Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-22 00:00:00

Від ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" через "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 30 750 грн 08 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп., а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.12.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладений договір № 3946668, за умовами якого останній отримав 10 000 грн 00 коп., зі встановленою процентною ставкою - 1,25 % від фактичного залишку кредиту розмір яких становить 3 750 грн 00 коп. та стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом - 5,0% від фактичного залишку кредиту. Кредитний договір укладено в електронній формі в порядку визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Крім того, 29.09.2021 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" та [PERSON] укладений договір № 85419, за умовами якого останній отримав 20 000 грн 00 коп., проценти за користування першим траншем кредиту нараховується за ставкою 210,00 % річних. Кредитний договір укладено в електронній формі в порядку визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Кредитори свої зобов`язання за договорами укладеними з [PERSON] виконали в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в порядку та на умовах передбачених договорами . 26.07.2024 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3946668. 28.01.2025 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" було укладено договір № 28012025 відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" відступило на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 85419. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за укладеними договорами належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за договорами: - за кредитним договором № 3946668 від 18.12.2021 у розмірі 14 690 грн 66 коп., яка складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7 678 грн 00 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 5 912 грн 66 коп., заборгованість за комісіями - 1 100 грн 00 коп.; - за кредитним договором № 85419 від 29.09.2021 у розмірі 16 059 грн 42 коп., яка складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 15 270 грн 10 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 598 грн 32 коп., заборгованість за комісіями - 200 грн 00 коп. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника, становить 30 750 грн 08 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 22 948 грн 10 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 6 501 грн 98 коп.; заборгованість за комісіями - 1 300 грн 00 коп. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.11.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 04.12.2025. 04.12.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 23.01.2026. 23.01.2026 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Сердійчук Я. Я. у позовній заяві просила провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого представник позивача не заперечував і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій договору про споживчий кредит № 3946668 від 18.12.2021 (індивідуальна частина), графіку платежів за договором про споживчий кредит № 3946668 від 18.12.2021, паспортом споживчого кредиту № 3946668, анкети-заяви на кредит № 3946668 від 18.12.2021, довідкою про ідентифікацію, квитанцією № 19а5а9fb-1ad-4e08-8adc-9dac50fed2dc_637754270864293345, Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "МІЛОАН" в редакції що діє з 17.12.2021, паспортом громадянина України підтверджується, що 18.12.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 3946668, за умовами якого останній отримав 10 000 грн 00 коп., на строк 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,25 % річних, що становлять 3 750 грн 00 коп. та комісії в розмірі 1 100 грн 00 коп., що нараховується та сплачується одноразово в день укладення договору за ставкою 11,00 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 14 850 грн 00 коп. (а. с. 9-23, 48, 49). Право вимоги ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за договором про споживчий кредит № 3946668 від 18.12.2021 підтверджується: договором факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, укладеного між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", формою реєстру боржників в електронному вигляді від 26.07.2024, формою акту приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, формою реєстру боржників для друку, формою акту приймання-передачі реєстру боржників для друку, формою реєстру платежів, формою акту приймання-передачі документації боржників, формою акту про повернення права вимоги, платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 448090005 від 26.07.2024, актом приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, реєстром боржників для друку до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 (а. с. 57-73). Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення до договору № 3946668 від 18.12.2021, розрахунку заборгованості за договором № 3946668 від 18.12.2021 наданої позивачем, за відповідачем [PERSON] , станом на 08.10.2025 мається заборгованість у розмірі 14 690 грн 66 коп., яка складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7 678 грн 00 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 5 912 грн 66 коп., заборгованість за комісіями - 1 100 грн 00 коп. (а. с. 24, 25, 55). Даними копій договору про споживчий кредит № 85419 від 29.09.2021 (індивідуальна частина), таблиці платежів за першим траншем кредитного договору № 85419 від 29.09.2021, паспортом споживчого кредиту, заявою на видачу кредиту № 100314877 від 29.09.2021, Правил надання грошових коштів у позику, утому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" (нова редакція діє з 14.07.2021), договором про споживчий кредит (публічна частина) редакція діє з 14.07.2021, паспортом громадянина України, платіжним дорученням № CRD_339885 від 29.09.2021, підтверджується, що 29.09.2021 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 85419, за умовами якого останній отримав 20 000 грн 00 коп., на строк 364 днів, процентна ставка відсотків річних становить 210,00 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 49 100 грн 04 коп. Також, Договір та його складові містять електронний підпис [PERSON] в якості позичальника (а. с. 26-51). Право вимоги ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за договором про споживчий кредит № 85419 від 29.09.2021 підтверджується: договором факторингу № 28012025 від 28.01.2025, укладеного між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", формою реєстру боржників для друку, формою реєстру боржників в електронному вигляді, формою акту приймання-передачі реєстру боржників для друку, формою акту приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, формою акту повернення права вимоги, формою акту приймання-передачі документації, платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 0491640000 від 28.01.2025, актом приймання-передачі реєстру боржників для друку від 28.01.2025 до договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025, актом приймання передачі реєстру боржників в електронному вигляді від 28.01.2025 до договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025, реєстру боржників для друку до договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 (а. с. 74-89). Згідно картки обліку виконання договору № 85419, розрахунку заборгованості за кредитним договором № 85419 від 29.09.2021, наданих позивачем, станом на 08.102025 за відповідачем [PERSON] мається заборгованість у розмірі у розмірі 16 059 грн 42 коп., яка складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 15 270 грн 10 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 589 грн 32 коп., заборгованість за комісією - 200 грн 00 коп. (а. с. 52, 53, 56). Отже, ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості за договорами: № 3946668 від 18.12.2021, № 85419 від 29.09.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням: 18.12.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] договору № 3946668; 29.09.2021 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" та [PERSON] договору № 85419; та подальшим укладенням укладення договорів факторингу/відступлення права вимоги у результаті чого ТОВ"ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" набуло право вимоги до [PERSON] за договорами № 3946668 від 18.12.2021, № 85419 від 29.09.2021, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цими договорами. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії, суд зазначає наступне. Згідно пункту 1.5.1 розділу 1 Договору про споживчий кредит № 3946668 від 18.12.2021, встановлено, що комісія за надання кредиту: 1 100 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 11.00 одноразово (а. с. 9-13). Згідно пункту 2.4 розділу 2 Договору про споживчий кредит № 85419 від 29.09.2021, встановлено, що комісія за надання кредиту: 200 грн 00 коп., яка нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 1 грн 00 коп. від суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника, або за рахунок кредиту (а. с. 26, 27). Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Пунктом 1.5.1 розділу 1 Договору про споживчий кредит № 3433140 від 22.10.2021 та пунктом 2.5 розділу 2 Договору про споживчий кредит № 86471 від 12.10.2021, встановлено комісію у розмірі 1 160 грн 00 коп. та 1 333 грн 50 коп., відповідно, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже ці положення договору є нікчемними. Враховуючи, що вимагається до стягнення: 1 100 грн 00 коп. - заборгованості за комісією за договором № 3946668 від 18.12.2021 та 200 грн 00 коп. за договором про № 85419 від 29.09.2021, щодо яких встановлено нікчемність, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" в частині стягнення заборгованості за комісією. За таких обставин, позовна заява ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" про стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача належить стягнути: - за договором про споживчий кредит № 3946668 від 18.12.2021 у розмірі 13 590 грн 66 коп., з яких: 7 678 грн 00 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту; 5 912 грн 66 коп. - заборгованість за відсотками. - за договором про споживчий кредит № 85419 від 29.09.2021 у розмірі 15 859 грн 42 коп., з яких: 15 270 грн 10 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту; 589 грн 32 коп. - заборгованість за відсотками. У задоволенні решти позову належить відмовити. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024; заявки на надання юридичної допомоги; акт по надання юридичної допомоги; прайс-листа АО "Лігал Ассістанс"; заявки на надання юридичної допомоги № 705 від 01.09.2025; витягу з Акту № 19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 (а. с. 96-102). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial