Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

27.11.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРПАТНАФТОХІМ» в його користь 128939,71грн. розрахункових при звільненні з роботи, середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових по день винесення рішення, а також моральної шкоди в сумі 9 000,00 грн. А також просить вирішити питання стягнення судових витрат та витрат за надання правової допомоги . Свої вимоги мотивує тим, що він працював на даному підприємстві з 1978 року на різних посадах, а останній час на посаді начальника залізничної станції Хімік-Новий служби цеху ТОВ Карпатнафтохім. З листопада 2023 року підприємство перестало вчасно виплачувати заробітну плату, але він продовжував працювати і виконувати свої посадові обов`язки до вересня 2025 року. Проте, 02.09.2025 року був звільнений з роботи за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України. На час його звільнення з роботи підприємство вже мало борг по заробітній платі по день звільнення, яка на час звільнення становила 128939,71 грн. Проте, вищевказана виплата коштів, належних йому від відповідача при звільненні з роботи у вищевказаній сумі, проведена з ним не була взагалі. З цього приводу він звертався до відповідача, проте йому мотивували, що коштів на рахунках підприємства немає. У зв`язку з тривалою невиплатою відповідачем заробітної плати понад 25 місяців до теперішнього часу , а також невиплатою розрахункових сум у розмірі 128 939,71 грн., тобто порушення відповідачем конституційного права на оплату праці, внаслідок чого було порушено звичний для нього уклад життя, йому було завдано моральні страждання, які виразилися в докладанні додаткових зусиль для забезпечення себе та своєї сім`ї необхідними засобами для існування. Адже заробітна плата була його основним і єдиним доходом. Він не мав можливості нормально утримувати свою сім`ю. Крім того, постійні звернення ходіння по інстанціях відповідача з вимогами виплати належних коштів, із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, також призвело до моральних страждань. Всі ці дії по вині відповідача вплинули на його моральний стан. Таким чином, враховуючи характер та обсяг його душевних і психологічних страждань, яких зазнав, тяжкість вимушених змін у своєму житті, та зважаючи на вищевказані норми Закону, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, моральну шкоду оцінює у розмірі 9 000,00 грн. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву останній не скористався, хоча ухвалу про відкриття провадження разом із копію позовної заяви із доданими до неї документами було отримано особою за довіреністю, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача 20.01.2025 подав заяву з проханням здійснювати розгляд справи без його участі, просить задоволити позовні вимоги та не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані стороною позивача докази та встановивши на їх підставі фактичні обставини справи у відповідні їм правовідносини, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке. [PERSON] працював на підприємстві ТОВ «Карпатнафтохім» з 1978 року на різних посадах, а останній час на посаді начальника залізничної станції Хімік-Новий служби цеху ТОВ Карпатнафтохім. Відповідно до записів у трудовій книжці серії [NUMBER] [PERSON] 02.09.2025 було звільнено з роботи за власним бажанням, згідно зі ст. 38 КЗпПУ на підставі наказу №477-К від 02.09.2025 . Відповідно до довідки ТОВ «Карпатнафтохім» виданої [PERSON] , вбачається, що сума заборгованості заробітної плати на дату звільнення 02.09.2025 становить 128 939,71 грн. Таким чином, заборгованість ТОВ «Карпатнафтохім» щодо нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні [PERSON] з роботи підтверджується належними, достовірними і допустимими доказами. Позивач зазначає, що відповідно до приписів ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених, частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення працівника провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу (при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення).Згідно з ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні,із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати,на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, а також на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Кодекс законів України про працю (ст.115) визначає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим із виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Водночас, невиплата з вини роботодавця заробітної плати є триваючим правопорушенням, яке припиняється фактичним погашенням заборгованості з оплати праці добровільно чи під впливом певних обставин (на вимогу третіх осіб). У будь-якому разі, за наявності боргу з оплати праці роботодавець повинен розрахуватися з працівником, який звільняється, в останній день існування між сторонами трудових правовідносин чи на вимогу працівника, який був відсутнім на роботі у день свого звільнення не пізніше наступного дня після пред`явлення вимоги про розрахунок. Суд також зазначає, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії довідки ТОВ «Карпатнафтохім», табелів обліку робочого часу серпень-липень 2025 року обчислений відповідно до вимог п.2,4,8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньоденний заробіток [PERSON] склав 437,40 грн. Тому, з відповідача ТОВ «Карпатнафтохім» на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток на підставі ч.1 ст.117 цього Кодексу за період з 03.09.2025 до дня ухвалення судом цього рішення в сумі 43 740,00 грн (437,40 х 100) виходячи із встановленого на підприємству режиму робочого часу. Відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ст.237-1 КЗпП України). Обставини цієї справи підтверджують систематичне та грубе порушення відповідачем законодавства України про оплату праці стосовно позивача у цій справі, який втратив засоби до існування та змушений в судовому порядку захищати своє право на отримання вже зароблених коштів. Визначений у позові розмір моральної шкоди є співмірним ціні позову та відповідає вимогам розумності. Оскільки позовні вимоги необхідно задовольнити повністю, сплачений [PERSON] судовий збір за вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди судовий збір на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з ТОВ «Карпатнафтохім». Крім того, на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати на оплату послуг адвоката, які підтверджуються документально належними і достовірними доказами.

Outcome: approved