Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-20 00:00:00

адвокат Мартин В.І. в інтересах [PERSON] 04.09.2025 звернулась в суд із позовом до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) площею 0.83 га, що на підставі Сертифікату серії ЛВ № 143973 від 17.03.1997 належала [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в т.ч. на земельну частку (пай) площею 0.83 га, що належало спадкодавцю на підставі Сертифікату серії ЛВ № 143973 від 17.03.1997. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця, між тим, коли звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, у видачі свідоцтва їй було відмовлено через розбіжності в документах, що підтверджують родинні стосунки із спадкодавцем та пропуск строку на падання заяви про прийняття спадщини. Вказане змушує позивачку звертатись до суду із позовом про визнання за нею права на вказану земельну частку ( пай), в порядку спадкування за законом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, 15.12.2025 її представник адвокат Мартин В.І. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 15.12.2025 міський голова подав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, батьки, той з подружжя хто його пережив. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Підставою виникнення права власності (або права) на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва». Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифікату на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарского підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час ісування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 та відповідні норми ЦК УРСРП. Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Із копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] видно, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Як видно із копії Сертифікату серія ЛВ № 143973 від 17.03.1997, [PERSON] на підставі рішення Городоцької районної ради народних депутатів від 22.04.1996 № 84 належало право на земельну частку (пай) площею 0,83 га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, на території с. Грімно (а.с.10). Позивачка звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] , однак листом нотаріуса від 16.01.2024 за № 8/01-16 у видачі свідоцтва їй було відмовлено, через розбіжності в документах, що підтверджують родинні стосунки із спадкодавцем та пропуск строку на падання заяви про прийняття спадщини (а.с.11). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 15.07.2025 [PERSON] відмовлено у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.13-14). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 16.09.2024 встановлено факт родинних відносин і зокрема, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-16). Отже, оскільки [PERSON] при житті фактично належало право на земельну частку (пай) розміром 0,83 ум.кад.га, позивачка є спадкоємцем по законом після смерті [PERSON] і фактично прийняла спадщину після його смерті, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, суд доходить висновку, що є підстави до визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved