Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

16 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини. Свій позов позивачка обґрунтовує тим, що вона перебувала у цивільних відносинах із відповідачем з листопада 2022 року по вересень 2025 року. У відносинах в них народився син [PERSON] , [INFO] , який фактично мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, то позивачка просить стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання дитини у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини. Ухвалою судді від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням першого судового засідання на 11 грудня 2025 року, проведення якого було відкладено на 26 січня 2026 року. Позивачка в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України,у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не надав. Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у цивільному шлюбі. Від стосунків у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Дитина фактично мешкає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , згідно довідок від 01.04.2024 про взяття на облік ВПО (а.с.7,8). Відповідач по справі у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, сторони разом не проживають, стосунки не підтримують. Про способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При вирішенні судом питання щодо розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, враховуються такі обставини, як стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня подання позову, а ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що розмір аліментів, які бажає отримувати позивачка по справі, а саме 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повнолітня є таким, що відповідає діючому законодавству, оскільки розмір стягуваних аліментів не може перевищувати 50 % доходу платника аліментів, то розмір аліментів визначений на одну дитину має складати 1/4 частку, тому позовні вимоги слід задовольнити. Позивачка від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір у сумі 1211,20 грн. за подачу позовної заяви підлягає стягненню з відповідача по справі на користь Держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved