Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - Романенко М.Е. звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача в користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №7869174 від 08.05.2024 року у розмірі 20 810,00 гривень, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. Посилається на те, що 08.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (ТОРГОВА МАРКА «Сreditplus») (ЄДРПОУ: 41078230) та [PERSON] укладено договір № 7869174 про надання споживчого кредиту за власного волевиявлення відповідача, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті товариства. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 7869174 від 08.05.2024 р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», розміщені на Веб-сайті в Мобільному застосунку "CreditPlus". Згідно умов Кредитного договору, кошти кредиту надано у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки, у розмірі 6000 грн. на споживчі (особисті) потреби шляхом перерахування Кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної Споживачем не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 27.11.2024 р. між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Creditplus™) укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф, відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 20810 грн, із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 6000 грн.; заборгованість за відсотками становить 9450 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.; заборгованість за пенею становить 5360 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконує свої зобов`язання по поверненні кредиту, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №7869174 від 08.05.2024 року у сумі 20 810,00 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6000, 00 грн. Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про слухання справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надходило. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 травня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір №7869174 відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надав позичальнику кредит у сумі 6000,00 грн. строк кредиту 360 днів, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати іншіобов`язки, передбачені договором. (а.с.13-21). Відповідачем підписано договір за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором С1555. Вказані обставини підтверджуються Паспортом споживчого кредиту до Договору №7869174 від 08.05.2024 р. (а.с.37-38). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до частин 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1-3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Як вбачається із матеріалів справи, договір №7869174 від 08.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено в електронній формі. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 27.11.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №27/11/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 7869174 (а.с.26-30). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. З розрахунку заборгованості ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а.с.40-44) випливає, що станом на 26.11.2024 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 20 810,00 грн., з яких: 6000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 9450,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 5360,00 грн. сума заборгованості за пенею. Надані представником позивача докази є належними та достатніми для доведення того, що відповідач неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором №7869174 від 08.05.2024 року, тому позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення заборгованості, підлягають до задоволення. Відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності. У позові представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6000 грн., на підтвердження понесення яких надано: договір №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 року, укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Білецьким Б.М.; копію додаткової угоди №7869174 жл Договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10 від 17.03.2016 (а.с.23-25, 31, 45-46). Судом враховано, що розмір витрат на оплату послуг правової допомоги співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову, тому вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. підлягають до задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] також підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved