Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

08 квітня 2025 року адвокат Корець С.В., який є представником позивача [PERSON] , звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім» (далі ТОВ «Очаківський райагрохім»). Позовні вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що батьку позивача [PERSON] на праві приватної власності належали земельні ділянки, відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯА № 068089 та серії ЯА № 068090 від 15 серпня 2005 року, що розташовані в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме земельні ділянки площею 3,19 га кадастровий номер 4825182800:02:000:0496 та площею 0,88 га кадастровий номер 4825182800:03:000:0394. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. За життя, між батьком позивача [PERSON] та ВАТ «Очаківський райагрохім» були укладені договори оренди землі вказаних земельних ділянок строком на 20 років, які зареєстровані в Очаківському реєстраційному окрузі про що у Державному реєстрі земель вчинені записи від 28 лютого 2012 року за № 4825100040001986 та за № 4825100040001985. Позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом померлого, отримав у спадщину вказані земельні ділянки, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом серії та номер 1-105 та 1-106 від 06 березня 2025 року та витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 416647122 та № 416652023 від 06 березня 2025 року. Згідно з п. 1 договорів оренди землі орендодавець надав, а орендар прийняв в стокове платне користування вказані вище земельні ділянки. Пунктами 8, 9, 10 та 13 договорів оренди було передбачено, що річна орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється в розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки, обчислення її розміру здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації грошової оцінки землі та індексів інфляції внаслідок прояву інфляційних процесів грошової одиниці відповідно до чинного законодавства, вона вноситься один раз на рік в термін не пізніше 31 грудня кожного року та у разі невнесенні орендарем орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,3 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення. Посилаючись на те, що починаючи з 2018 року і по теперішній час відповідачем не сплачено орендну плату за вказаними вище договорами оренди землі, укладеними між батьком позивача [PERSON] та відповідачем, що є порушенням їх умов, представник позивача просив, відповідно до п. 35 договорів оренди, розірвати договори оренди земельної ділянки площею 3,1899 га з кадастровим номером 4825182800:02:000:0496 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої в межах території Парутинськоi сільської ради Очаківського району Миколаївської області, укладений між [PERSON] та ВАТ «Очаківський райагрохім», зареєстрований у відділі Держкомзему в Очаківському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 лютого 2012 року за № 4825100040001986 та земельної ділянки площею 0,8819 га з кадастровим номером 4825182800:03:000:0394 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, укладений між [PERSON] та ВАТ «Очаківський райагрохім», зареєстрований у відділі Держкомзему в Очаківського району про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 лютого 2012 року за № 4825100040001985; застосувати наслідки розірвання договорів оренди землі, шляхом зобов`язання відповідача повернути позивачу вказані земельні ділянки та крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати за період з 2018 року по 2025 рік в загальному розмірі 57537 грн. 12 коп., з яких: 18909 грн. 84 коп. заборгованість з орендної плати по земельній ділянці з кадастровим номером 4825182800:02:000:0496; 8551 грн. 28 коп. заборгованість з орендної плати по земельній ділянці кадастровий номер 4825182800:03:000:0394; 30076 грн. загальна заборгованість по пені та покласти на відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи. Ухвалою від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 23 червня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від відповідача ТОВ «Очаківський райагрохім» Лавріненко А.А. надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій відповідач посилаючись на вимоги ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, просила відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення орендної плати та пені у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду (а.с. 41). 24 червня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від відповідача ТОВ «Очаківський райагрохім» Лавріненко А.А. надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просила у задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити. Клопотань щодо продовження строку подання відзиву відповідач не надавала. Ухвалами від 18 серпня 2025 року відзив на позовну заяву відповідача ТОВ «Очаківський райагрохім» Лавріненко А.А. залишено без розгляду, а також було витребувано в ГУ ДПС у Миколаївській області інформацію про отримані доходи [PERSON] за період з 01 січня 2018 року по 19 березня 2024 року та [PERSON] за період з 01 січня 2018 року по 18 серпня 2025 року, яку було 08 вересня 2025 року виконано. 13 листопада 2025 року представником позивача до суду надано заяву про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат пов`язаних з наданням йому професійної правничої допомоги в розмірі 10000 грн. та витрат зі сплати судового збору. Учасники справи, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] адвокат Корець С.В. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, в якій крім того, зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, судові витрати пов`язані з розглядом справи, в тому числі і пов`язані з наданням правничої допомоги у справі просив покласти на відповідача. Відповідач ТОВ «Очаківський райагрохім» про причини неявки свого представника суд не повідомив. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 068089 та серії ЯА № 068090 від 15 серпня 2005 року на праві власності належали земельні ділянки площею 3,19 га кадастровий номер 4825182800:02:000:0496 та 0,88 га кадастровий номер 4825182800:03:000:0394, що розташовані в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9-10). Як вбачається з договорів оренди землі, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Очаківському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи за № 4825100040001986 та за № 4825100040001985 від 28 лютого 2012 року, між [PERSON] та ВАТ «Очаківський райагрохім», правонаступником якого є ТОВ «Очаківський райагрохім», було укладено договори оренди землі, за умовами яких орендодавець передав ТОВ «Очаківський райагрохім» в строкове платне користування належні йому на праві власності вказані вище земельні ділянки строком на 20 років (а.с. 14-19). Згідно з пунктами 8, 10 вказаних договорів оренди річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки та вона вноситься один раз на рік, але не пізніше 31 грудня кожного року. Відповідно до п. 35 зазначених договорів оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема за рішенням суду, на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно з п. 37 зазначених договорів перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. Пунктом 13 договорів оренди землі передбачено, що у разі невнесенні орендарем орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,3 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення. [INFO] [PERSON] , який є батьком позивача, помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Як вбачається з копій свідоцтв про право на спадщину за законом НТС 695518 та НТС 695519 від 06 березня 2025 року посвідчених державним нотаріусом Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області за № 1-105 та № 1-106, позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] , що складається з земельних ділянок площею 3,1899 га та 0,8819 га, які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери 4825182800:02:000:0496, 4825182800:03:000:0394, що розташовані в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області та належали спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯА № 068089 та серії ЯА № 068090 від 15 серпня 2005 року (а.с. 12, 13). Копіями витягів з Державного реєстру речових прав № 416647122 та № 416652023 від 06 березня 2025 року підтверджується право власності позивача на земельні ділянки площею 3,1899 га та 0,8819 га, які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери 4825182800:02:000:0496, 4825182800:03:000:0394, що розташовані в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. (зв.бік а.с. 12, 13). Заявою від 09 вересня 2024 року позивач повідомив ТОВ «Очаківський райагрохім» про намір припинення дії вказаних вище договорів оренди землі (а.с. 11). З витягів № НВ-9951986642025 та № НВ-9951994652025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 12 березня 2025 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 4825182800:02:000:0496 становить 78790 грн. 93 коп., нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 4825182800:03:000:0394 становить 35630 грн. 36 коп. (а.с. 20, зв.бік а.с. 20). Згідно з розрахунком, який міститься в позовній заяві, загальна заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками, разом з пенею, за період з 2018 року по 2025 рік становить 57537 грн. 12 коп., з яких: - 18909 грн. 84 коп. заборгованість з орендної плати по земельній ділянці площею 3,1899 га з кадастровим номером 4825182800:02:000:0496 (НОГх3%=sx8років=S) (78790 грн. 93 коп. х 3 % = 2363 грн. 73 коп. х 8 років = 18909 грн. 84 коп.; - 8551 грн. 28 коп. заборгованість з орендної плати по земельній ділянці площею 0,8819 га кадастровий номер 4825182800:03:000:0394 (НОГх3%=sx8років=S) (35630 грн. 36 коп. х 3 % = 1068 грн. 91 коп. х 8 років = 8551 грн. 28 коп.; - 30076 грн. загальна заборгованість по пені на підставі п. 13 договорів оренди (пеня = сумі боргу х 0,3 пені х кількість днів = борг) (3432 грн. 66 коп. х 0,3 % = 10 грн. 30 коп. за кожен день прострочення, 10 грн. 30 коп. х 2920 днів прострочки = 30076 грн.) З відомостей наданих на запит суду з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору з першого січня 2018 року по 19 березня 2024 року, що надані Головним управлінням ДПС у Миколаївській області за вих. № 8297/5/14-29-12-01-02 від 01 вересня 2025 року вбачається, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду, ТОВ «Очаківський райагрохім» в 3 кварталі 2018 року нараховано та виплачено дохід в розмірі 4548 грн. 39 коп., в 3 кварталі 2019 року нараховано дохід в розмірі 4178 грн. 98 коп., в 4 кварталі 2019 року виплачено 3364 грн. 08 коп., в 4 кварталі 2020 року та грудні 2021 року нараховано дохід в розмірі 2915 грн. 57 коп. за кожен рік, який не виплачувався, відомості, щодо нарахування та сплати орендної плати за 2022-2024 роки станом на 19 березня 2024 року відсутні (а.с. 76-79). З відомостей наданих на запит суду з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору з січня 2023 року по липень 2025 року, що надані Головним управлінням ДПС у Миколаївській області за вих. № 8296/5/14-29-12-01-02 від 01 вересня 2025 року вбачається, що відомості, щодо нарахування та сплати доходу [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду ТОВ «Очаківський райагрохім» з січня 2023 року по липень 2025 року відсутні (а.с. 80-81). Таким чином, судом встановлено, що батькові позивача [PERSON] було нараховано та сплачено ТОВ «Очаківський райагрохім» орендну плату за користування вказаними вище земельними ділянками, а саме: за 2018 рік нараховано дохід в сумі 4548 грн. 39 коп., який сплачено; за 2019 рік нараховано дохід в сумі 4178 грн. 98 коп., проте дохід сплачено в сумі 3364 грн. 08 коп. В подальшому відомості щодо сплати орендної плати ТОВ «Очаківський райагрохім» за 2020-2024 роки відсутні. Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України. За змістом ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтею 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з оренди належних [PERSON] земельних ділянок. Пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 651 ЦК України договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Виходячи з аналізу зазначених норм, суд дійшов висновку, що основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди землі може бути підставою для розірвання такого договору. З урахуванням викладеного, а також, що судом на підставі належних та допустимих доказів, встановлено, що відповідачем допущено систематичну несплату орендної плати за укладеними договорами оренди землі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання договорів оренди землі підлягають задоволенню в повному обсязі; в частині стягнення орендної плати за 2018-2025 роки підлягають задоволенню частково, оскільки батькові позивача [PERSON] орендна плата відповідачем ТОВ «Очаківський райагрохім» за 2018 рік була сплачена повністю, за 2019 рік сплачена частково; вимога про стягнення орендної плати за 2025 рік є передчасною, оскільки відповідно до п. 10 договору оренди землі орендна плата вноситься один раз на рік, але не пізніше 31 грудня кожного року, тобто строк її виплати ще не настав. Таким чином, розмір заборгованості зі сплати орендної плати підлягає задоволенню за період з 2020 року по 2024 рік у загальному розмірі 17163 грн. 19 коп. (по земельній ділянці 3,1899 га (78790 грн. 93 коп. х 3 % =2363 грн. 73 коп. х 5 років = 11818 грн. 64 коп., по земельній ділянці 0,8819 га (35630 грн. 36 коп. х 3 % = 1068 грн. 91 коп. х 5 років= 5344 грн. 55 коп.). Щодо стягнення пені суд виходить з такого. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання За змістом п. 13 договорів оренди землі у разі невнесення орендарем орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,3 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення. Загальна кількість днів прострочення сплати орендної плати з 2020 року по 2024 рік становить 1825 днів, розмір пені за період прострочення складає: 18797 грн. 50 коп. (пеня = сумі боргу х 0,3 пені х кількість днів = борг) (3432 грн. 64 коп. х 0,3 % = 10 грн. 30 коп. за кожен день прострочення, 10 грн. 30 коп. х 1825 днів прострочки = 18797 грн. 50 коп.), тобто вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи вимогу про зобов`язання відповідача повернути спірну земельну ділянку суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. За змістом п. 19 Договору, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. З аналізу правових норм слідує, що вимога про повернення земельної ділянки є похідною від вимоги про розірвання договору оренди землі та передчасною. Оскільки розірвання договору припиняє взаємні права і обов`язки сторін, позовна вимога щодо зобов`язання повернути земельну ділянку є вирішенням спору на майбутнє. При цьому, ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме розірвання договору оренди землі. Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості) встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (до вимоги про стягнення пені) - тривалістю в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом із тим, згідно із Законом України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» ЦК України доповнено пунктами 12-14. Цими нормами, які набрали чинності 02.04.2020р., передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки, зокрема, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, у зв`язку з воєнною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено воєнний стан з 5:30 24 лютого 2022 року. В подальшому до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 вносились зміни та доповнення, якими строк дії воєнного стану продовжувався та станом на момент ухвалення даного рішення триває. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, доповнено п. 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Водночас, судом також враховується, що відповідно до Закону України від 08.11.2023 № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» п. 19 у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено у новій редакції, відповідно до якої визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, враховуючи викладене, позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, а доводи відповідача в цій частині є безпідставними. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). За змістом ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, а також того, що позивач свій процесуальний обов`язок доказування виконав довів належними та допустимими доказами факт допущення відповідачем систематичної (два і більше разів) несплати орендної плати в порушення умов договору та наявність заборгованості з орендної плати, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення. Розподіляючи судові витрати, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2422 грн. 40 коп., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с.1), а також заявлено про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн., що підтверджується договором № 2 про надання правової допомоги від 03 квітня 2025 року, додатковою угодою № 1 від 12 листопада 2025 року до договору № 2 про надання правової допомоги від 03 квітня 2025 року, розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу від 12 листопада 2025 року, актом здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) від 12 листопада 2025 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 5 від 12 листопада 2025 року (а.с. 98-102). Враховуючи складність справи, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі, суд дійшов висновку, що визначення вартості послуг на рівні 7000 грн. відповідає критеріям розумності та співмірності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1514 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial