Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

25.11.2025 позивач ТОВ « НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.06.2019 ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] уклали електронний кредитний договір (акцептування оферти) про надання коштів у позику № 08.06.2019-100001630, відповідно до якого [PERSON] отримав від ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» кредит у розмірі 3 100,00 грн, строком на 14 днів з кінцевим терміном повернення 21.06.2019 року. 26.12.2023 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та позивачем був укладений договір факторингу № 26122023, умовами якого визначено, що ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» за плату отримує належні ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» права вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. Згідно з п. 2.1. вказаного договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту загальну ціну продажу у сумі, передбаченій п. 3.2. цього договору (938 540,00 грн), а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитним договором в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. З дати відступлення права вимоги, клієнт перестає бути стороною за кредитним договором, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за кредитним договором та набуває всіх прав за ним. Відповідно до розрахунку заборгованості (карточки субконто) про стан заборгованості за кредитним договором № 08.06.2019-100001630 від 08.06.2019, наданого позивачем, заборгованість за основною сумою боргу складає - 3 100,00 грн, за відсотками - 868,00 грн та 1 550,00 грн - штраф. Сума заборгованості разом 5 518,00 грн. 2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.08.2021 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 0763-3343, відповідно до якого [PERSON] отримав від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кредит у розмірі 2 000,00 грн на строк 300 календарних днів, заявлений строк користування складає 9 календарних днів (строк, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою), з кінцевим терміном повернення 28.05.2022 року. 07.08.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» був укладений договір факторингу № УКФ-070824-1, умовами якого визначено, що ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» за плату отримує належні ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» права вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. Згідно з п. 2.1. вказаного договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 0763-3343 від 02.08.2021 станом на 07.08.2024, наданого позивачем, заборгованість за основною сумою боргу складає 2 000,00 грн, залишок за відсотками - 13 540,00 грн. Сума заборгованості разом 15 540,00 грн. Ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Позивач у судові засідання не з`являвся, проте у позовній заяві клопотав розгляд справи здійснювати за його відсутності. Крім того позивач повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином був повідомлений про місце, час і дату судових засідань, зокрема, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі, судових повісток (рекомендовані повідомлення поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідачки, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, на підставі ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та постановити заочне рішення у справі. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Суд установив, що 08.06.2019 [PERSON] уклав з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» електронний кредитний договір (шляхом акцептування оферти) про споживчий кредит № 08.06.2019-100001630, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 3 100,00 грн на строк 14 днів за процентною ставкою - фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 28 % за користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (п. 7 заявки кредитного договору № 08.06.2019-100001630). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, з кінцевим терміном повернення 21.06.2019 року, та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами на умовах, передбачених у заявці кредитного договору, який є невід`ємною частиною цього договору, що була підписана одноразовим ідентифікатором відповідача 8V833 (для підписання та укладання договору був відправлений код з смс на фінансовий номер телефону [NUMBER] , який належить [PERSON] ). Відповідно до умов указаного договору відповідач узяв на себе зобов`язання сплатити основну суму кредиту та проценти за користування кредитом за ставкою у розмірі 28 % за користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Період користування кредитом - 14 днів з дня надання кредиту. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п. 8.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) цей договір набирає чинності з дати отримання кредитором у інформаційній системі кредитора від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитора на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитора. Цей договір діє протягом 28 днів. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Факт укладення кредитного договору та погодження усіх його умов сторонами підтверджуються копією пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) №08.06.2019-100001630 від 08.06.2019, заявкою, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) № 08.06.2019-100001630 від 08.06.2019 та підтвердженням укладення кредитного договору № 08.06.2019-100001630 від 08.06.2019, які підписані відповідачем належним чином електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8V833 08.06.2019 [PERSON] . Усі вищезазначені дії по акцептуванню договору відповідач учинив. Суд установив, що 02.08.2021 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 0763-3343, відповідно до якого [PERSON] отримав від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кредит у розмірі 2 000,00 грн на строк 300 календарних днів, заявлений строк користування складає 9 календарних днів (строк, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою), з кінцевим терміном повернення 28.05.2022 року. Згідно з п.п. 5.1.-5.4. правил відкриття кредитної лінії після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту та відкриття відповідного рішення у особистому кабінеті, заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладання договору. Оферта (проект договору), що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у цих правилах, які є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення заявнику, в тому числі щодо процентів за користування кредитом та строків сплати процентів після отримання заявником оферти (безпосередньо до використання заявником електронного підпису) заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор. Заявник надає кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття оферти (акцепт) щодо укладення договору в електронній формі (в рамках ІТС кредитодавця) в особистому кабінеті заявника/позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) кредитодавцем в СМС-повідомленні абошляхом дзвінку на номер телефону, який вказаний заявником/позичальником в заявці, що вважається підписанням договору відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Після акцептування позичальником оферти, що (акцептування позичальником оферти) є укладенням договору відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов договору (та включно цих правил), кредитодавець направляє позичальнику підтвердження вчинення (укладення) договору у формі електронного документа. Підтвердження направляється в особистий кабінет позичальника та/або на електронну адресу позичальника, вказану ним у заявці. Підтвердження містить обов`язкові відомості відповідно до ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (у тій мірі наскільки це застосовано до надання грошових коштів в кредит). Укладаючи договір, кредитодавець та заявник/позичальник визнають усі документи (в тому числі договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12. ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заявник/позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами договору (умовами цих правил та договором про відкриття кредитної лінії). Договір був підписаний відповідачкою електронним шляхом - одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) А760. Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору з відповідачем, надані суду. Факт укладення кредитного договору та погодження усіх його умов сторонами підтверджуються копією договору про відкриття кредитної лінії № 0763-3343 від 02.08.2021, правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) та паспортом споживчого кредиту, які підписані відповідачем належним чином електронним підписом одноразовим ідентифікатором А760 02.08.2021 [PERSON] . Усі вищезазначені дії по акцептуванню договору відповідач учинив. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Наведена позиція висловлена в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 12.01.2021р. по справі № 524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20). Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між первісними кредиторами та відповідачем кредитних договорів, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, умовами яких було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитних договорів, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується відповідними довідками про переказ грошових коштів на картку позичальника. Отже, суд уважає встановленою та доведеною належними доказами обставину укладення кредитних договорів між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] з дотриманням вимог законодавства щодо укладення договорів в електронній формі та погодження його умов сторонами. 1. 08.06.2019 у день укладення кредитного договору ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» перерахувало грошові кошти у розмірі 3 100,00 грн на банківський рахунок відповідача. Указана обставина підтверджується копією квитанції FONDY - номер документа: 149948543; дата оплати: 08.06.2019 12:05 ЕЕST; відправник: ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР»; номер замовлення: p2p_navi_icgrbn0206ei71htok6nmzf8f7r0wq23; номер карти: [NUMBER] ; платіжний спосіб: Visa; сума платежу: 3 100,00 UAН; комісія з клієнта: 0 UAН; спільна сума: 3 100,00 UAН; статус платежу: успішно; призначення: 08.06.2019-100001630 (а. с. 55). Суд мав змогу ідентифікувати, що банківська карта з номером [NUMBER] належить відповідачу, позаяк 16.12.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшла інформація, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ) та виписка по рахунку № [NUMBER] за період з 08.06.2019 по 08.06.2019, у якій вказується, що 08.06.2019 на рахунок відповідача було здійснено зарахування у сумі 3 100,00 грн (а. с. 81-85). Таким чином, суд має можливість ідентифікувати операцію по перерахунку грошових коштів у розмірі 3 100,00 грн як таку, що відбулася на користь відповідача і саме [PERSON] отримав наведені кошти, що доводиться достатніми доказами. Щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором № 08.06.2019-100001630 від 08.06.2019 станом на 31.07.2025 суд вбачає, що відповідач не сплачував протягом строку, жодних платежів як для покриття основної суми кредиту, так і для покриття відсотків за користування ним. 2. 02.08.2021 у день укладення кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перерахувало грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн на банківський рахунок відповідача. Указані обставини підтверджуються довідкою про перерахування суми кредиту № 0763-3343 від 02.08.2021 (liqpay), сума - 2 000,00 грн, номер банківської карти [NUMBER] , платіж № 1723540027 ( а. с. 24) та інформаційним листом від АТ КБ «ПриватБанк» від 16.12.2025, у якому містяться дані про те, що 02.08.2021 грошові кошти у сумі 2 000,00 грн були перераховані на карту [NUMBER] (а. с. 81-85). Отже, суд уважає доведеною ту обставину, що відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 6 500 грн 22.10.2023 від позивача на підставі наведеного вище договору. Таким чином, суд має можливість ідентифікувати операцію по перерахунку грошових коштів у розмірі 2 000,00 грн як таку, що відбулася на користь відповідача і саме [PERSON] отримав наведені кошти, що доводиться достатніми доказами. Згідно з розрахунком заборгованості відповідач не сплачував протягом строку, жодних платежів як для покриття основної суми кредиту, так і для покриття відсотків за користування ним. Таким чином, на день подання позову до суду - 25.11.2025 заборгованість відповідача становила: 21 058,00 грн. 1. Проаналізувавши розрахунок заборгованості відповідача, наданий ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», суд дійшов такого висновку. 08.06.2019 відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3 100,00 грн. З 08.06.2019 по 21.06.2019 відповідачу нараховувалися відсотки у розмірі 62,00 грн у день, що загалом складає 868,00 грн (3 100 ? 28 % = 868 грн). Досліджуючи розрахунок заборгованості суд дійшов висновку, що відповідач до закінчення строку кредитування - 21.06.2019 жодних платежів не проводив. Таким чином, суд доходить переконання про те, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 100,00 грн є підставними. Щодо відсотків, нарахованих позивачем, то суд уважає за необхідне зазначити таке. Здійснивши перевірку розрахунку заборгованості суд встановив, що такий не суперечить умовам кредитного договору. Заборгованість за відсотками, яка сукупно складає 868,00 гривень слід зауважити, що суд шляхом проведення арифметичних розрахунків дійшов висновку, що сума, яку просить стягнути позивач як заборгованість за відсотками є підставною та справедливою. Зокрема: У період з 08.06.2019 до 21.06.2019 (14 днів) процентна ставка за користування кредитними коштами протягом всього строку 28 % - 868,00 грн, що у день становило 62,00 грн. Таким чином, 62 ? 14 днів = 868,00 грн. Виходячи із наведеного суд резюмує, що сукупна сума стягнення за відсотками складає 868,00 грн. Щодо стягнення з відповідача штрафу розмірі 1 550,00 грн суд уважає за необхідне зазначити таке. У п. 5.4. кредитного договору вказано, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2 %, починаючи від 2 % у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Отже, ЦК України передбачає право банку нараховувати неустойку (штраф, пеню) у разі порушення зобов`язання за кредитним договором. Тому позовні вимоги у цій частині є підставними. Враховуючи зазначене вище, позивач просить суд у цьому позові стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, а саме: 1) прострочену заборгованість за тілом кредиту - 3 100,00 грн; 2) прострочену заборгованість за нарахованими відсотками - 868,00 грн та штраф - 1 550,00 грн, що разом становить - 5 518,00 грн. 2. Проаналізувавши розрахунок заборгованості наданий ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», суд дійшов такого висновку. 22.10.2023 відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 2 000,00 грн. Проценти за користування кредитними коштами кредитор нараховував за період з 02.08.2021 до 28.05.2022, тобто у межах строку кредитного договору - 300 днів. З 02.08.2021 по 10.08.2021 (9 днів) відповідачу нараховувалися відсотки за зниженою процентною ставкою відповідно до п. 2.4. кредитного договору у розмірі 2 %, що становить 40,00 грн у день (2 000 ? 2 % = 40 грн). Таким чином, 40 ? 9 = 360,00 грн. Відповідно до п. 2.5. заявлений строк користування кредитом складає 9 календарних днів з дня отримання кредиту. Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладання цього договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою. З 11.08.2021 по 23.02.2022 (197 днів) відповідачу почали нараховуватися відсотки у розмірі 3 %, що становить 60,00 грн у день (2 000 ? 3 % = 60 грн). Отже, 60 ? 197 днів = 11 820,00 грн. Починаючи з 25.04.2022 по 28.05.2022 (34 дні) відповідачу знову почали нараховувалися відсотки за зниженою процентною ставкою у розмірі 2 %, що становить 40,00 грн у день. 40 ? 34 днів = 1360,00 грн. Досліджуючи розрахунок заборгованості суд дійшов висновку, що відповідач до закінчення строку кредитування - 28.05.2022 жодних платежів не проводив. Виходячи із наведеного суд резюмує, що сукупна сума стягнення за відсотками складає 13 540,00 грн (360 + 11 820 + 1360 = 13 540 грн). Крім того, суд бере до уваги, що позивач вважав за необхідне стягувати з відповідача заборгованість за відсотками не за повний період кредитування - 300 днів, а за частину - 240 днів. Зважаючи на засаду диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), суд уважає, що розрахунок заборгованості слід проводити за період, визначений позивачем - 240 днів. Таким чином, сума заборгованості за нарахованими процентами протягом строку кредитування, взятого до розрахунку позивачем - 300 днів становить 13 540 грн. Щодо належності права вимоги позивачу суд зважає на таке. 1. 26.12.2023 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» був укладений договір факторингу № 261223-10, у п. 2.1. якого визначено, що у порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту загальну ціну продажу у сумі, передбаченій п. 3.2. цього договору (938 540,00 грн), а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитним договором в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. З дати відступлення права вимоги, клієнт перестає бути стороною за кредитним договором, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за кредитним договором та набуває всіх прав за ним. Фактором у даному договорі виступив позивач. Згідно з п. 2.4. сторони домовились, що право вимоги за кредитним договором вважається відступним клієнтом факторові з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі переліку (додаток № 1). Відповідно до п. 2.6. цього договору клієнт зобов`язується після переходу до фактора прави вимоги повідомити у належній формі боржників, згідно переліку, про відступлення права вимоги факторові у строки та порядку передбаченому п. 6.3.1. цього договору. Відповідно до п. 6.2.3. клієнт зобов`язаний передати фактору документацію, що стосується виконання умов договору та засвідчує виникнення права вимоги, що передаються за договором, за письмовим запитом фактора, але не раніше підписання відповідного акту приймання-передачі переліку. На виконання п. 2.4. та п. 2.5. договору факторингу № 261223-10 від 26.12.2023, уклали акт-приймання передачі переліку № 1 до договору, відповідно до якого клієнт передав у паперовому вигляді, а також в електронному вигляді, шляхом направлення файлу захищеними каналами зв`язку, а фактор прийняв перелік № 1, права грошових вимог за якими відступаються згідно договору. Фактор цим підтверджує, що перелік № 1, який передається за цим актом, складено у повному обсязі з дотриманням умов договору та він містить всю інформацію, що вимагається договором. Цей акт є невід`ємною частиною договору. Відповідно до переліку № 1 (додаток № 2) боржників права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 08.06.2019-100001630 від 08.06.2019 були переуступлені. Позивач надав низку доказів на підтвердження укладення договору факторингу і належного передання права вимоги до [PERSON] від ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до нього. Це, зокрема, договір факторингу № 261223-10 від 26.12.2023, акт приймання-передачі переліку № 1 до договору факторингу № 261223-10 від 26.12.2023 (додаток № 1), перелік № 1 від 26.12.2023 (додаток № 2), платіжна інструкція про проведення оплати позивачем як фактором на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» за договором. Отже, факт передання права вимоги до [PERSON] до позивача суд уважає також доведеним. Відповідно до розділу 1 договору факторингу право вимоги - існуюче (наявне) та майбутнє право грошової вимоги виконання зобов`язання боржником за кредитним договором, відступлення права вимоги за яким є предметом цього договору. Кредитний договір № 08.06.2019-100001630 був укладений 08.06.2019 на строк 14 днів. Отже, строк кредитування закінчився 21.06.2019. Суд доходить переконання, що на день розгляду справи позивачу підставно належить право вимоги до відповідача, яке ґрунтується на кредитному договорі № 08.06.2019-100001630 від 08.06.2019 укладеному з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] . 2. 07.08.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» був укладений договір факторингу № УКФ-070824-1, у п. 2.1. якого визначено, що первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим договором. Фактором у даному договорі виступив позивач. У п. 3.1.3. вказується, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників у формі наведеної у додатку № 1 до цього договору. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з п. 6.1. первісний кредитор надає новому кредитору усю наявну документацію щодо прав вимоги у строки/терміни, визначені в п. 4.1.6. цього договору та п. 6.4. передання документації здійснюється за актом приймання-передачі, який складається сторонами за формою згідно додатком № 2. Відповідно до п. 3.3. первісний кредитор протягом 10 робочих днів з моменту підписання відповідного реєстру боржників (відступлення права вимоги), надсилає боржникам повідомлення про відступлення новому кредитору прав вимоги наступними засобами зв`язку: електронною поштою та/або смс-повідомлення. На виконання п. 6.2. договору факторингу № УКФ-070824-1 від 07.08.2024 укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв документацію, у вигляді реєстру боржників № 1 до договору факторингу № УКФ-070824-1 від 07.08.2024. Відповідно до реєстру боржників № 1 право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 0763-3343 від 02.08.2021 також було переуступлене. Позивач надав низку доказів на підтвердження укладення договору факторингу і належного передання права вимоги до [PERSON] від ТОВ «ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до нього. Це, зокрема, договір факторингу № УКФ-070824-1 від 07.08.2024, реєстр боржників № 1, у якому є відомості щодо відповідача та його боргу, платіжна інструкція про проведення оплати позивачем як фактором на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за договором. Отже, факт передання права вимоги до [PERSON] до позивача суд уважає також доведеним. Відповідно до розділу 1 договору факторингу права вимоги - права грошової вимоги (боргових зобов`язань) первісного кредитора за кредитними договорами до боржників щодо погашення заборгованостей, які виникли на підставі укладених між первісним кредитором та боржниками договорів, у тому числі і за договорами забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами та підтверджуються документацією, а також інші права вимоги за кредитними договорами. Договір про відкриття кредитної лінії № 0763-3343 був укладений 02.08.2021 на строк 300 днів. Отже, строк кредитування закінчився 28.05.2022. Суд доходить переконання, що на день розгляду справи позивачу підставно належить право вимоги до відповідача., яке ґрунтується на договорі № 0763-3343 про відкриття кредитної лінії, укладеному 02.08.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] . Суд уважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності підтверджують обставини, на які він покликається, у частині надання кредитних коштів та невиконання зобов`язань за договорами відповідачем. А також суд вбачає за доведену ту обставину, що право вимоги належить позивачу відповідно до договору факторингу № 261223-10 від 26.12.2023 та договору факторингу № УКФ-070824-1 від 07.08.2024. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підстави заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь заборгованість сукупно у розмірі 21 058,00 грн у зв`язку із порушенням зобов`язань за описаними вище кредитними договорами. За статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. У статті 14 зазначеного Закону виснувано: договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що [PERSON] 08.06.2019 уклав кредитний договір № 08.06.2019-100001630 з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», права вимоги за яким у подальшому стали предметом договору факторингу № 261223-10 від 23.12.2023, укладеного між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» і позивачем - ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та 02.08.2021 уклав договір № 0763-3343 з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», права вимоги за яким у подальшому стали предметом договору факторингу № УКФ-070824-1 від 07.08.2024, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і позивачем - ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР». За умовами кредитних договорів відповідачу надавалися кредитні кошти, які він зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними у порядку, визначеному договорами. Суд вбачає, що відповідач не намагався сплачувати заборгованість протягом строку кредитування, як для покриття основної суми кредитів, так і для покриття відсотків за користування ними. Однак отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ні ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», ні ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ні ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» не були повернуті. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.03.2021 року у справі №906/1174/18 (провадження №12-1гс21, п. 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Договір відступлення прав вимоги є ідентичним за правовою природою до договору факторингу. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку ні первісним кредиторам, ні позивачу не повернуті, позицію відповідачки, яка жодних аргументів чи доказів для доведення протилежного не надала, а також вимоги ч. 1 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає, що право позивача на повернення заборгованості по тілу кредиту, нарахованих відсотках та комісії підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 08.06.2019-100001630 від 08.06.2019, укладеним із ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та договором № 0763-3343 про відкриття кредитної лінії від 02.08.2021, укладеним із ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Щодо стягнення з відповідача штрафу розмірі 1 550,00 грн суд уважає за необхідне зазначити таке. У п. 5.4. кредитного договору вказано, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2 %, починаючи від 2 % у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Отже, ЦК України передбачає право банку нараховувати неустойку (штраф, пеню) у разі порушення зобов`язання за кредитним договором. Тому позовні вимоги у цій частині є підставними. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи щодо стягнення з нього грошових коштів за зобов`язаннями відповідно до умов кредитних договорів, заяв по суті справи, інших клопотань, доказів на підтвердження протилежних обставин не подавав, проти позову не заперечував та заяв щодо застосування строків позовної давності тощо не надавав. Суд вважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності достатні та підтверджують обставини, на які він покликається у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, за комісією та відсотками. Загалом суд також бере до уваги позицію відповідача, який заяви по суті справи до суду не надавав, жодні обставини, викладені позивачем, не заперечував, свої аргументи не наводив, у судові засідання не з`являвся. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов висновку, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитними договорами та вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» сукупно заборгованості у розмірі 21 058,00 грн, з яких: 5 100,00 грн - загальне тіло кредиту, 14 408,00 грн - загальна заборгованість за відсотками, 1 550,00 грн - штраф. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідачки; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з позовними вимогами ціна позову у справі становить 21 058,00 грн. Позовні вимоги задоволено повністю. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Суд наголошує, що відповідач не заперечував проти стягнення судових витрат з нього на користь позивача, не оспорював їх розмір тощо. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитними договорами та вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» сукупно заборгованості 21 058,00 грн. Судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача складає: 2 422,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved