Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог У грудні 2025 року представник заявника звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, а саме просить встановити юридичний факт, що свідоцтво про право власності на житловий будинок від 17.05.1994, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] видане виконкомом Тур`янською сільською ради, на підставі рішення виконкому Тур`янською сільською ради народних депутатів від 16.03.1994 №17, та зареєстроване Сумським обласним об`єднанням бюро технічної інвентаризації (записане в реєстрову книгу №1, за реєстровим №167, сторінка 167, 18.05.1994), дійсно належить [PERSON] . Заяву представник заявника мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17.05.1994 заявниці належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , без вулиці. Свідоцтво було видане Туринською сільською радою Краснопільського району Сумської області, яка на даний час не існує. На теперішній час село Мар`їне відноситься до Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області. До теперішнього часу заявниця не звертала уваги, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок невірно написано її по батькові, як то [PERSON] замість вірного [PERSON] , що не співпадає з паспортними даними. На теперішній час заявниця бажає зареєструвати житловий будинок в реєстрі речового права, який існує з 2013 року. Дана описка в правоустановчому документі унеможливлює можливість на реєстрацію права власності та подальше розпорядження нерухомим майном, до того ж в умовах збройної агресії російської федерації, є вірогідність пошкодження будинку, або повна його руйнація. При цьому компенсація державою пошкоджень відбувається за умови реєстрації в реєстрі речового права, який існує з 2013 року.В реєстрі речового права, який існує з 2013 року право власності не зареєстровано. В зв`язку з чим заявниця вимушена звернутися до суду. Рух справи 22 грудня 2025 рокуУхвалою суду прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 591/14303/25 у порядку окремого провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27 січня 2026 року. У судове засідання сторони не прибули. Від представника заявника та представника заінтересованої особи надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник заявника заявлені вимоги заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підтримує у повному обсязі. Інших заяв чи клопотань від учасників справи до суду не надходило. Згідно положень частини третьої статті 211 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з наявними повідомленнями про дату, час та місце судового засідання, та з урахуванням клопотання заявника щодо розгляду справи за її відсутності, судом вирішено провести розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку відсутності всіх учасників справи. Фактичні обставини справи Факт того, що свідоцтво про право власності на житловий оудинок та сам житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить заявнику підтверджується обставинами та доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до копії паспорту, серії [NUMBER] та копії картки фізичної особи - платника податків, ПІБ заявника зазначено вірно [PERSON] . Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок, реєстраційний номер 167 від 30.09.1988 де вірно вказано по батькові [PERSON] , та батько [PERSON] . Також факт належності правовстановлюючого документу підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯК №586256 під кадастровим номером 5922387000:02:001:0020 площею 0.0534 га., цільовим використанням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою вище вказаного будинку та на якій він розташований; Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯК №586255, піл кадастровим номером 5922387000:02:001:00201 площею 0.3262 га., цільовим використанням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою, вище вказаного будинку. Рішенням Виконавчого комітету Тур`янської сільської ради народних депутатів Краснопільського району Сумської області від 16.03.1994, № 17, відповідно до якого заявника визнано головою колгоспного двору, на вище вказаний будинок, замість батька [PERSON] , де невірно вказано його ім`я. Згідно Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] батька [PERSON] , де також невірно вказано ім`я [PERSON] замість вірного [PERSON] . Також факт належності правовстановлюючого документу підтверджується реєстрацією в будинку з 1978 року. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до статті 1 ЦПК України, зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частина друга статті 293 ЦПК України). Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа може подавати, зокрема, особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. У цій справі предметом розгляду заяви такої набуття заявником речових прав на нерухоме майно. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу про право власності на житловий будинок. Свідоцтво про право власності на житло є правовстановлюючим документом в Україні, що підтверджує виникнення права власності до впровадження сучасного Державного реєстру прав (до 2013 року). За змістом п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявники не мають іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Факт, що підлягає встановленню, повинен мати юридичне значення, тобто від нього має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заявник зазначає, що встановлення факту необхідно для врегулювання цивільно правових відносин з нерухомістю. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами с будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами стст.77-78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відтак, враховуючи наведені заявником у заяві доводи щодо зазначеного не викликають у суду будь-яких сумнівів. Аналіз перевірених і оцінених доказів переконує суд, що [PERSON] на підтвердження ЗАЯВИ про встановлення факту належності правовстановлюючого документу надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення належності їй на праві власності СВІДОЦТВА про право власності на житловий будинок, яке є правовстановлюючим. Суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити належність їй правовстановлюючого документу такого. Згідно із Законом, встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу на житловий будинок дає змогу заявнику довести належність цього документу їй. Розподіл судових витрат Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved