Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовна заява мотивована тим, що 20.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 1361818 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами договору відповідач отримав грошові кошти в розмірі 4120,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за вказаним договором перед [PERSON] виконало, надавши йому кредит у вказаному розмірі, шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок відповідача. Однак відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати відсотків у строки і на умовах, передбачених договором позики належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2610, відповідно до умов якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором № 1361818 від 20 квітня 2021 року. 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором позики в сумі 13908,56 грн, з яких: 4120,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9788,56 грн - сума заборгованості за відсотками. За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн і витрат на правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надала, своєї позиції щодо позову суду не повідомила. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяви, у яких просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подала. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про час, місце та дату розгляду справи. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі 27 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом установлено, що 20 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем укладено Договір позики №1361818, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Згідно з п. 1 Договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з п. 2. Договору сума позики 4120, 00 грн, строк позики 20 днів, процентна ставка 1,99 % (фіксована). Підписанням цього Договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та нормативно-правовими актами Національного банку України (п. 4.1 Договору). Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua. Ці правила є невід`ємною частиною договору позики, що укладається між товариством та позичальником. Довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджено, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір №1361818 від 20 квітня 2021 року ідентифікований товариством. Відповідач при укладені кредитного договору, підписав його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора uE61biAKWp, який був відправлений 20 квітня 2021 року на електронну пошту marunasavca0906@gmail.com. Факт видачі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позичальнику [PERSON] грошових коштів в сумі 4120,00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000037387/ТНПП від 15 липня 2025 року про прийняття до виконання та завершення платіжної операції з переказу коштів в сумі 4120, 00 грн отримувачу Заблоцькій Марині (ЕПЗ № [NUMBER] ), платіжною інструкцією 62710429-76а7-4bea-ace2-c2d8f1e593e вiд 20 квітня 2021 року. Видача на банківські карти клієнтів онлайн-позик, підтверджується також листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №15/07/25-45 від 15 липня 2025 року. 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» укладено Договір факторингу №2610, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 26 жовтня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 13908,56 грн, з яких: 4120,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9788,56 грн - сума заборгованості за відсотками. 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу №030423-ФК, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» передає ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру заборгованості від 03 квітня 2023 року до Договору факторингу 030423-ФК, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 13 908,56 грн, з яких: 4120,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9788,56 грн - сума заборгованості за відсотками. З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості відповідача із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором позики №1361818 від 20 квітня 2021 року встановлено, що заборгованість відповідача за період з 20 квітня 2021 року по 13 серпня 2025 року становить 13 826,81 грн, з яких: 4120,00 грн - сума за тілом позики, 9706,81 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. Застосовані норми права Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Мотиви та висновки суду З наданих та досліджених судом доказів убачається, що відповідач 20 квітня 2021 року уклав договір позики з первісними кредиторами у електронній формі, за яким отримав грошові кошти у кредит, користувався ними, однак у строки встановлені договором їх не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за ним, яка на підставі договорів факторингу була відступлена позивачу. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, що призвело до виникнення заборгованості, суд, зважаючи на те, що позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та проценти, на що він розраховував при укладенні означеного попередньо договору, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 13826,81 грн. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо порушення відповідачем умов договору та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Прийшовши такого висновку, суд зауважує, що протягом розгляду цивільної справи відповідач, з огляду на вимоги ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором та оспорення розміру заборгованості, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, яка визначає порядок розподілу судових витрат між сторонами, з огляду на задоволення позову, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору, який був сплачений при зверненні до суду з позовом, та 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесення який підтверджено належними доказами та розмір яких є розумним і співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Outcome: approved