Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі Відповідач) заборгованості за кредитним договором №4322840 від 13.02.2021 року, у розмірі 22 825,00 грн, з яких 5 000,00 грн заборгованість за основним боргом; 16 875,00 грн заборгованість за процентами, 950,00 грн залишок по комісії. В обґрунтування позову покликається на те, що 13.02.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено угоду № 4322840. ТОВ «Мілоан» на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 5000,00 грн. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів Відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу потрібну суму кредиту, Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. 14.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Позивачем укладено договір відступлення прав вимоги №68-МЛ, згідно якого Позивач набув право вимоги до Відповідача за кредитним договором №4322840 від 13.02.2021 року. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем складає 22 825,00 грн, з яких 5 000,00 грн заборгованість за основним боргом; 16 875,00 грн заборгованість за процентами, 950,00 грн заборгованість по комісії. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Бродівського районного суду Львівської області від 22.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судове засідання призначене на 14.10.2025 року, витребувано у АТ КБ «Приват Банк» інформацію. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 14.10.2025 року судове засідання відкладено на 11.11.2025 року за клопотанням представника відповідача адвоката Онищука Т.Н. 11.11.2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку з хворобою представника відповідача, ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 11.11.2025 року судове засідання відкладено на 11.12.2025 року. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 11.12.2025 року судове засідання відкладено на 21.01.2026 року за клопотанням представника відповідача Представник позивача 21.01.2026 року в судове засіданні не з`явився, подав клопотання в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання 21.01.2026 року відповідач та його представник не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про місце, дату і час судового засідання повідомлені належним чином. Оскільки в судове засідання відповідач повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно зі ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 13.02.2021 року відповідач звернувся до ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) за видачею кредиту та заповнив на сайті Анкету-заяву на кредит №4322840, у якій просив надати кредит в сумі 5000,00 грн строком на 15 днів. При чому, у Анкеті-заяві на кредит № 4322840 позичальник ввів свої персональні дані. 13.02.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено Договір про споживчий кредит №4322840(надалі кредитний договір). Кредитний договір та додатки до нього (додаток № 1 графік платежів за договором, додаток № 2 паспорт споживчого кредиту) Відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором U44001, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідно до п.1.1 Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3 Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначений п.1.2 Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п.1.4 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Згідно з п.1.2.-.1.5. Договору, сума кредиту становить 5000.00 грн; кредит надається загальним строком на 15 днів з 13.02.2021 року; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 28.02.2021; загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2825,00 грн. в грошовому виразі та 1375.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 7825.00 гривень. Відповідно до п.1.5.1-1.5.3 Договору комісія за надання кредиту: 950.00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 1875,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом Згідно з п.1.6 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п.2.1. кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. Пунктами 2.3.-2.3.2. визначено, що пролонгація строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах 3 дні продовження 3,00% відсотки нарахування від залишку кредиту, 7 днів продовження 5,00% відсотків нарахування від залишку кредиту, 15 днів продовження 10,00% відсотків нарахування від залишку кредиту. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Згідно з Графіком платежів, що є додатком № 1 до договору про споживчий кредит №4322840 від 13.02.2021 року, дата платежу визначена 28.02.2021 року, сума кредиту 5000,00 грн, комісія за надання кредиту 950,00 грн, проценти 1875,00%, разом до сплати 7825,00 грн. З довідки про ідентифікацію від 12 червня 2025 року встановлено, що договір про споживчий кредит №4322840 від 13.02.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем підписаний останнім за допомогою одноразового ідентифікатора U44001, 13.02.2021 року. Згідно з платіжним дорученням 39545107 від 13.02.2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти в сумі 5000,00 грн [PERSON] , призначення платежу: кошти згідно договору 4322840. На ухвалу суду про витребування доказів з АТ КБ «Приват Банк» надійшла витребувана інформація. Відповідно до наданої АТ КБ «Приват Банк» інформації, встановлено, що в банку емітовано картку на ім`я [PERSON] на яку 13.02.2021 здійснено переказ коштів в сумі 5000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, що вбачається з відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 3254515. Відповідно до цих відомостей, ТОВ «Мілоан» здійснювало нарахування процентів за договором з 14.02.2021 року по 29.04.2021 року. 14.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Позивачем укладено договір відступлення прав вимоги №68-МЛ відповідно ТОВ «Мілоан» передає Позивачу за плату, а Позивач приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорам вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. На виконання Договору про відступлення прав вимоги № 68-МЛ від 14.05.2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитор) передав новому кредитору «ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників, що підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 14.05.2021 року до договору № 68-МЛ. Платіжною інструкцією № 30435 від 14.05.2021 підтверджується оплата за відступлення прав вимоги згідно з договором № 68-МЛ. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №68-МЛ від 14.05.2021 року, станом 14.05.2025 року Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача по договору кредитному договору №4322840 від 13.02.2021 року на суму 22 825,00 грн, з яких: 5000,00 грн залишок по тілу кредиту, 16 875,00 грн залишок по відсотках, 950,00 грн залишок по комісії. У зв`язку із невиконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 ст. 1077 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Застосовуючи до правовідносин зазначені норми права, суд робить такий висновок. 13.02.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням Договору про споживчий кредит №4322840. Відповідач будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що підтверджується матеріалами справи. ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає 22 825,00 грн, з яких 5 000,00 грн заборгованість за основним боргом; 16 875,00 грн заборгованість за процентами, 950,00 грн залишок по комісії. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» уклавши 14.05.2021 року з ТОВ «Мілоан» Договір відступлення прав вимоги №68-МЛ, набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору про споживчий кредит №4322840від 13.02.2021 року. Враховуючи, що доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань відповідачем суду не надано, факт отримання кредиту та розмір заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 22 825,00 грн заборгованості за Договором про споживчий кредит №4322840 від 13.02.2021 року. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 8000 грн. На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн суду подано: Договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року; акт №551 наданих послуг від 05.08.2025 року, детальний опис наданих послуг до акту №551 від 05.08.2025 року за договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року, згідно з якими вартість послуг адвоката становить 8000,00 грн При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд застосовує критерії реальності адвокатських витрат. Як виснував Верховний Суд у справі №756/2114/17 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Верховний Суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved