Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

28 листопада 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 52 287,24 грн., а також судові витрати. В обгрунтування позову зазначено, що 08 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та відповідачем в електронній формі було укладено договір про надання кредиту № 2885828, відповідно до умов якого сума кредиту складає 5 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, а саме надав кредит шляхом перерахування його на картковий рахунок позичальника. Однак, відповідач, взяті на себе зобов`язання за договором не виконав у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. У зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, кредитодавцем було нараховано проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою визначеною п.1.7.3. Договору, за період з дати видачі кредиту 08.11.2019 року до кінцевої дати виконання Договору 04.06.2020 року (включно). Таким чином, станом на 30.10.2025 року заборгованість за Договором становить 32 705,00 грн., що складається з наступного: 5 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 27 705,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідач прострочив виконання зобов`язання з 26.12.2021 року, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 26.12.2021 - 30.10.2025 року і складає 19 582,24 грн. Загальна сума заборгованості відповідача з інфляційним збільшенням за Договором становить 52 287,24 грн. Крім того, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн., та судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, яка попередньо становить 10 000,00 грн., а загалом 12 422, 40 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» вирішило звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 25 вересня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Розглянувши клопотання представника позивача - Колеснікової І.О. про витребування доказів у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме: інформацію чи емітована платіжна карта № [NUMBER] , на яку були перераховані кредитні кошти на ім`я відповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] за 08.11.2019 року; інформацію, чи міститься у анкетних даних [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] номер телефону « [NUMBER] » та інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за 08.11.2019 року, суд ухвалив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки воно належним чином не обґрунтоване та представником позивача не доведено, що обставини на підтвердження яких він просить витребувати докази входять до предмета доказування по справі або не визнаються іншим учасником справи. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 08 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] підписано Пропозицію укласти договір (оферта) щодо надання кредиту № 2885828 (а.с. 91) а також [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) (а.с.16-17). Цього ж дня, 08 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №2885828 (а.с.13-15), згідно з яким кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається в національній валюті України - гривні; Сума кредиту складає 5 000,00 грн. Відповідно до п. 1.4. за цим Договором, кредит надається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника. Згідно з п. 1.5. Договору позичальник сплачує кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов Договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник. У випадку користування кредиту менше ніж 5 календарних днів, включаючи дострокове виконання зобов`язань, позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 7,65% від визначеної у п. 1.3. цього Договору суми кредиту. При використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 08.11.2019 по 06.02.2019 року (включно) - 1,70% за один день користування кредитом (базова процента ставка), в спеціальний період (п. 2.40 Правил) з 07.12.2019 року по 03.06.2020 року (включно) - 3% за один день користування кредитом (спеціальна процента ставка - п. 2.34 Правил). Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю, надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та перерахував на рахунок позичальника 5 000,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5660-ВП від 19.06.2025 року, в якому зазначено, що між товариствами укладено угоду на переказ коштів ВП-220817-1 від 22.08.17 року, відповідно до якого було здійснено за дорученням ТОВ «Алекскредит» успішний переказ коштів на картку клієнта: 08.11.2019 на суму 5 000,00 грн., маска картки [NUMBER] , код авторизації 850133, номер транзакції в системі WayForPay - 833627457505181018902250196394661, (а.с. 19). Відповідач отримала у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористалася наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним кредитним договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно з Розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання кредиту № 2885828 станом на 30 червня 2025 року становить 32 705,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - залишок заборгованості за сумою кредиту; 27 705,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с. 19-21). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатила. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційного збільшення у розмірі 19 582,24 грн. на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне. Суд зазначає, що на теперішній час на території України продовжує діяти введений з 24 лютого 2022 року воєнний стан, а відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу,пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи, що позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення інфляційного збільшення за період з 26 грудня 2021 року по 30 жовтня 2025 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит»» підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача слід стягнути суму інфляційного збільшення за період з 26 грудня 2021 року (в межах заявлених позовних вимог) по 23 лютого 2022 року включно у розмірі 955,25 грн. (32 705,00 грн. х 1,02920800 - 32 705,00 грн. = 955,25 грн.). Таким чином, з урахуванням приписів пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, позовні вимоги в частині стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 24 лютого 2022 року по 30 жовтня 2025 року, задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, з огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернула отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» слід стягнути заборгованість за договором № 2885828 у загальному розмірі 33 660,25 грн., з яких: 5 000,00 грн. - залишок заборгованості за сумою кредиту; 27 705,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 955,25 грн. - сума інфляційного збільшення, а отже позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Колеснікова І.О., що підтверджується Ордером про надання правничої допомоги, серія ВІ №1332832 від 10 вересня 2025 року (а.с.8) та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №4441 від 03.01.2025 року (а.с. 34). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутній детальний опис робіт та розрахунок витрат на правову допомогу, а також документальне підтвердження їх понесення позивачем. Враховуючи викладене, оскільки, представником позивача не надано суду детального опису робіт та розрахунку витрат на правову допомогу та не підтверджено факту понесення таких витрат належними доказами, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит»» підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (0,8 ставки судового збору за подачу позовної заяву через електронний суд). На підставі ст.ст. 204, 526, 627, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial