Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

06.11.2025 року до суду звернувся представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.04.2025 року в сумі 15427,78 грн. В позовній заяві посилався на те, що 01.04.2025 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі підписаної заяви щодо встановлення кредитного ліміту відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засіб доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. АТ «А-Банк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за вказаним договором. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 15427,78 грн., з яких 11968,33 грн. - заборгованість за кредитом, 2909,45 грн. - заборгованість за відсотками, 550,00 грн. пеня, та судові витрати. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.11.2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.42). Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.46, 51), в клопотанні просив справу слухати за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.6 на звороті). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 44-45, 49-50) і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Ухвалою суду від 22.01.2026 року встановлено заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що 01.04.2025 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Відповідно до змісту вказаної анкети вбачається, що відповідач погодився з тим, що вказана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 7 на звороті-8). На підставі вказаної заяви АТ «А-Банк» зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. 01.04.2025 року відповідач підписав Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, відповідно до якої сума кредиту (ліміту) від 1000 грн. до 200000 грн., строк кредитування 240 місяців. Процентна ставка 3,4 % на місяць (а.с.8 на звороті - 10). До кредитного договору банк додав паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «АТБ», в якому відповідачу повідомлено про основні умови кредитування, а саме: тип кредиту; суму ліміту; строк кредитування; спосіб та строк надання кредиту; процентна ставка; тип процентної ставки; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту та інше (а.с. 12-13). У пункті 4 паспорта споживчого кредиту від 0.04.2025 року зазначена інформація щодо річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, зокрема, зазначено, що базова процентна ставка - 40,8% на рік (нараховується на максимальну суму заборгованості, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 6,8% у місяць збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (п.6). При цьому в застереженнях до цього пункту вказано, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 12-13). До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» (а.с. 17-23). Згідно з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.04.2025 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] станом на 05.11.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 15427,78 грн., яка складається з наступного: 11968,33 грн - заборгованість за кредитом; 2909,45 грн. заборгованість за відсотками, 550 грн. штраф. За вказаним розрахунком, проценти за користування грошовими коштами банк нараховував за процентною ставкою 40,8% річних (а.с. 7). З наданої банком виписки, яка відображає рух коштів вбачається користування [PERSON] кредитними коштами (а.с.13 на звороті -14). Відповідно до частин 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1-2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно зі частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, заява про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком була підписана шляхом накладення цифрового власноручного підпису [PERSON] (а.с.10). Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про те, що заява про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком містить підпис відповідача, а тому є складовою кредитного договору, оскільки між сторонами було укладено договір в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19);від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження№ 61-7203 св 20). Підписавши заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідач добровільно погодився на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотків за користування кредитом. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.04.2025 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] станом на 05.11.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 15427,78 грн., яка складається з наступного: 11968,33 грн - заборгованість за кредитом; 2909,45 грн. заборгованість за відсотками, 550 грн. штраф. За вказаним розрахунком, проценти за користування грошовими коштами банк нараховував за процентною ставкою 40,8% річних (а.с. 7). З вказаного розрахунку вбачається, що проценти за користування грошовими коштами банк нараховував за процентною ставкою 40,8% річних, що відповідає процентній ставці, яка зазначена в заяві про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 01.04.2025 року, яка підписана відповідачем електронним підписом. Відповідач заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку не заявляв; належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, не надав; власний розрахунок не надавав. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь пені в розмірі 550 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. Як передбачено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлано, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). При цьому, кредитний договір між сторонами був укладений 01.04.2025 року та, виходячи з наданої довідки-розрахунку (а.с.7), штраф в розмірі 550 грн за невиконання/неналежного виконання зобов`язання був нарахований за період 01.06.2025-03.11.2025, тобто в період дії в Україні воєнного стану. Отже, позивачем не враховано вищевказаних положень Закону України «Про споживче кредитування» і перехідних положень ЦК України та безпідставно нараховано пеню за невиконання/неналежного виконання зобов`язання, а тому вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 550 грн. задоволенню не підлягає. За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 14877,78 грн., з яких 11968,33 грн. - заборгованість за кредитом; 2909,45 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14877,78 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 96,44% з розрахунку: 14877,78 грн (сума задоволених позовних вимог) х 100%: 15427,78 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 96,44% (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 2336,16 грн з розрахунку: 2422,40 грн (сума сплаченого судового збору) х 96,44% (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial