Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

В листопаді 2025 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2021 року. Спільних дітей від шлюбу вони не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Протягом останніх трьох років відповідач пристрастився до гральних казино, а також онлайн-казино, де зазвичай програвав майже весь свій заробіток, що негативно впливало на матеріальний та морально-психологічний стан сім`ї, та щоразу спричиняло їй душевні страждання. Всі її звернення до відповідача про припинення гри в казино позитивних результатів не дали. Тому з березня 2022 року вони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують. Оскільки шлюб існує лише формально, просила його розірвати. За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 27 листопада 2025 року було відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 17 грудня 2025 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про проведення розгляду справи з повідомлення (викликом) сторін. За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 18 грудня 2025 року було ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала і просила його задовольнити. Пояснила, що відповідач страждає на ігрову залежність, з 02 березня 2022 року вони з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. На примирення вона не згодна, оскільки з позовом про розірвання шлюбу вона звертається до суду вже вдруге. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що на ігроманію він не страждає, хоча на пропозицію позивачки звертався до лікаря-психіатра, але лікар вказаний діагноз не підтвердив. Водночас визнав, що разом з позивачкою вони не проживають з 28 лютого 2022 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони з 11 червня 2021 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 859, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 21). Спільних дітей сторони не мають. З березня 2022 року сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 9 ст. 7 Сімейного кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування у шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка наміру зберігати шлюб з відповідачем не має. Приймаючи до уваги доводи, викладені позивачкою, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved