Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 27132,93 гривень, з яких: 1) сума заборгованості 20731,91 гривня; 2) інфляційних втрат 4533,35 гривень; 3) сума 3% річних 1867,58 гривень. Стягнути з відповідача також сплачений судовий збір 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу 5000 грн. Крім цього, просить поновити строк позовної давності для подання позову до суду. Позовна заява обґрунтована тим, що 09.10.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № L8078881. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник, не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів в наслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості становив 20731,91 гривня, яка складалась з тіла кредиту в розмірі 10222,02 гривні, заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 143,89 гривень, а також іншими заборгованостями (в тому числі комісією та пенями) у розмірі 10366,00 гривень. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 06.11.2018 ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» на підставі Договору відступлення права вимоги № 06112018-DG за плату відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право грошової вимоги до Відповідача. 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс» . До Позивача відповідно до укладеного Договору відступлення права вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018 перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № L8078881 від 09.10.2018 загальна сума заборгованості склала 20731,91 грн. В подальшому позивачем були нараховані збитки та інфляційні втрати, а отже заборгованість відповідача за кредитним договором складає 27132,93 гривні, з яких: 1) сума заборгованості 20731,91 гривня; 2) інфляційні втрати 4533,35 гривень; 3) сума 3% річних 1867,58 гривень. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 11.12.2025 у справі відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявив про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив на позов до суду не подала. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 09.10.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №АG2158972. Договір укладений в електронній формі та підписаний [PERSON] електронним підписом. Цей договір складається з загальних та спеціальних умов. Відповідно до Загальних умов кредитної лінії, договір кредитної лінії, який укладається між Сторонами у разі видачі кредиту. Договір складається зі Спеціальних умов Договору кредитної лінії та Загальних умов Договору кредитної лінії, а також будь-яких змін або доповнень до них. Згідно з пунктами 3.1. 3.2.3. Договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит (кредити) позичальнику в межах ліміту кредитної лінії, на основі заяви (заяв) позичальника та за умови їх схвалення, і позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму наданого кредиту та сплатити всі відповідні договірні компенсації до останнього дня терміну оплати. Якщо позичальник вирішив збільшити суму позики на основі договору позики, позичальник повинен подати відповідний запит кредитодавцю, і сторони повинні переоформити договір позики шляхом укладення договору кредитної лінії; збільшити суму кредиту або одержати додатковий кредит (додаткові кредити), позичальник повинен подати відповідний запит кредитодавцю, і сторони повинні укласти відповідну додаткову угоду до спеціальних умов кредиту; продовжити дату оплати або дату повного погашення для кредиту, позичальник повинен подати відповідний запит кредитодавцю та / або здійснити оплату комісії за організацію продовження на рахунок кредитодавця, зазначивши у призначенні платежу: «продовження, номер договору» Відповідно до п. 3.10. Загальних умов, кредитодавець надає кожен кредит шляхом його переказу на рахунок позичальника. Згідно з п. 6.5.1. Договору, кредитодавець має право на уступку прав, претензій та/або зобов`язань, що виникають з цього Договору, будь-яким третім особам (надалі іменуються як «Правонаступники»), у тому числі з метою стягнення боргів. Відповідно до спеціальних умов договору, ліміт кредитної лінії: 10,500 грн, потенційний ліміт кредитної лінії: 20,000 грн. Сума Кредиту: 7,000 грн. Надана сума кредиту: 7,000 грн. Відсоткова ставка, в день: 0.65 %. Комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день: 105 грн. Дата повного погашення: 08.11.2018. Штраф, якщо є: 50 %. Період продовження: 7 днів, 14 днів, 30 днів, комісія за організацію продовження, відповідно 525 грн, 805 грн, 1,323 грн. Сторонами кредитного договору 14.10.2018 була укладена додаткова угода №АМ4944057, за умовами якої ліміт кредитної лінії: 10,500 грн, потенційний ліміт кредитної лінії: 20,000 грн. Сума Кредиту: 600 грн. Надана сума кредиту: 7,600 грн. Відсоткова ставка, в день: 0.69 %. Комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день: 9 грн. Дата повного погашення: 08.11.2018. Штраф, якщо є: 50 %. Період продовження: 7 днів, 14 днів, 30 днів, комісія за організацію продовження, відповідно 570 грн, 874 грн, 1,436 грн. Сторонами кредитного договору 19.10.2018 була укладена додаткова угода №АМ3036255, за умовами якої ліміт кредитної лінії: 10,500 грн, потенційний ліміт кредитної лінії: 20,000 грн. Сума Кредиту: 800 грн. Надана сума кредиту: 8,400 грн. Відсоткова ставка, в день: 0.74 %. Комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день: 12 грн. Дата повного погашення: 08.11.2018. Штраф, якщо є: 50 %. Період продовження: 7 днів, 14 днів, 30 днів, комісія за організацію продовження, відповідно 630 грн, 966 грн, 1,588 грн. Сторонами кредитного договору 22.10.2018 були укладені 4 додаткових угод №АМ8553820, за умовами якої ліміт кредитної лінії: 10,500 грн, потенційний ліміт кредитної лінії: 20,000 грн. Сума Кредиту: 2,100 грн. Надана сума кредиту: 10,500 грн. Відсоткова ставка, в день: 0.78 %. Комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день: 31,50 грн. Штраф, якщо є: 50 %. Період продовження: 7 днів, 14 днів, 30 днів, комісія за організацію продовження, відповідно 788 грн, 1,208 грн, 1,985 грн. Дата повного погашення цими угодами продовжувалась з 08.11.2018, до 08.12.2018, до 22.12.2018, до 29.12.2018, до12.01.2019, до 21.01.2019. Відповідно до довідки кредитора ТОВ «Дінеро» про ідентифікацію позичальника, [PERSON] пройшов ідентифікацію за відповідними ідентифікуючими даними. Прийняття та підтвердження умов договору, його підписання позичальником відбулося, шляхом використання підпису одноразовим ідентифікатором (отп-пароль) відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сума отриманих коштів 09.10.2018 7000грн, 14.10.2018 600 грн, 19.10.2018 800 грн, 22.10.2018 2100 грн. Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] отримала кредитні кошти 09.10.2018 в розмірі 7000грн, 14.10.2018 600 грн, 19.10.2018 800 грн, 22.10.2018 2100 грн. Проценти нараховані за відповідні періоди за ставками: 0,65%, 0,69%, 0,74%, 0,78%. Проценти нараховані по 08.11.2018. Штраф нараховано 20.02.2019, 21.04.2019, 22.03.2019. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором позичальник за період з 09.10.2018 по 20.05.2019 має заборгованість в розмірі 20732 грн, з яких: 10222,02 грн тіло кредиту, 143,89 проценти , штраф/пеня 5183 грн, комісія за підготовку та направлення документів у зв`язку з простроченою заборгованістю 5183 грн. 01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та позивачем ТОВ «Він Фінанс», який на час укладення правочину мав найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», укладено договір відступлення права вимоги №01072019. Відповідно до умов цього договору, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрах боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрах боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п.п. 1.1., 1.2. Договору). Право вимоги це право грошової вимоги кредитора до боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла та виникне на підставі укладених між кредитором та боржниками кредитних договорів, та підтверджуються документацією (п.2. Договору). У відповідності до умов цього договору кредитор передає (відступає) новому кредиторові права вимоги до боржників які виникли у кредитора внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання кредитором боржникам кредитних коштів, та які входять до портфелю заборгованості. Загальний розмір портфеля заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються, визначаються станом на дату підписання сторонам актів прийому-передачі (п. 6.1. Договору) Права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання акту-прийому передачі (п.6.2.3. Договору). Сторонами договору підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до нього включений боржник [PERSON] заборгованість становить 20731,91 грн, з яких: тіло кредиту 10222,02 грн, проценти 143,89 грн, штраф та комісія 10366 грн. Новий кредитор нарахував заборгованість за прострочення виконання зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні витрати за період з березня 2019 року по лютий 2022 року в розмірі 4533,35 грн та з% річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 в розмірі 1867,58 грн. Загальний розмір заборгованості становить 27132,93 гривень, з яких: 1) тіло кредиту 10222,02 грн, 2) проценти за користування кредитом 143,89 грн, 3) штраф та комісія 10366 грн; 4) інфляційні втрати - 4533,35 грн; 5) 3% річних - 1867,58 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. В судовому засіданні судом на підставі належних та допустимих доказів були встановлені факти укладення кредитного договору, отримання позичальником кредитних коштів, невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісії. Строк повернення за грошовим зобов`язанням настав. Заявлена сума заборгованості відповідає умовам договору. Судом встановлено, що сума заборгованості за ст. 625 ЦК України нарахована до 23.02.2022, що узгоджується з положеннями п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Отже, заявлена сума заборгованості є доведеною та обґрунтованою, та підлягає стягненню з відповідача. Щодо права позивача пред`являти свої вимоги до боржника, то суд керується такими положеннями Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно до ст. 512 ЦК України , кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України , правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). В судовому засіданні встановлено факт передання первісним кредитором ТОВ «ФК «Дінеро» права вимоги за грошовим зобов`язанням відповідача правонаступнику позивачу ТОВ «Він Фінанс» . За таких обставин, суд доходить висновку про правомірність заявлених позивачем вимог до боржника. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції, позивач за подання позову до суду, у відповідності до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, а тому, у зв`язку з задоволенням позову ці витрати підлягають відшкодуванню відповідачем. Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з таких положень Закону. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 лютого 2019 року (справа №756/2114/17) зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано документи: копію договору про надання правничої допомоги, копію додаткової угоди до цього договору, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію детального опису наданих послуг. З наданих документів, судом встановлено, що позивачу надані послуги з підготовки позовної заяви, вартість яких оцінена в 5000 грн. Суд покладаючи на відповідача відшкодування позивачу понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховує принцип співмірності та розумності судових витрат, виходячи з характеру правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг заявнику, складності справи, необхідності процесуальних дій сторони, реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, та доходить висновку, що ці витрати підлягають стягненню розмірі 3000 грн. Щодо дати судового рішення, суд зазначає, що оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5, ч. 7 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи. Оскільки повне рішення виготовлено 22 січня 2026 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 21 січня 2026 року, датою ухвалення рішення є саме 22 січня 2026 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Цей висновок суду узгоджується з висновком викладеним в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі справа № 1519/2-5034/11.

Outcome: approved