Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Споживчий центр (далі ТОВ Споживчий центр) 23 липня 2025 року через систему Електронний суд звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 30.12.2024-100000979 від 30 грудня 2024 року у розмірі 8790,00 грн. посилаючись на те, що 30 грудня 2024 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір (оферти) № 30.12.2024-100000979, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн. строком на 140 днів. ТОВ Споживчий центр свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 8790,08 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3791,80 грн., за процентами в розмірі 3199,68 грн. та неустойка у розмірі 1798,60 грн.. Просив також стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; у позові просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання декілька разів не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву суду не надала. Зі згоди представника позивача суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. З матеріалів справи судом встановлено, що 30 грудня 2024 року між ТОВ Споживчий центр та відповідачем укладений кредитний договір №30.12.2024-100000979 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією пропозиції укладення кредитного договору (а.с.15-18), копією заявки на укладення кредитного договору від 30 грудня 2024 року (а.с.18-19), підтвердженням укладання кредитного договору (а.с.19), інформаційним повідомленням позичальника (а.с.20 на зв. - 21) які підписані одноразовим ідентифікатором Е975 відповідно до коду з смс, яке було відправлене на мобільний телефон відповідача. Умовами договору передбачено, що ТОВ "Споживчий центр" надає відповідачу кредитні кошти в сумі 4000,00 грн. строком на 140 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 18 травня 2025 року (п.2-4 договору); процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,0% за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, розмір процентної ставки може бути збільшений в односторонньому порядку (п.6 договору); комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% кредиту та становить 800,00 грн., розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту (п.7 договору); неустойка у розмірі 40,00 грн. нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п.15 договору). У договорі зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів за договором: 4441-11ХХ-ХХХХ-7976. На виконання умов договору від 30 грудня 2024 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 4000,00 грн. шляхом перерахунку на його картку [NUMBER] за допомогою сервісу онлайн платежів iPay.ua, номер транзакції в системі iPay.ua 610654745, що підтверджено довідкою ТОВ Універсальні платіжні рішення (а.с.29) та карткою субконто Контрагенти (а.с.39-48). Відповідач не у повному обсязі виконав умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої визначений позивачем станом на 18 травня 2025 року у сумі 8790,08 грн., з яких 3791,80 грн. основний борг, 3199,68 грн. проценти та 1798,60 грн. - неустойка (а.с.27). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050, 1048, 625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обов`язок позичальника повернути позикодавцеві, крім позики, проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Згідно з ч.6 ст.11 вказаного Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Частиною 13 ст.11 вказаного Закону встановлено, що електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір між ТОВ Споживчий центр та відповідачем, у тому числі заявку на укладення кредитного договору від 30 грудня 2024 року та пропозицію укладення кредитного договору підписано шляхом накладення електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на належний відповідачеві фінансовий номер телефону, та за допомогою аналогу власноручного підпису, що відповідає вказаним вимогам законодавства. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк. Прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ Споживчий центр виконало належним чином, надавши відповідачу кредиті кошти в сумі 4000,00 грн.. Однак відповідач не у повному обсязі виконав умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів та процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача та розрахунків заборгованості, які відповідають умовам договору та вимогам законодавства. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Споживчий центр" щодо стягнення суми заборгованості за тілом кредиту, а також нарахованих і несплачених відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У частині визначення суми процентів, які підлягають стягненню з відповідача, суд зазначає, що з наданої позивачем картки субконто Контрагенти щодо наданого відповідачу кредиту вбачається, що платежі, які вносились відповідачем на погашення заборгованості за кредитом та відсотками, частково зараховані банком на погашення штрафів у розмірі 201,40 грн., що не мало правових підстав, а тому сума заборгованості відповідача за процентами підлягає зменшенню на вказану суму (3199,68 грн. 201,40 грн. = 2998,28 грн.) Щодо вимоги про стягнення неустойки суд зазначає таке. Відповідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки. За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Відповідно до п.15 заявки позичальника до кредитного договору № № 31.12.2024-100000979 від 30.12.2024 (кредитної лінії) сторони погодили, що неустойка становить 40,00 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Звертаючись до суду із позовом, ТОВ "Споживчий центр" просило стягнути із відповідача, зокрема, неустойку, у розмірі 1798,60 грн. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Таким чином, підстави для стягнення з відповідача неустойки, розрахованої за кредитним договором, укладеним у 2024 році (під час дії воєнного стану), відсутні. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1871,23 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial