, справа № 918/391/23, під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року, у справі № 616/292/17, від 08 травня 2024 року у справі № 629/2698/23 та інші). Щодо поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 318/433/18 міститься висновок, що неналежне виконання умов договорів також є порушенням умов договорів оренди, яке дає право орендодавцям вимагати розірвання таких договорів, незважаючи на те чи виплачена у подальшому заборгованість по договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач дійсно не сплачував орендну плату за липень-грудень 2023 року та 2024 рік, що свідчить про порушення п.9 Договору оренди землі. Однак, як зазначалося вище, такі порушення були через пасивну поведінку позивачки. Разом з тим, систематичність несплати відповідачем орендної плати у даному випадку відсутня. Отже разове порушення умов договору оренди, яке встановлено судом, не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Щодо вимоги позивача про стягнення на її користь з відповідача плати за оренду земельної ділянки за липень-грудень 2023 та 2024 роки, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що невиплата відповідачем орендної плати за липень-грудень 2023 та 2024 року у строк, передбачений договором оренди, [PERSON] , яка набула право вимоги відповідно до договору дарування від 30.06.2025, відбулась саме з вини позивача, яка у встановленому законом порядку не направила ФГ "Агроера ВІТТО" повідомлення про набуття права власності на земельну ділянку. Однак, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач має заборгованість зі сплати орендної плати перед позивачем в сумі 6458,38 грн.. Таким чином, позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку по оплаті орендної плати. ВИСНОВКИ СУДУ. Аналізуючи всі досліджені обставини в справі, суд приходить до наступного висновку, що [PERSON] , на підставі договору дарування та внесення відомостей до реєстру прав на нерухоме майно, стала власником земельної ділянки з 30.06.2023. Протягом другої половини 2023 року та 2024 року, позивачка не повідомляла відповідача про перехід у її власність земельної ділянки, яка знаходиться у нього в оренді, відповідно не отримувала орендної плати та в 2025 році обрала спосіб захисту свого цивільного права шляхом звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди землі в зв`язку з неотриманням орендної плати. Ця обставина переконливо вказує на те, що позивач не має наміру в подальшому надавати ФГ «Агроера ВІТТО» право користуватись орендованою земельною ділянкою, а в будь-який спосіб та шлях припинити дію договору. Зазначене може свідчити про те, що позивач свідомо заводить в оману суд з приводу неотримання орендної плати, оскільки сама нехтує положеннями законів, що регулюють земельні правовідносини. А тому її твердження з приводу неотримання орендної плати не можуть бути прийняті судом, як стверджувальні та такі, що не підлягають доказуванню, оскільки її дії стверджують протилежне, відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди. Разом з тим, позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку по оплаті орендної плати, тому вимога про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати підлягає задоволенню. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: partial