Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

08.12.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором позики № 4122837 в розмірі 10 833,00 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7833,00 грн. сума заборгованості за відсотками, а також понесені позивачем судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір Позики № 4122837, у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 28 від 25.07.2024 року до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 10 833,00 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28.08.2024 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 4122837 в розмірі 10 833,00 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7833,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Ухвалою від 10.12.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача скеровувалась ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками до неї. Поштове відправлення отримано відповідачем особисто 19.12.2025. Відповідач відзив на позов не подав. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Отже, вивчивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що 09.12.2023 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладений договір позики № 4122837, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором bLqdETf40D. Відповідно до умов договору позики № 4122837, сума позики складає 3000,00 грн. Дата надання позики 09.12.2023. Дата повернення позики (останній день) 08.01.2024. Базова процентна ставка з другого дня користування Позикою до дати повернення Позики 3,00%. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частино) за день 3,50%. Пеня %/день 3,50%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, % - 73283,11%. Орієнтована загальна вартість позики 5160,00 грн. Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п. 17 Договору позики сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Позичальник несе повну відповідальність перед Позикодавцем за повернення позики, сплату Процентів за належне виконання зобов`язань за цим Договором усім своїм майном. Відповідно до п. 22 Договору позики Цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 26 Договору позики, Договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 ЦК України. Відповідач не надав суду заперечень щодо укладення Договору позики, здійсненого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» розрахунку заборгованості, а також доказів погашення заборгованості. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики № 4122837 від 09.12.2023, укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 28 липня 2021 року, 13 червня 2022 року та 25 липня 2025 року між згаданими товариствами укладено додаткові угоди №2, №7 та №32 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Окрім того, 25 липня 2025 року між ТзОВ «ФК «ЄФПБ» та ТзОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників №28 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 28 від 25.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 4122837 від 09.12.2023. Оскільки, в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відступлення у встановленому законом порядку права вимоги за кредитним договором на користь позивача, суд приходить до висновку про наявність у нового кредитора (позивача) права вимоги за кредитним договором № 4122837 від 09.12.2023. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За змістом ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1,6,7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За твердженням позивача [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 4122837 від 09.12.2023 в розмірі 10 833,00 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7833,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Судом встановлено, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 4122837 від 09.12.2023 в розмірі 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу. Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано, отже, позивач має право на стягнення заборгованості за основною сумою боргу за договором позики № 4122837 від 09.12.2023. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики № 4122837 від 09.12.2023 в розмірі 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] договір позики був укладений в електронній формі. Як вбачається з умов договору позики, строк позики (строк дії договору) становить 30 днів, дата надання позики 09.12.2023 року, дата повернення позики 08.01.2024 року. Відповідно до пункту 6 договору позики позичальник має право ініціювати укладення додаткового для продовження строку кредитування та/або строку виплати Позики, установлених цим Договором (пролонгація) на підставі поданого до Позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Відповідно до п. 2 договору, базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 71,71%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення Позики - 3,00 % (фіксована), знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01 %. Орієнтовна загальна вартість позики 5160,00 грн. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами договору позики сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Проте, доказів звернення відповідача до позивача та укладення додаткової угоди про продовження строку користування позикою, позивачем суду не надано. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичальнику кредит та проценти за користування кредитом 08.01.2024 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право нараховувати проценти за кредитним договором, то після 08.01.2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені договором позики № 4122837 від 09.12.2023. При цьому, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечуються нормою ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. За таких обставин, після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинено. Враховуючи, що відповідачем до теперішнього часу кредитні кошті не повернуті, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом за договором позики № 4122837 в межах строку кредитування, який становить 30 днів (з 09.12.2023 по 08.01.2024), тобто у розмірі 2160,00 грн. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором № 4122837 від 09.12.22023 підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 5160,00 грн.., яка складається з 3000,00 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 2160,00 грн. - загальна заборгованість по відсоткам. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 1442,30 грн. судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогами.

Outcome: partial