Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за кредитним договором № 5660060 від 21.03.2023 року в розмірі 20 950 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказують на те, що 21.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено кредитний договір № 5660060. На підставі вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5 000,00 грн з встановленням комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. 26.07.2023 року ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, на підставі якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Внаслідок порушення [PERSON] умов кредитного договору № 5660060 від 21.03.2023 року та неповернення кредитних коштів у встановлені договором строки станом на момент подання позовної заяви заборгованість відповідача за договором становить 20 950,00 грн. З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути з [PERSON] вищевказаний розмір заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 15.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі і витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про надходження на рахунок [PERSON] коштів у розмірі 5 000,00 грн у період з 21.03.2023 року до 26.03.2023 року. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не з`явився в судове засідання, проте разом з позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] подала заяву, в якій погоджується з обставинами, викладеними у позовній заяві, просить зменшити витрати на професійну правничу допомогу, а справу розглянути за її відсутності. Суд встановив такі обставини. 21.03.2023 року на підставі анкети-заяви на кредит № 5660060 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (F13046) укладено договір про споживчий кредит № 5660060 (далі - договір) в електронній формі, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 5 000,00 грн, шляхом безготівкового переказу коштів на рахунок з використанням карти 414949*06, на загальний строк 105 днів з 21.03.2023 року, який складається з пільгового та поточного періоду (п. п. 1.2, 1.3, 2.1, 6.1, 6.2 договору). На підтвердження ідентифікації відповідача та визначення йому одноразового ідентифікатора (F13046) позивачем долучено відповідну довідку про ідентифікацію, видану ТОВ «Мілоан» від 10.09.2025 року. Відповідно до п. п. 1.3.1 та 1.3.2 кредитного договору сторонами договору визначено, що пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 05.04.2023 року (рекомендована дата платежу), а поточний період 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 04.07.2023 року (дата остаточного погашення заборгованості). Сторони договору погодили плату за кредит (п. 2.2 договору), зокрема позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. п. 1.5.1 1.5.3 договору. Згідно з п. п. 1.5.2, 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, а проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Як відомо зі змісту п. 1.5 договору, його сторони, серед іншого, визначили загальні витрати позичальника за пільговий період 2 450,00 грн, а також загальні витрати позичальника за весь строк кредитування 15 950,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 7 450,00 грн, за весь строк кредитування 20 950,00 грн. За умовами договору відповідач зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п. 1.1 договору). Водночас сторони договору погодили, що кредитодавець, серед іншого, має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника (п. 3.2.6 договору). Сторони також погодили, що цей договір (з додатками № 1, № 2 та Правилами) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовленні, з моменту отримання кредиту. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7.1 договору). На підтвердження укладення між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] вищевказаного кредитного договору до позовної заяви долучено анкету-заяву на кредит № 5660060 від 21.03.2023 року, в якій відображено хронологію (процес) оформлення та розгляду заяви № 5660060. Також до позовної заяви долучено графік платежів за договором (додаток № 1 до договору), паспорт споживчого кредиту (додаток № 2 до договору) і відомість про щоденні нарахування та погашення. Як видно зі змісту платіжного доручення № 96259742 від 21.03.2023 року ТОВ «Мілоан» 21.03.2023 року на виконання умов договору № 5660060 перерахувало [PERSON] на банківську картку № [NUMBER] *06 (код банку 14360570) грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. 26.07.2023 року між ТОВ «Мілоан» (кредитор, первісний кредитор) і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 101-МЛ, за умовами п. 1.1 якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Згідно з п. 6.2.3 договору № 101-МЛ від 26.07.2023 року оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акта приймання-передачі реєстру боржників (додаток № 2) відповідно до п. 8.3.2 договору. Як відомо зі змісту витягу від 10.09.2025 року з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023 року та акта приймання-передачі реєстру боржників від 26.07.2023 року до договору відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023 року, ТОВ «Мілоан» відступило позивачу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 5660060 від 21.03.2023 року на загальну суму 20 950 грн. Згідно з випискою з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 5660060 від 21.03.2023 року загальний розмір заборгованості [PERSON] за вищевказаним кредитним договором станом на 12.11.2025 року становив 20 950 грн, з яких: 5000,00 грн тіло кредиту, 15 000,00 грн проценти, 950,00 грн комісія за кредит. На підтвердження того, що відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості позивачем надано копію відповідного листа ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» № 22906019/2635 від 04.11.2025 року. Згідно з відповіддю Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251217/34101-БТ від 19.12.2025 року на ім`я [PERSON] у банку емітовано карту № [NUMBER] . Окрім того, 21.03.2023 року на цей картковий рахунок здійснено зарахування коштів у розмірі 5 000,00 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що 21.03.2023 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір № 5660060, право вимоги за яким надалі перейшло до позивача. За умовами вказаного кредитного договору відповідачу було перераховано на його банківську картку кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн. Отримавши вказані кошти, [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 20 950,00 грн. Оскільки доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором суду не надано, а розмір заборгованості [PERSON] підтверджується наданим позивачем розрахунком, який відповідачем не спростований, з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 5660060 від 21.03.2023 року в розмірі 20 950,00 грн, з яких 5 000,00 грн тіло кредиту, 15 000,00 грн проценти, 950,00 грн комісія за кредит. Щодо судових витрат позивача суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до п. п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Встановлено, що 01.07.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі клієнт) і адвокатське об`єднання «Апологет», в особі адвоката, керуючого Усенка М. І. (далі виконавець) уклали договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107, відповідно до п. 1.1 якого клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форм власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта. Відповідно до п. 2.3 вказаного договору вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8 000,00 грн. Згідно з актом наданих послуг правової (правничої) допомоги № Д/9487 від 12.11.2025 року адвокатське об`єднання «Апологет», в особі адвоката Усенка М. І. надало, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало послуги згідно з договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № 5660060 від 21.03.2023 року загальною вартістю 8 000,00 грн. Детальний опис наданих послуг від 24.07.2025 року до акту № Д/9487 від 12.11.2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року додано позивачем до позовної заяви. Відповідач подала до суду заяву, в якій просила зменшити витрати на професійну правничу допомогу як завищені, необґрунтовані і такі, що не відповідають складності справи. Суд враховує, що вказана справа належить до категорії малозначних, обсяг документів, доданих до позовної заяви, є незначним, судова практика у справах цієї категорії є сталою і не потребувала значного часу для аналізу законодавства. З огляду на вищевикладене, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, суд враховує характер спірних правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, процесуальні дії сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розгляд справи без участі представника позивача, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн, з відмовою в іншій частині, оскільки саме такий розмір суд вважає обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У силу вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 2 422,40 грн сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved