Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Чорновус Н.Ф. від імені позивачки пред`явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 жовтня 2016 року. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що сторони 01 жовтня 2016 року зареєстрували шлюб, під час перебування у якому у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Їхнє спільне життя не склалося, тому що у подружжя різні погляди на життя, виховання дітей. Можливості зберегти сім`ю немає. Сторони проживали однією сім`єю до початку березня 2024 року. На даний час спілкування між ними відсутнє, спільне господарство сторони не ведуть, а тому позивачка переконана, що шлюб зберегти неможливо. За таких обставин позивачка [PERSON] вважає, що їхнє проживання разом недоцільне, примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, у зв`язку із чим просить суд даний шлюб розірвати. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Чорновус Н.Ф. у судове засідання не з`явилися, представник подала заяву про розгляд справи за їх з позивачкою відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення йому поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з таких підстав. Із копії паспортів, свідоцтв про одруження та народження видно, що сторони зареєстрували шлюб 01 жовтня 2016 року, під час перебування в якому у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми (а. с. 3, 4, 6, 9 - 13). Із заяви по суті справи, видно, що сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть (а. с. 1 2). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю, необхідно із відповідача у користь позивачки стягнути судові витрати в сумі 1 211,20 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 14).

Outcome: approved