Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою у якій просив встановлення факту нецільового використання сплачених аліментів на утримання дитини та внесення суми аліментів на особовий рахунок дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.05.2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб. [INFO] у позивача та відповідача народилась спільна дитина [PERSON] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19.12.2024 року суд вирішив стягувати позивача на користь відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Виконавчий лист не видавався виконавче провадження в примусовому порядку аліментів не відкривалось. Аліменти Позивачем на користь Відповідача на утримання доньки сплачуються в добровільному порядку. 3 жовтня 2024 року по вересень 2025 року Позивачем було систематично перераховано аліменти, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Наразі Позивач є військовослужбовцем ЗСУ і проходить військову службу та, відповідно, отримує заробітну плату у розмірі понад п`ятдесят тисяч гривень. Щомісячно з нього утримуються аліменти на користь Відповідачки на дитину у розмірі понад 20 тисяч гривень, при цьому забезпечує лише базові потреби дитини в харчуванні, одязі і т.п. Позивач вважає, що Відповідач використовує аліменти, що стягуються з нього не за їх цільовим призначенням, тобто, не на утримання дитини, а для задоволення власних потреб, що суттєво шкодить їхній дитині. 03 жовтня 2025 року ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи у судовому засіданні при вирішенні спору поклалась на думку суду. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні вказаної позовної заяви належить відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що у період з 18 травня 2019 року по 30 листопада 2024 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказане слідує із актового запису про шлюб №128, наданого на запит із за стосунку Дія від 04.09.2025 року. Від шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження №292, наданого на запит із за стосунку Дія від 04.09.2025 року. З виписки по картковому рахунку позивача вбачається, що останній регулярну здійснював переказ коштів та у призначенні платежу зазначав на аліменти. Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 № 1713. Так, відповідно до пунктів 2-6 порядку, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Згідно з пунктом 17 порядку, у разі виявлення за результатами проведеного інспекційного відвідування ознак, що можуть свідчити про нецільове витрачання аліментів, платник аліментів відповідно до ст. 186 СК України має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Отже, саме на орган опіки та піклування покладено здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, який може здійснюватися як за власною ініціативою органу, так і за заявою платника. Для платника аліментів у разі нецільового витрачання аліментів передбачено право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, в таких правовідносинах платник аліментів має покладатися лише на належне виконання своїх функцій органом опіки та піклування, його добросовісність та фаховість, оскільки інші докази витрачання коштів отримувачем не є належними доказами в таких правовідносинах. Подібні правові висновки зроблено у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 у справі №711/11054/17 (провадження № 61-42009св18), від 02.02.2021 у справі № 751/1396/19 (провадження № 61-18643св19). Слід зауважити, що саме підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей. Будь-якого висновку чи підтвердження, що позивач звертався до відповідного органу матеріали справи не містять. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доводи позивача про нецільове використання відповідачем аліментів, стягнутих з позивача на утримання малолітньої дитини, не підтверджені жодними доказами. З клопотанням про витребування доказів чи іншими [PERSON] чи його представник не звертався. Позивачем до позовної заяви не додано належних, достатніх, достовірних, допустимих доказів нецільового використання відповідачем аліментів, стягнутих з позивача на утримання малолітньої дитини, а тому позовні вимоги позивача є недоведеними. Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позивачем не доведено факт нецільового використання коштів відповідачем, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому судовий збір за подання позову покладається на позивача.

Outcome: dismissed