Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

У серпні 2025 року позивач, [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Комаха Т.С., звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якому просила: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 06 липня 2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 8 968.24 грн. з яких судовий збір 968,24 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що [PERSON] з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 липня 2019 року, шлюб зареєстрований Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на спільне життя однією сім`єю. Позивач та відповідач мають розбіжності щодо вирішення життєвих питань. Причиною розпаду сім`ї є різні погляди на ведення спільного господарства, права та обов`язки подружжя в шлюбі. В зв`язку з цим відсутні нормальні сімейні стосунки, взаємоповага один до одного. Фактичні шлюбні відносини припинилися у 2022 році. Позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 15 січня 2020 року, актовий запис № 85. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, тому вони перестали проживати разом. Після припинення спільного проживання донька проживає з позивачем у місті Кропивницький. У 2022 році (після повномасштабного вторгнення РФ) позивач разом з малолітньою дитиною переїхала до матері у м. Кропивницький. З 2022 року донька з проживає з позивачем, знаходиться на повному її утриманні, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини. На утримання дитини позивач бажає стягувати з відповідача аліменти. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення сторін, що і спонукало позивача звернутись до суду. Як відомо позивачу аліменти відповідач нікому не платить, інших дітей немає. Згідно додаткової угоди № 1 вартість гонорару по даній справі складає фіксовану суму 8000 гривень. На час подання позову позивачем понесено витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн., що підтверджується квитанцією (платіжна інструкція від 15 серпня 2025 р.). Орієнтовний перелік судових витрат, які позивач має понести під час розгляду справи, становить: судовий збір 968,24 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8000 гривень. 26 вересня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24 листопада 2025 року від представника відповідача, адвоката Пропадущого А.В. надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що між сторонами відсутній спір щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів, а отже в цій частині відсутнє порушене право позивача, яке підлягає судовому захисту. Позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довів, що його права порушені, а відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України до суду особа має право звернутися, якщо її права порушені, невизнані або оспорюються. Жодну із цих дій відповідач не вчиняв. Враховуючи незначну складність даної категорії справи, вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. є необґрунтованими та значно завищеними, непропорційним до предмета позову. Вказано, що даний спір виник між сторонами у зв`язку з розірванням шлюбу та стягненням аліментів, дана категорія справ для кваліфікованого юриста не становить значної складності, виходячи з наявною великою кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. У орієнтованому розрахунку судових витрат представник зазначає : 8000 грн. без надання будь-яких пояснень в обґрунтування даної суми. З огляду на те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, стягнення адвокатських витрат у розмірі 8000 грн. у справі про розірвання шлюбу та стягнення аліментів не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості. Просив відмовити у задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача надала у судове засідання заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Суд, матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 липня 2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 441. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 15 січня 2020 року, актовий запис № 85. Відповідно до позовної заяви сторони з 2022 року спільне господарство не ведуть, між позивачем та відповідачем зникли взаєморозуміння і повага, почали часто виникати сварки, подальше їх сумісне проживання неможливе. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. У ч. 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 22 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Щодо вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України); розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до положень ч.3, ч.4, ч.5, ч.6 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Відповідач відповідно до поданої заяви не визнав заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи надані стороною позивача докази, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати пов`язані із наданням правничої допомоги у розмірі 2 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved