Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 03 липня 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №200860102301 від 23.08.2017 року у розмірі 68588,31 грн., з яких 48136,70 грн. заборгованість за кредитом, 20451,61 грн. заборгованість за процентами, а також судові витрати на судовий збір в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 23.08.2017 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №200860102301. За умовами кредитного договору відповідачу було видано кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 1000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 48200,00 грн. АТ «Перший Український Міжнародний Банк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором тривалий строк, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 30.04.2024 року має заборгованість в сумі 68588,31 грн., з яких 48136,70 грн. заборгованість за кредитом, 20451,61 заборгованість за відсотками. Банк направив відповідачу письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, однак у наданий строк відповідачем не погашена заборгованість. За таких обставин Банк звернувся з позовом до суду для захисту своїх законних прав та інтересів, з цих підстав поніс судові витрати на судовий збір 2422,40 грн. Банк звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності з врахуванням положень ЦК про перебіг позовної давності під час карантину та воєнного стану, а відповідач [PERSON] користувався кредитом та здійснював платежі до 01.02.2022 року. Короткий зміст відзиву на позов/заяви про перегляд заочного рішення від відповідача [PERSON] . До суду надійшов відзив /заява про перегляд заочного рішення відповідача [PERSON] , подані його представником адвокатом Шамшуріним Ю.В., де просили відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування зазначено, що: 1) позивачем АТ «ПУМБ» не доведено факт підписання відповідачем [PERSON] кредитного договору, оскільки Умови та правила кредитування Банком не були підписані відповідачем, зміст їх був недоступний для відповідача, а тому не можливо ідентифікувати, що саме подані Банком суду Умови та правила кредитування були доведені до відповідача при укладенні договору. Підписана [PERSON] заява не містить умов про оплату відсотків за користування кредитом, неустойки за невиконання зобов`язань за Договором чи інших платежів. І такі обставини суд першої інстанції має оцінити з врахуванням правової позиції ВС у постанові від 21.11.2019 року у справі №621/74/19. 2) Банк необґрунтовано нарахував відсотки за користування кредитом. 3) Банк звернувся до суду 03.07.2024 року після спливу строку позовної давності, оскільки кредитний договір був укладений 23.08.2017 року, й мав виконуватися щомісячними ануїтетними платежами, а тому Банк знав про порушення свого права, але безпідставно пропустив строк звернення до суду за його захистом. і такі обставини суд першої інстанції має оцінити з врахуванням правової позиції ВСУ у постанові від 06.11.2013 року у справі №6-116цс13. З цих підстав суд має відмовити в задоволенні позову АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.08.2017 року. Короткий зміст відповіді на відзив/заяву про перегляд заочного рішення від позивача АТ «ПУМБ». АТ «ПУМБ» пояснив, що 23.08.2017 року [PERSON] звернувся до Банку за отриманням кредиту, й уклав кредитний договір шляхом підписання Заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №200860102301 від 23.08.2017 року та Паспорту споживчого кредиту від 23.08.2017 року. У підписаній Заяві [PERSON] беззастережно підтвердив, що 1) приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (далі ДКБО), яка розміщена на сайті: pumb.ua з урахуванням умов надання послуг, 2) ознайомлений з ДКБО, умови якого йому зрозумілі. Протягом дії кредитного договору, Банк збільшував ліміт кредитування для [PERSON] від первісного 1000 грн. до 48200 грн., що підтверджено відповідною довідкою Банку. Відповідач не заперечував проти збільшення йому Банком кредитного ліміту, оскільки користувався кредитними коштами в обсязі збільшеного кредитного ліміту, отже погодився з такими умовами кредитування. Таким чином між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладений кредитний договір, який є публічним, складається з публічної частини ДКБО, що розміщені на офіційному сайті Банку: pumb.ua, а також з індивідуальної частини договору Заяви про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування, підписанням якої [PERSON] підтвердив укладення з Банком публічного кредитного договору, приєднання до публічної його частини ДКБО, що відповідає положенням ст.634, 638, ст.641, ст.644, ст.1054, ст.1055 ЦК України. Тому між Банком та [PERSON] з дотриманням положень Закону був укладений кредитний договір від 23.08.2017 року. [PERSON] був ознайомлений з істотними умовами кредитного договору та прийняв їх, що підтверджується фактом підписання ним «Паспорту споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу договору про споживчий кредит», де вказано кредитодавця, сума кредиту, строк кредитування, мета отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту, розмір реальної річної процентної ставки, тощо. На підтвердження виконання Банком своїх зобов`язань перед [PERSON] за кредитним договором надано виписку з карткового рахунку останнього, з врахуванням даних з якого Банк навів розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, з врахуванням усіх розрахунків відповідача. Не погодившись з розрахунком заборгованості Банку, відповідач [PERSON] не подав свій контррозрахунок заборгованості за кредитним договором, не довів помилки у розрахунку Банку. Щодо строку кредитування Банк повідомив, що за п.4.3.3. Договору строк дії кредитного ліміту при обслуговуванні кредитної картки на «Умовах надання та обслуговування «Кредитної картки з пільговим періодом та сервісом оформлення покупок «Сплачуй частинами» (Додаток 3) дорівнює 12 місяцям. Зі спливом вказаного строку, дія Кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності за перечень будь-якої із Сторін. У разі незгоди Клієнта з продовженням строку дії Кредитного ліміту, Клієнт має звернутися до Банку із відповідною письмовою заявою не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення чергового строку дії Кредитного ліміту. Оскільки [PERSON] не звертався до банку із такою заявою про відмову у продовженні строку дії кредитного ліміту, навпаки активно користувався кредитними коштами, то Банк вважав, що такий строк дії кредитного ліміту продовжувався. Щодо дотримання Банком строку позовної давності при зверненні до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.08.2017 року. Необхідно врахувати, що строк позовної давності установлений у ст. 257 ЦК України у 3 роки. Також з врахуванням положень ЦК строк позовної давності продовжувався на період карантину, що діяв з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року, та воєнного стану, що діє з 24.02.2022 року по теперішній час. [PERSON] активно користувався кредитом до 10.02.2022 року. Отже Банк звернувся до суду з позовом 03.07.2024 року, тобто в межах строку позовної давності. За таких обставин Банк вважав недобросовісною поведінку відповідача, який не виконав свої зобов`язання за кредитним договором та перед судом заперечував наявність у нього такого обов`язку. Тому відповідно до ст.ст. 525, 526, 599 ЦК України, Банк вважав свої позовні вимоги законними та обґрунтованими. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 51). Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.09.2024 року задоволено позов АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнули з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №200860102301 від 23.08.2017 року станом на 30.04.2024 року в сумі 68588,31грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 48136,70 грн., заборгованість за відсотками в сумі 20451,61 грн., а також судові витрати на судовий збір 2422,40 грн. (а.с.66-68). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.03.2024 року поновлено строк для подання відповідачем [PERSON] заяви про перегляд заочного рішення, та прийнято її до розгляду. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.03.2025 року скасовано заочне рішення цього ж суду від 24.09.2024 року, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.05.2025 року за клопотання представника відповідача витребували докази. Позиція учасників справи в судовому засіданні. Представник позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, просив розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням, а також через його представника. Представник відповідача адвокат Шамшурін Ю.В. не з`явився в судове засідання 20.01.2026 року, проте раніше в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у поданих письмових заявах, а саме, що розрахунок заборгованості проведений з порушенням умов договору, а саме безпідставно нараховані відсотки та інші платежі за користування кредитом, а також не були враховані усі грошові кошти, які сплатив [PERSON] на погашення кредиту, зокрема 31.08.2021 року в сумі 2400 грн., 29.04.2021 року в сумі 2000 грн., сплата яких підтверджена випискою банку з його банківського рахунку. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Обставини установлені судом. 23 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» й підписав у простій письмові формі заяву №200860102301 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за змістом якої він беззаперечно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (у урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах. Згідно із заявою №200860102301 від 23.08.2017 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспортом споживчого кредиту, АТ «ПУМБ» надав [PERSON] відкрив поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку № [NUMBER] із встановленим кредитним лімітом у розмірі 1000,00 грн. Розрахунковий день та платіжна дата 30 число місяця. Строк дії Кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитом, розмір мінімального платежу та інші умови встановлюються відповідно до умов ДКБО. (а.с.10). Також 23.08.2017 року [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, у змісті якого зазначено найменування Кредитодавця АТ «ПУМБ». Основні умови кредитування з крахуванням побажань споживача, а саме тип кредиту кредитна лінія, сума/ліміт кредиту 1000 грн., строк кредитування 12 місяців, зі спливом якого строк продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі Сторін, спосіб та строк надання кредиту шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення Банком. Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, а саме процентна ставка фіксована 49% річних, реальна річна процентна ставка 59,59% річних. Наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дісним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої зобов`язання на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Порядок повернення кредиту: щомісячно не пізніше настання платіжної дати, протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду. Розмір платежів розраховується щомісячно, і залежить від суми заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду (включає суму нарахованих процентів за корстування кредитом, суми інших обов`язкових платежів). За невиконання зобов`язань установлено: штраф з 7 дня виникнення простроченої заборгованості включно за фактом не здійснення чергового щомісячного платежу у розмірі 10% від простроченої суми за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 62% річних з 1 дня виникнення простроченої зборгованості на суму залишку заборгованості за кредитом; інші платежі комісія за проведення обов`язкового платежу, внесеного після настання платіжної дати 100 грн. Разом з тим у розділі 7 Паспорту зазначено, що наведена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 23.08.2017 року. (а.с.11). Представник відповідача адвокат Шамшурін Ю.В. після ознайомлення з оригіналами Зави на приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичниї осіб №200860102301 від 23.08.2017 року та Паспорту споживчого кредиту від 23.08.2017 року не заперечував справжність наявного в них підпису від імені відповідача, незважаючи на роз`яснення суду не просив призначити почеркознавчу експертизу для підтвердження його доводів у відзиві про те, що відповідач не підписував надані документи. За таких обставин у суду немає сумнівів, що саме відповідач [PERSON] підписав Заву на приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичниї осіб №200860102301 від 23.08.2017 року та Паспорт споживчого кредиту від 23.08.2017 року. Подана Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена рашенням Правління ПАТТ «ПУМБ» №653 від 30.05.2017 року , діє з 10.06.2017 року, - не підписана [PERSON] (а.с.15-25). Як вбачається з довідки про збільшення кредитного ліміту, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» встановив відповідачу станом на 23.08.2017 року кредитний ліміт в сумі 1000,00 грн., який в подальшому збільшувався, а станом на 26.05.2023 року становив 48200,00 грн. (а.с.28). Згідно з виписками по особовому рахунку [PERSON] користувався кредитними коштами з 11.11.2018 року по 01.08.2022 року, також у 2025 році. (а.с. 31-41). Таким чином, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з наданим розрахунком Банку станом на 30.04.2024 року [PERSON] має заборгованість по договору в сумі 68588,31грн., з якої заборгованість за тілом кредиту 48136,70грн., заборгованість за відсотками 20451,61 грн. (а.с.29-31). Згідно з наданим розрахунком Банку станом на 28.09.2025 року [PERSON] має заборгованість по договору в сумі 45908,77 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту 25457,16 грн., заборгованість за відсотками 20451,61 грн. Оскільки 28.09.2025 року [PERSON] сплатив Банку на погашення боргу 22679,54 грн. Згідно з наданим розрахунком Банку станом на 28.11.2025 року [PERSON] має заборгованість по договору в сумі 45908,77 грн., з якої 1) заборгованість за тілом кредиту 25457,16 грн. (використано по тілу кредиту на загальну суму 99894,59 грн., фактично погашено на загальну суму 74437,43 грн., залишок непогашеного тілу кредиту 25457,16 грн.), 2) заборгованість за відсотками 20451,61 грн. (нараховано відсотків за користування кредитом з відсотковою ставкою 49% в загальному розмірі 33901,91 грн., фактичне погашення відсотків 13450,30 грн., залишок непогашених відсотків 20451,61 грн.) 28.09.2025 року [PERSON] сплатив Банку на погашення боргу 22679,54 грн. 01.05.2024 року позивачем було направлено відповідачу письмову вимогу (повідомлення) про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №200860102301 від 23.08.2017 року, однак у зазначений позивачем строк, 30 днів з моменту отримання письмової вимоги, заборгованість відповідачем не погашена. (а.с.26-28). Мотиви ухваленого рішення, з посиланням на норми права. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із матеріалів справи вбачається, що 23.08.2017 року [PERSON] власноруч підписав Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у зв`язку із чим отримав кредитний ліміт на поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку № [NUMBER] із встановленим кредитним лімітом у розмірі 1000,00 грн., який в подальшому був збільшений до 48200 грн. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №200860102301 від 23.08.2017 року, яка підписана особисто відповідачем; деталізовані виписки про рух коштів по картковому рахунку, копію публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» №653 від 30.05.2017 року , діє з 10.06.2017 року, - не підписана [PERSON] ; Паспорт споживчого кредиту , інформація якого зберігає чинність та є актуальною до 23.08.2017 року, підписаний [PERSON] ; ксерокопію паспорта та картки фізичної особи платника податків відповідача. Матеріали справи не містять підтверджень про ознайомлення 23.08.2017 року відповідача з основними умовами кредитування. Як було вказано вище, позивачем до позовної заяви додано копію Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена рашенням Правління ПАТ «ПУМБ» №653 від 30.05.2017 року, діє з 10.06.2017 року, проте вказаний документ не містить підпису [PERSON] . Слід зауважити, що Паспорт споживчого кредиту не може бути прийнято до уваги, оскільки зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущеннях, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свою обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на умовах припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/ або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Розрахунок здійснено за умови виникнення заборгованості у розмірі 10000 грн. та наступним її погашенням у строк 12 місяців рівними платежами. Разом з тим у розділі 7 Паспорту зазначено, що наведена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 23.08.2017 року. (а.с.11). Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, зберігає чинність та є актуальною до 23.08.2017 року. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту та його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20. Аналогічне стосується таблиці обчислення вартості кредиту, що передує укладенню договору та не свідчить про укладення договору саме на таких істотних умовах. За таких обставин суд прийшов до висновку, що оскільки Заява про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №200860102301 від 23.08.2017 року, підписана відповідачем, не містить умов щодо розміру процентів за користування кредитом, неустойки для забезпечення виконання зобов`язань, в матеріалах справи відсутні будь-які інші письмові докази, які б містили узгодження між ним та позивачем порядку сплати процентів за прострочення виконання зобов`язань за договором, тому підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків за користування кредитом, неустойку для забезпечення виконання зобов`язань, відповідальність у виді процентів чи інфляційних втрат за порушення термінів виконання договірних зобов`язань відсутні. Згідно частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що «нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2021 року у справі № 441/1325/16-ц (провадження № 61-20329св19) зроблено висновок, що «правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність». Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність. У ст. 216 ЦК України наведено правові наслідки недійсності правочину. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. (ч.1 ст.216 ЦК України). Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. (ч.2 ст.216 ЦК України). Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. (ч.3 ст.216 ЦК України). Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. (ч.4 ст.216 ЦК України). Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. (ч.5 ст.216 ЦК України). Відповідно до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Тому суд прийшов до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у підписаному відповідачем договорі кредиту зазначені розмір відсотків за користування кредитом, комісій, неустойки, виплат за ч.2 ст.625 ЦК України за порушення виконання своїх зобов`язань, а тому їх нарахування Банком є безпідставним. Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з приписами статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з яких підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі, про що також зазначено у постанові Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду по справі №200/564/7/18 від 16 вересня 2020 року. Поряд з цим, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі №194/329/15 зазначено, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Суд зауважує, що банк самостійно нарахував відсотки за користування кредитом в розміри 33901,91 грн, які не були встановлені у підписаній відповідачем Заяві від 23.08.2017 року, й тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за нарахованими відсотками. За таких обставин суд вважає, що при вирішенні питання про розмір заборгованості відповідача [PERSON] по Договору кредиту від 23.08.2017 року суд вважає за необхідне врахувати: 1) проведену відповдачем після відкриття провадження у справі 28.11.2025 року виплату на погашення кредиту, яка була зарахована банком на тіло кредиту, в розмірі 22679,54 грн., 2) станом на 28.11.2025 року залишок заборгованості по Договору кредиту від 23.08.2017 року за тілом кредиту 25457,16 грн., 3) безпідставність нарахування банком відсотків за користування кредитом, які не обумовлені підписаним відповідачем Договором кредиту від 23.08.2017 року в розмірі 33901,91 грн., з яких відповідач погасив 13450,30 грн. Зазначені у розрахунку заборгованості отримані кошти у кредит та проведені відповідачем погашення за Договором кредиту відповідає поданим випискам по його банківському рахунку. Позивач в поданому ним розрахунку заборгованості не нараховував відповідачу за невиконання зобов`зань за кредитним договором неустойки чи інших платежів. Відповідно до постанови Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду по справі №200/564/7/18 від 16 вересня 2020 року встановлено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно дост. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі №194/329/15 зазначено, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Тому суд вважає, що станом на 28.11.2025 року заборгованість відповідача [PERSON] по Договору кредиту від 23.08.2017 року становить 12 006,86 грн. (за розрахунком банку залишок заборгованості по тілу кредиту 25457,16 грн. сплачені відповідачем кошти за договором кредиту, що були зараховані банком на погашення безпідставо нарахованих відсотків за користування кредитом, 13450,30 грн. = 12 006,86 грн.). Суд критично відноситься к доводам представника відповідача Шамшуріна Ю.В. про те, що АТ "ПУМБ" звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності, оскільки такі доводи не відповідають змісту ст.257, Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин). Отже позов АТ «ПУМБ» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню 17,51% . 68588,31 грн. х 17,51%= 12 006,86 грн.). Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Щодо судових витрат в частині судового збору За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов задоволено частково (17,51% від ціни позову), то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати на судовий збір в розмірі 424,16 грн. (2422,40 грн. х 17,51% = 424,16 грн.). Оскільки позивач АТ «ПУМБ» підтримував позовні вимоги в повному обсязі, не відмовлявся від позовних вимог в частині, що були добровільно задоволені відповідачем після пред`явлення позову, а саме погашення кредиту 28.11.2025 року на суму 22679,54 грн., на що вказує сам позивач у наданих розрахунках заборгованості станом на 28.11.2025 року, то суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 3 ст.142 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Outcome: partial