Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

02 жовтня 2025 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (далі ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП») адвокат Боденко А.А. звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість в сумі 20491,60 грн, судового збору 2422,40 грн і 7000 грн. на професійну правничу допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 24 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компаній «Незалежні Фінанси» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 2360289 відповідно до умов якого відповідач отримав позику в сумі 5000 грн, строком на 345 днів із застосуванням процентної ставки 1,19% на день. Відповідно п.1.5.1 Договору комісія за надання кредиту 1150 грн, яка нараховується за ставкою 23,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п.1.5.2. Договору Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховується за ставкою 511,00% річних на фактичну заборгованість за кредитом. Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . 04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Фінансова компаній «Незалежні Фінанси» було укладено Договір факторингу № 04092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 2360289 від 24 квітня 2024 року перейшло до ТОВ Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором № 2360289 від 24 квітня 2024 року станом на 04 вересня 2024 року становить 20491,60 гривень, яка складається з: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5600 грн. заборгованість за несплату штрафів; 1150 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту; 8741,60 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Представник позивача Боденко А.А. у судове засідання не з?явилася, при цьому в позовній заяві просила проводити розгляд даної справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компаній «Незалежні Фінанси» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 2360289 від 24 квітня 2024 року. Судом встановлено, що факт перерахування коштів підтверджується довідкою за вихідним номером № 7/6704 від 17 грудня 2024 року, з якого вбачається, що ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" перерахувало на користь [PERSON] на картку [NUMBER] грошові кошти у сумі 5000 грн. 10 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від 11 листопада 2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов лист від 27 листопада 2025 року за №20.1.0.0.0/7-251126/63849-БТ, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] ; виписка за договором № б/н за період 24.04.2024 - 24.04.2024 року Кредитний договір № 2360289 був підписаний 24 квітня 2024 року о 19:29 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 954147 в особистому кабінеті на веб сайті в мережі Інтернет https://pango.com.ua. 04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» було укладено Договір факторингу № 04092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 2360289 від 24 квітня 2024 року перейшло до ТОВ Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. Згідно акту приймання-передачі документів за договором факторингу № 04092024 від 04 вересня 2024 року підтверджено відступлення на користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2360289 від 24 квітня 2024 року. ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» направило [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту за договором про споживчий кредит № 2360289 від 24 квітня 2024 року в сумі 20491,60 грн. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором № 2360289 від 24 квітня 2024 року станом на 04 вересня 2024 року становить 20491,60 гривень, яка складається з: 5000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5600 грн заборгованість за несплату штрафів; 1150 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту; 8741,60 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Враховуючи викладене з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 14891,60 грн, з яких: 5000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8741,60 грн заборгованість за процентами, 1150 грн комісія. Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» центр» просило також стягнути з [PERSON] на свою користь 5600 грн неустойки. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У п.17 кредитного договору сторони передбачили, що за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка у розмірі 90 грн. Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки неустойка за кредитним договором в розмірі 5600 грн нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Викладення на підставі Закону України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» у новій редакції пункту 6 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування» не змінює визначене ЦК України правове регулювання звільнення позичальників від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за кредитними договорами у період дії воєнного стану. З огляду на викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП»слід стягнути заборгованість за договором кредиту №2360289 від 24 квітня 2024 року в розмірі 14891,60 грн, з яких: 5000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8741,60 грн заборгованість за процентами, 1150 грн комісія. У стягненні неустойки в розмірі 5600 грн слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 20491,60 грн, а задоволено на суму 14891,60 грн, тобто на 72,67% (14891,60 х 100 : 20491,60). За таких обставин з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1760,36 грн (2422,40 грн. х 72,67%) судового збору. Крім того, з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 72,67%, то до стягнення підлягає 5086,90 грн (7000 грн х 72,67%) витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial