Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути: заборгованість за Договором позики №7739148 у сумі 24 076,26 грн., з яких 12 100,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 11 976,26 грн. заборгованість за відсотками та витрати на сплату судового збору. У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 06 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики №77399148. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до Договору факторингу №14/06/21 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики №77399148 в сумі 24 076,26 грн., з яких 12 100,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 11 976,26 грн. заборгованість за відсотками. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 17 грудня 2025 року, яке відкладено на 21 січня 2026 року у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у позовній заяві зазначає про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 06 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №77399148, відповідно до якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю проценти від суми позики (п. 1 Договору). Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Договору визначено суму позики 12 100,00 грн., строк позики 30 днів, процентну ставку (базову)/ день 1,99% (фіксована). Умовами договору визначено дату надання позики 06.12.2021, дату повернення позики 05.01.2022, знижену процентну ставку/день 0,995%, процентну ставку за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%, пеню 2,70%, орієнтовну реальну річну процентну ставку 2300%, орієнтовну загальну вартість позики 15 711,85 грн. Відповідно до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі Фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі Клієнт), Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (Ціна продажу) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Як вбачається з п. 1.2 Договору перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників №11 від 27 жовтня 2023 року за Договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників №11 кількістю 24 674 особи. Згідно витягу з реєстру боржників №11 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за договором позики №77399148, загальна сума заборгованості 24 076,26 грн., з яких 12 100,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 11 976,26 грн. заборгованість за відсотками. З розрахунку заборгованості за Договором №77399148 вбачається, що 06.01.2022 відповідачем в рахунок погашення заборгованості за договором сплачено 1 757,77 грн., 14.01.2022 1 757,77 грн., 21.01.2022 1 516,98 грн., 29.01.2022 1 757,77 грн., 06.07.2022 1 267,19 грн., всього 8 057,48 грн., які враховані первісним кредитором у рахунок заборгованості за відсотками. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав кредитні кошти у сумі 12 100,00 грн. З розрахунку заборгованості за договором позики №77399148 вбачається, що відповідач не здійснював платежів в рахунок сплати тіла кредиту, а тому вимога щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 12 100,00 грн. є обґрунтованою. Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків у сумі 11 976,26 грн., суд зазначає таке. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). З розрахунку заборгованості за договором позики №77399148, доданого до позовної заяви, вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нараховано відсотки за період з 06.12.2021 по 06.05.2022 у сумі 20 033,74 грн., з яких відповідачем було сплачено 8 057,48 грн. Указаний розрахунок не містить періодів нарахування відсотків, сум тіла кредиту, на які нараховані відсотки, самостійно це встановити суд позбавлений можливості. У той же час, договором визначено строк договору 30 днів до 05.01.2022, отже позивач має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91). Згідно п. 4 Договору проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Умов щодо пролонгації строку користування договір позики №77399148 від 06.12.2021 не містить. Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що є Додатком №1 до Договору позики №77399148 розмір процентів за користування кредитом, нарахований за період з 06.12.2021 по 05.01.2022, становить 3 611,85 грн., Суд зазначає, що нарахування позивачем відсотків за кредитним договором у період з 06.01.2022 по 06.05.2022 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку кредиту, передбаченого Договором, тобто за межами строку кредитування. За таких обставин належним розміром заборгованості за договором позики №77399148 від 06.12.2021 є 15 711,85 грн., з яких тіло позики 12 100,00 грн., відсотки 3 611,85 грн. (а.с. 6 на звороті). Як зазначено вище, відповідачем були здійснені платежі поза межами строку договору на загальну суму 8 057,48 грн., що відображено у розрахунку (а.с. 17), які суд вважає за необхідне віднести на рахунок погашення основної суми боргу. Ураховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу в повному обсязі не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №77399148 від 06.12.2021 у сумі 7 654,37 грн. (15 711,85 грн. 8 057,48 грн.). Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, ураховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу у повному обсязі не повернуті, позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за Договором позики №77399148 від 06.12.2021 у сумі 7 654,37 грн. У решті позовних вимог відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 7 654,37 грн., що становить 31,80% від заявленої позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 962,90 грн.

Outcome: partial