Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

У серпні 2025 року представник ТОВ «Іннова Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути заборгованість за договором надання грошових коштів у позику в сумі 19220 грн. В обґрунтування зазначив, що між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено 22.07.2024 договір про надання грошових коштів у позику №4731140724 згідно з умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 4000 грн., а позичальник повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти. ТОВ «Іннова Фінанс» як позикодавець зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти, в той же час відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає 19220 грн., з яких: 4000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 15220 грн. заборгованість за процентами. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України. Представник відповідача надала відзив на позов у якому позов не визнала, посилаючись на те, що розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а також не є належними доказами існування боргу. Позивачем не надано доказів перерахунку кредитних коштів на рахунок відповідача. Також посилалася на те, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує заборгованість за кредитом, що суперечить законодавству, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за відсотками. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2024 ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] уклали договір надання грошових коштів у позику №4731140724 (а.с.15-25). Відповідно до п. 2.2 договору, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 4000 грн. Шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Тип кредиту кредит. Строк кредиту (трок дії договору) 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089,90% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 21600 грн. Встановлено, що договір надання грошових коштів у позику №4731140724 та додаток №1 до договору підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 1399 (а.с.15-25). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, вищезазначений договір, укладені між відповідачем та позивачем у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Позивач свої зобов`язання за вищезазначеним договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 4000 грн., передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується довідкою про успішність операції про перерахування фінансових коштів від ТОВ «Іннова Фінанс» на номер картки [NUMBER] , яка належить [PERSON] за № транзакції 1443690830 на сумум 4000 грн 22.07.2024 (а.с. 14). З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору надання грошових коштів у позику №4731140724 від 22.07.2024 належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. За розрахунком заборгованості за кредитом, за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 19220 грн., з яких: 4000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 15220 грн. заборгованість за процентами. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Не можуть бути прийняті судом до уваги доводи представника відповідача з приводу відсутності підпису договору. Так з матеріалів справи вбачається договір був підписаний одноразовим ідентифікатором 1399, що підтверджується повідомленням відправки одноразового ідентифікатора для підписання договору (а.с. 47) Доводи з приводу не правильності нарахування відсотків сприймається судом критично, адже відповідач не надав контр розрахунок та не спростував нарахування відсотків позивачем. З приводу відсутності первинних бухгалтерських документів, суд зазначає таке. Як вбачається з матеріалів справи, (а.с. 14) містить виписку первинної бухгалтерської документації де зазначається: № транзакції 1443690830; Сума, грн. 4000; Валюта UAH; Дата прийняття 22.07.2024, 21:30; Номер замовлення bc8dd326-69fb-4476-bcdf-25072028c9db; Номер картки [NUMBER] ; ПІБ [PERSON] ; Статус успіх, що підтверджує отримання відповідачем коштів від товариства.. Доводи з приводу нарахування пені та її розміру і умов їх нарахування, не знайшли своє підтвердження, оскільки згідно з матеріалів справи кредитор не здійснював таке нарахування та не просить стягнути. Також суд звертає увагу, що позивачем не було застосовано до відповідача загальне правило та умови кредитування, а лише ті були застосовані які містяться в індивідуальному кредитному договорі, який був підписаний позичальником, що свідчить про його згоду з усіма перерахованими умовами. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути заборгованість за договором надання грошових коштів у позику №4731140724 від 22.07.2024 у розмірі 19220 грн. Щодо витрат на правову допомогу суд приходить до таких висновків. На підтвердження зазначених витрат до суду надано: договір про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), ордер та свідоцтво адвоката Андрущенка М.В. Представник відповідача надала клопотання у якому прохала зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 2000 грн. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що включає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 по справі №275/150/22. Разом з тим, у постанова від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17 Верховний Суд звернув увагу, що підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом. Також, Верховний Суд у постанова ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу та застосування співмірності, особливості предмета спору, ціну позову 19220гривень, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи, яка є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у витягу з акту про надання юридичної допомоги, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що заява представника позивача підлягає задоволенню, у зв`язку з чим з [PERSON] на користь ТОВ «ІнноваФінанс»підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн., що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості. Враховуючи повне задоволення позовних вимог, відповідно до положень ст.. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за сплату судового збору у розмірі 2442,40 грн.

Outcome: approved