Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач товариство із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 18 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4334526, відповідно до умов якого Товариство передало [PERSON] грошові кошти в розмірі 11200 грн., які відповідач зобов`язався повернути та сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. 23 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 74-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором № 4334526 від 18 квітня 2021 року. Оскільки відповідачем не виконано зобов`язання по кредитному договору, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором у розмірі 36020 грн. та судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу 7000 грн. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Берзінь С.Л про розгляд справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовою довідкою та довідками про доставку електронного листа. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Берзінь С.Л. надав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити, зокрема вказуючи на те, що позивач не довів, що кредитний договір був укладений, оскільки у ньому відсутній підпис [PERSON] та не довів, що відповідач отримала кредитні кошти, оскільки платіжне доручення не є первинним документом, а розрахунок боргу не відповідає умовам договору, крім того, відповідач у рахунок погашення боргу сплатила 12000 грн., а тому заборгованість може бути лише 2420 грн., також не доведено, що до позивача перейшло право грошової вимоги по кредитному договору. Представник відповідача просив справу розглянути у відсутність відповідача та представника (а.с.44-49). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 04 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін (а.с.35). У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 18 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4334526, відповідно до умов якого Товариство передало [PERSON] грошові кошти в розмірі 11200 грн., які відповідач зобов`язався повернути та сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом у термін встановлений договором (а.с.7). Крім того, сторони узгодили графік платежів, що становить додаток № 1 до укладеного між сторонами договору № 4334526 від 18 квітня 2021 року, відповідно до якого , а також відповідно до паспорту споживчого кредиту ( додаток № 2 до договору) сторонами узгоджено комісію за надання кредиту у розмірі 1120 грн., проценти у розмірі 2100 грн., строк кредитування 15 днів (а.с.11-12). Договір про споживчий кредит підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором F38552 (а.с.12 зворотній бік). Відповідно до платіжного доручення 44135229 від 18 квітня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] 11200 грн. (а.с.14). 23 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 74-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором № 4334526 від 18 квітня 2021 року. Всупереч умов кредитних договорів, відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті комісії, відсотків. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, у [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором № 44135229 від 18 квітня 2021 року в розмірі 36020 грн., з яких: 11200 грн. - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 23700 грн. - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 1120 грн. заборгованість за комісією. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Договір про споживчий кредит № 4334526 від 18 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено у електронній формі та підписано електронним підписом відповідача, шляхом використання одноразового ідентифікатора F38552, унаслідок чого у сторін виникли права та обов`язки. Також суд зауважує, що кредитний договір містить особисті дані відповідача, зокрема її РНОКПП, паспортні дані, що відповідає тій інформації, яка зазначена позичальником у відзиві на позов та у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» умови кредитного договору виконало, перерахувало кошти у розмірі 11200 грн. отримувачу [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням 44135229 від 18 квітня 2021 р. (а.с.14). Доказів того, що на картку відповідача не було перераховано суму у розмірі 11200 грн. відповідач та його представник суду не надали. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань не виконав. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" є новим кредитором за кредитним договором № 4334526 від 18 квітня 2021 року на підставі укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» договору відступлення прав вимог. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. За розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4334526 від 18 квітня 2021 року становить 36020 грн., з яких: 11200 грн. - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 23700 грн. - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 1120 грн. заборгованість за комісією. Однак, із квитанції від 31 травня 2021 року [PERSON] сплатила ТОВ «Мілоан» 12 000 грн. у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 4334526 (а.с.50). Із виписки з особового рахунку зав кредитним договором № 4334526 від 18.04.2021 року вбачається, що зазначена сума не врахована. Суд приймає до уваги, заперечення представника відповідача щодо стягнення відсотків поза межами строку кредитування, виходячи із наступного. Відповідно до п.4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п. 1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п. 1.6. договору. Нарахування процентів відбувається (якщо кредитодавець скористався правом) щоденно на суму простроченої заборгованості. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця. Відповідно до умов договору кредит надано строком на 15 днів з 18 квітня 2021 р (п.1.3), згідно графіку, паспорту, які є додатками до кредитного договору розмір процентів становить 2100 грн. Із наданої позивачем відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що нарахування процентів здійснювалось поза межами строку кредитування, а саме після закінчення поточного періоду - після 03.05.2021 р. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 03.05.2021 р., тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Також Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Враховуючи зазначене вище та те, що у п.1.4 кредитного договору термін повернення кредиту визначено 03.05.2021 року, то правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам, нарахованим після 03.05.2021 року відсутні. Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за договором від 18 квітня 2021 № 4334526 був пролонгований кредитодавцем відповідно до п.2.3. договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору). За таких обставин, враховуючи , що сторонами узгоджено та відповідач зобов`язалася у строк до 03 травня 2021 року повернути кредит у розмірі 11200 грн. та сплатити проценти - 2100 грн., комісію - 1120 грн., разом - 14420 грн., із яких відповідач сплатила 12000 грн., які позивачем не враховано у розрахунку, а отже загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2420 грн., у задоволенні решти позову про стягнення відсотків та комісії слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжним дорученням позивач сплатив 2422 грн. 40 коп. судового збору та поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., що підтверджується наданими доказами, судові витрати у загальному розмірі складають 9422 грн. 40 коп. Вимоги позивача задоволені частково, тому судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 633 грн. 04 коп. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: partial