Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

25 грудня 2025 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідача, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Паладич А.О., що діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 10 вересня 2025 року. В позові зазначено, що 15 квітня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3607499 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. 28 листопада 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Росвен Інвест Україна" (нині ТОВ "Свеа Фінанс") було укладено Договір факторингу №01.02-77/23. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №3607499 від 15 квітня 2023 року становить: за сумою кредиту 5599,99 грн., заборгованість по відсотках 20384,00 грн. Загальна заборгованість по кредиту становить 25983,99 грн. На підставі зазначеного, просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "Свеа Фінанс" заборгованість за кредитним договором №3607499 від 15 квітня 2023 року, в розмірі 25983,99 грн. та судові витрати, в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направляв. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 квітня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем в електронній формі, згідно ЗУ «Про електронну комерцію», було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3607499, за яким первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в розмірі 5600,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою зниженої процентної ставки 2,0% від суми кредиту за кожен день користування грошовими коштами та стандартної процентної ставки 2,0% від суми кредиту за кожен день користування грошовими коштами. Вказаний договір підписано відповідачем електронним підписом К821 (а.с.9-18,21). Того ж дня між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, де сторони детально визначили умови кредитування (а.с.19-20). ТОВ «Лінеура Україна» виконало зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти, про що свідчить лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04 березня 2025 року, однак останній не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування повернув не в повному обсязі, у зв`язку з чим йому нараховано заборгованість, в розмірі 25983,99 грн., яку за договором факторингу №01.02-77/23 від 28 листопада 2023 року було передано ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с.34-47). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачу станом на 28 листопада 2023 року нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, у розмірі 25983,99 грн., з яких: 5599,99 грн. заборгованість по тілу кредиту та 20384,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.30-33). Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Частина 1 ст.530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню заборгованості по кредиту, розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розрахувався за отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15 квітня 2023 року, в розмірі 25983,99 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, в розмірі 2422,4 грн. (а.с.8).

Outcome: approved