Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання, що виникло з кредитного договору № 342616159, укладеного 01.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем в електронній формі шляхом акцепту оферти з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 13 600,00 грн із зобов`язанням повернення кредитних коштів та сплати процентів у визначені договором строки, однак Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на підставі договорів факторингу, а саме: за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 право вимоги перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», що підтверджується Реєстром прав вимоги № 171 від 01.02.2022; за договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 право вимоги було відступлено від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», що підтверджується Реєстром прав вимоги №1 від 30.10.2023; за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 право вимоги перейшло від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», що підтверджується Реєстром боржників №б/н від 04.06.2025, внаслідок чого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора за зобов`язанням Відповідача. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача за кредитним договором, на думку Позивача, становить 42 533,52 грн, з яких 13 600,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 28 933,52 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, при цьому штрафні санкції не заявлялися, а добровільне погашення заборгованості Відповідачем не здійснювалося, що і стало підставою для звернення Позивача до суду з вимогою про примусове стягнення заборгованості. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 610, 611 ЦК України визначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 01.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем в електронній формі шляхом акцепту оферти з використанням одноразового ідентифікатора, укладено кредитний договір № 342616159, за умовами якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 13 600,00 грн із зобов`язанням повернення кредитних коштів та сплати процентів у визначені договором строки. Згідно з наданою АТ КБ «ПриватБанк» (від 10.10.2025р. № 20.1.0.0.0./7-250926/57117-БТ) інформацією на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] і згідно з випискою по вказаному рахунку проведене 01.12.2021р. зарахування на картку грошових коштів у розмірі 13600.00 гривень ( а.с.110-111). Відповідач належним чином свої зобов`язання за даним кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість розмірі 42 533,52 грн, з яких 13 600,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 28 933,52 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. Приписами ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на підставі договорів факторингу, а саме: за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 право вимоги перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», що підтверджується Реєстром прав вимоги № 171 від 01.02.2022. За договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 право вимоги було відступлено від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», що підтверджується Реєстром прав вимоги №1 від 30.10.2023. За договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 право вимоги перейшло від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», що підтверджується Реєстром боржників №б/н від 04.06.2025, внаслідок чого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора за зобов`язанням Відповідача. Враховуючи, що вказаний кредитний договір і договори факторингу не визнані у встановленому законом порядку недійсними чи нікчемними, тоді в силу положень ст.ст. 6, 204, 207, 627, 629, 638, 639, 642 і 1077 ЦК України ці правочини є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання, що у відповідності до вимог ст.ст. 12 і 81 ЦПК України не спростовано відповідачем [PERSON] . Дослідивши надані позивачем ТОВ «Юніт Капітал» докази, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» м. Києва до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 2422, 40 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Щодо відшкодування витрат на оплату правничої допомоги, судом встановлено, що сума в розмірі 7000,00 гривень за надані послуги правничої допомоги є неспіврозмірною виконаній адвокатом роботі, розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав. З огляду на викладене, суд враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Достатньою компенсацією витрат позивача на професійну правничу допомогу буде менша сума, ніж розмір відшкодування, вказаний представником позивача у своїй заяві.

Outcome: approved