Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника. 1. 09 січня 2025 року представник заявника [PERSON] - адвокат Кушка Олександр Михайлович звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. 2. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [INFO] помер батько заявника - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями розташованого за адресою [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповітне розпорядження, згідно якого призначив заявника спадкоємцем усього його майна. Для прийняття спадщини заявник звернувся до приватного нотаріуса Шумського районного нотаріального округу Хаблюк Т.В., але відповідно до постанови від 15 грудня 2025 року останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало померлому [PERSON] , у зв`язку із не підтвердженням родинних відносин, оскільки у свідоцтві про народження заявника померлий вказаний як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть - « [PERSON] ». Вказує, що встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] . На підставі наведеного, представник заявника просив заявлені вимоги задовольнити. В судове засідання заявник [PERSON] та його представник - адвокат Кушка О.М. не з`явились, від представника надійшло клопотання, згідно якого останній просив розгляд справи здійснювати за його та заявника відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи Шумської міської ради не з`явився, через систему Електронний суд надіслав суду клопотання, згідно якого просив розгляд справи здійснювати у відсутність представника, за наявними в матеріалах справи документами. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2026 року прийнято до розгляду заяву та призначено судове засідання на 26 січня 2025 року, за клопотанням представника заявника витребувано у приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Хаблюк Т.В. належним чином завірену копію спадкової справи № 75/2024, заведену після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 4. Судом встановлено, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей 23 квітня 2024 року зроблено відповідний актовий запис № 116, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 квітня 2024 року Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 5. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями розташованого за адресою [ADDRESS] . 6. Із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 135962394 від 30.08.2018 р. вбачається, що житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] , 1963 року побудови належить померлому [PERSON] . 7. Як стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 липня 1970 року Васьковецькою сільською Радою Шумського району Тернопільської області, заявник [PERSON] , народився [INFO] в с. Малі Садки Шумського району Тернопільської області та в графі батьки вказано - [PERSON] та [PERSON] . 8. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 08 листопада 1961 року Васьковецькою сільською радою вбачається, що [PERSON] 08 листопада 1961 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу нареченій присвоєно прізвище « [PERSON] ». 9. Встановлено, що 22 травня 2024 року заявник звернувся до Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Хаблюк Т.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , на підставі якої заведена спадкова справа № 75/2024. Вказана інформація підтверджена Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77048648 від 22.05.2024 р., Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77048683 від 22.05.2024 р., Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти /спадкові договори) № 7048606 від 22.05.2024 р. 10. Постановою приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Хаблюк Т.В. від 15 грудня 2025 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало [PERSON] , у зв`язку із не підтвердженням родинних відносин, оскільки у свідоцтві про народження заявника померлий вказаний як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть - « [PERSON] ». ІV. Оцінка Суду. 11. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 12. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 13. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 14. Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку, передбачений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України. 15. Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). 16. Згідно зі статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення даного факту необхідне заявнику для підтвердження факту родинних відносин спадкодавця та спадкоємця. 17. Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами і доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. 18. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] дійсно був батьком заявника, вказаний факт підтверджено, письмовими доказами долученими до матеріалів справи. 19. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30). 20. Враховуючи наведене, а також те, що, встановлення факту, який просить встановити заявник, відповідає його інтересам, має юридичне значення та породжує юридичні наслідки, та є єдиним правовим способом поновлення права заявника на отримання спадщини, іншого порядку його встановлення законом не передбачено, а тому суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 21. Заявником при подачі позову було сплачено 665 грн. 60 коп. судового збору. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З цих підстав,

Outcome: approved