Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.1. У листопаді 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Капітал» (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулося до суду з указаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість за договором кредиту № F94.993.70781 від 20 грудня 2016 року у розмірі 38 421 грн 29 коп, витрати зі сплати судового збору 3 028 грн, витрати на професійну правничу допомогу 7 000 грн. 1.2. Позов обґрунтовано тим, що 20 грудня 2016 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі ПАТ «Ідея Банк») та [PERSON] укладено договір кредиту № F94.993.70781 (далі Кредитний договір). 1.3. Відповідно до умов Кредитного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в розмірі 18 260 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами договору. 1.4. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у розмірі 18 260 грн строком до 20 червня 2019 року, а позичальник зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього договору. 1.5. Позичальниця беззаперечно підтвердила, що перед укладанням договору ознайомлена в письмовій формі з всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту та з нормами Закону України «Про споживче кредитування». 1.6. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Профіт Капітал») укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року перейшло право вимоги за Кредитним договором. 1.7. У зв`язку з неповерненням отриманих коштів за Кредитним договором станом на 03 грудня 2020 року (дата відступлення) заборгованість становить 38 421 грн 29 коп, що складається із заборгованості за основним боргом 12 749 грн 73 коп; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 10 087 грн 45 коп; заборгованість з оплати за обслуговування кредиту 15 584 грн 11 коп. 1.8. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести до закінчення розгляду справи, становить 7 000 грн. 1.9. Відповідачем відзиву на позов не надано. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 10 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 2.2. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2025 року визнано явку представника ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» у судове засідання обов`язковою. 2.3. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. 2.4. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Пояснила, що кредит брала для лікування чоловіка, якому на той час робили операцію на серці. Спочатку вона справно сплачувала заборгованість, але через деякий час перестали це робити у зв`язку з фінансовою скрутою. Тоді у червні 2019 року їй запропонували, щоб вона сплатила 4 000 грн, а іншу суму їй пробачить банк. Між сторонами було укладено відповідну додаткову угоду і вона виплатила 4 000 грн та вважала, що борг нею погашено, а кредит закрито. Просила також врахувати, що з того часу пройшло багато років і підстав стягувати заборгованість немає через сплив строків позовної давності. 3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини 3.1. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 3.2. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 3.3. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 3.4. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.5. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. 3.6. Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 3.7. Положеннями ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 3.8. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. 3.9. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 3.10. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 3.11. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 3.12. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 3.13. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 3.14. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 3.15. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 3.16. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 3.17. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 3.18. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. 3.19. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 3.20. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 4. Фактичні обставини, встановлені судом 4.1. Судом установлено, що 20 грудня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір. 4.2. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в розмірі 18 260 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами договору. 4.3. Пунктом 1.2 Кредитного договору визначено, що банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 30 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів із позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок, вказаний позичальником. 4.4. Як вказано в п.1.4. Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 7.00 % (Маржу Банку). 4.5. Згідно із п. п. 1.5 Кредитного договору станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена рішенням правління банку, становить 9,50%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 16,50 %. 4.6. Пунктом 1.7. Кредитного договору передбачено, що банк може в будь-який момент за рішенням правління банку визначити змінну частину процентної ставки нижчу ніж ставка, яка розрахована відповідно до п.1.5. цього Договору на основі зміни ключових ринкових показників. 4.7. Максимальний розмір, до якого може бути збільшена змінювана процентна ставка за кредитом, протягом всього строку кредитування 60 % річних (п.1.9. Кредитного договору). 4.8. Відповідно до п. 1.12 Кредитного договору за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. 4.9. Як установлено в п. 5.5. Кредитного договору сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлюється сторонами тривалістю у 3 роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. 4.10. У пункті 6 Кредитного договору наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором», а саме в розмірі 1267 грн 34 коп. до 20 числа наступного місяця, починаючи з 20 січня 2017 року і до 20 травня 2019 року; останній платіж до 20 червня 2019 року мало бути внесено в розмірі 1346 грн 82 коп. 4.11. 07 червня 2019 року між АБ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Кредитного договору (далі Додаткова угода), згідно з п. 1 якої сторони підписанням цієї додаткової угоди визнають та підтверджують наявність боргу позичальника за Кредитним договором станом на дату укладення цієї додаткової угоди в розмірі 31 198,99 грн, що складається із заборгованості за кредитом 16 749,73 грн, за платою (комісією) за обслуговування кредитної заборгованості 7 668,40 грн, заборгованості за процентами 6 780,86 грн. 4.12. У пункті 2 Додаткової угоди сторони домовились про дострокове припинення кредитного договору після виконання позичальником повернення боргу за кредитним договором. 4.13. Відповідно до п. 2.1. Додаткової угоди сторони погодили наступний порядок повернення боргу за Кредитним договором: повернення банку в строк не пізніше 5 банківський днів від дати укладення цієї Додаткової угоди частини заборгованості, що виникла згідно Кредитного договору в сумі 4 000 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту (п. 2.1.1.); повернення банку в строк не пізніше 180 календарних днів від дати укладення цієї Додаткової угоди частини заборгованості, що виникла згідно Кредитного договору, в сумі 8 332,25 грн (п. 2.1.2.); сплата процентів, плати за обслуговування кредиту та інших комісій за користування кредитом, які будуть нараховані згідно з умовами Кредитного договору, до моменту фактичного повернення заборгованості відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 Додаткової угоди (п. 2.1.3). 4.14. Пунктом 2.2. Додаткової угоди визначено, що на період її дії черговість погашення кредитної заборгованості визначена умовами Кредитного договору не застосовується та подальше погашення заборгованості здійснюється згідно п.2.1. Додаткової угоди, за винятком повернення заборгованості, визначеної п. 2.1.2, 2.1.3 Додаткової угоди, погашення якої здійснюється відповідно до умов Додаткової угоди та Кредитного договору. 4.15. Згідно із п. 2.4 Додаткової угоди, за умови своєчасного та у повному обсязі виконання Позичальником своїх зобов`язань, визначених п. 2.1, 2.3 Додаткової угоди, Банком здійснюється прощення позичальнику боргу за Кредитним договором у розмірі 18 866,74 грн, а саме прощення: заборгованості за кредитом 5 862,41 грн; заборгованості за платою (комісією) за обслуговування кредитної заборгованості, що становить 6 901,56 грн, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, що становить 6 102,77 грн. Нараховані та несплачені неустойки (пені, штрафи та інші нарахування) згідно умов Кредитного договору, наявні станом на день підписання цієї Додаткової угоди, Банк списує в повному обсязі. 4.16. Пунктом 3 Додаткової угоди визначено, що умови, передбачені п. 2.4 та 2.5 цієї Додаткової угоди вступають в силу лише у випадку беззастережного, своєчасного та у повному обсязі виконання позичальником своїх зобов`язань, передбачених у п. 2.1, 2.3 цієї Додаткової угоди. У випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань в зазначені у п. 2.1 та 2.3 Додаткової угоди терміни (строки), ця Додаткова угода припиняє свою чинність, не створюючи жодних юридичних наслідків для сторін. 4.17. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до якого до останнього, починаючи з 03.12.2020 року, перейшло право вимоги за Кредитним договором. 4.18. Відповідно до п. 2.1 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. 4.19. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором станом на 03 грудня 2020 року (дата відступлення права вимоги), заборгованість становить 38 421 грн 29 коп, яка складається з: заборгованості за основним боргом 12749 грн 73 коп; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 10 087 грн 45 коп; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту 15 584 грн 11 коп. 5. Оцінка Суду 5.1. Оцінені судом докази дають підстави для висновку про те, що 20 грудня 2016 року [PERSON] отримала грошові кошти за Кредитним договором, а відтак останній набув чинності та підлягав безумовному виконанню його сторонами. 5.2. Відповідач здійснювала погашення заборгованості з порушенням графіку платежів, визначеним у пункті 6 Кредитного договору, а саме: 18 січня 2017 року внесла 1280,79 грн, 20 лютого 2017 року 1280,79 грн, 22 березня 2017 року 1280,79 грн, у квітні 2017 року платіж не внесено, 17 травня 2017 року внесено 1280,79 грн, 12 червня 2017 року 1379,31 грн, у липні 2017 року платіж не внесено, 09 серпня 2017 року внесено 1281 грн, після чого платежі не здійснювались до 07 червня 2019 року. 5.3. Оскільки Кредитним договором передбачено щомісячні платежі, то враховуючи пункт 5.5. Кредитного договору, трирічний строк позовної давності обраховується з обумовленої сторонами дати внесення кожного такого платежу. 5.4. Уклавши 07 червня 2019 року Додаткову угоду до Кредитного договору, [PERSON] визнала наявність заборгованості за Кредитним договором. 5.5. Умовами Додаткової угоди було, зокрема, передбачено сплату [PERSON] частини заборгованості в розмірі 4 000 грн протягом 5 днів із дня укладення Додаткової угоди, а також повернення банку в строк не пізніше 180 календарних днів від дати укладення цієї Додаткової угоди частини заборгованості, що виникла згідно Кредитного договору, в розмірі 8 332,25 грн, після чого банк зобов`язався здійснити прощення боргу за Кредитним договором у розмірі 18 866,74 грн. 5.6. Водночас [PERSON] 07 червня 2019 року внесла лише першу частину обумовленої суми 4 000 грн, після чого зобов`язання за Додатковою угодою не виконувала і доказів протилежного суду не надано. 5.7. Таким чином, враховуючи пункт 3 Додаткової угоди, така Додаткова угода припинила свою чинність, не створюючи жодних юридичних наслідків для сторін і строк дії Кредитного договору сплив 20 червня 2019 року. 5.8. Як вбачається із графіку щомісячних платежів, наведеного в Кредитному договорі, всього станом на 20 червня 2019 року [PERSON] мала сплатити 39 099,68 грн (1267,34*29 платежів за період із 20.01.17 по 20.05.2019, плюс платіж 1346,82грн на 20 червня 2019 року). 5.9. Водночас згідно з наданою позивачем випискою, нею було сплачено 13 064 грн 47 коп., а саме: 18.01.2017 року 1280,79 грн, 20.02.2017 1280,79 грн., 22.03.2017 року 1280,79 грн., 17.05.2017 1280,79 грн, 12.06.2017 1379,31 грн, 09.08.2017 1281 грн, 08.09.2017 1281 грн, 07.06.2019 4000 грн. 5.10. За таких обставин суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком боргу, згідно з яким борг [PERSON] на 03.12.2020 становить 38 421 грн 29 коп., та виходить із власного розрахунку, згідно з якими такий борг на день закінчення строку дії Кредитного договору 20.06.2019 року становить 26 035 грн 21 коп. (39099,68-13064,47=26 035,21). Саме така сума підлягає стягненню з відповідачки. 5.11. Щодо доводів відповідачки про сплив позовної давності, то суд зауважує наступне. 5.12. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). 5.13. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено відповідну заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. 5.14. Відповідно до умов Кредитного договору від 20.12.2016 сторони встановили строк дії договору на 30 місяців, тобто до 20.06.2019 року і доказів пролонгації строку дії Кредитного договору до 03.12.2020 року (день, на який позивачем зроблено розрахунок) позивачем не надано. 5.15. Отже, з 21.06.2019 у первісного кредитодавця виникло право у зв`язку з не поверненням грошових коштів, пред`явити вимогу до позичальника, оскільки саме на цей час кредитодавцю було відомо, що кредитні кошти не повернуті та існує заборгованість, а тому строк позовної давності для пред`явлення позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] повинен обраховуватися саме з 21.06.2019. 5.16. Таким чином, визначений сторонами у Кредитному договорі строк позовної давності мав сплинути 21.06.2022 року. 5.17. Право вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] за договором факторингу від 03.12.2020 перейшло від первісного кредитора АТ «Ідея банк» до позивача - ТОВ «ФК «Профіт Капітал». 5.18. Позивач ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося з даним позовом до суду через засоби поштового зв`язку 30.10.2025. 5.19. Водночас 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, п. 12 якого визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки, продовжуються на строк дії такого карантину. 5.20. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року. 5.21. Крім того, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. 5.22. Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема п.19, згідно якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 5.23. 4 вересня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності». Набрання чинності цим Законом фактично скасувало «воєнне» призупинення строків, повернувши застосування загального та спеціальних строків позовної давності, встановлених ЦК України. 5.24. Відповідно до постанови ВП ВС від 2 липня 2025 року у справі № 903/602/24, коли позовна давність не спливла станом на 2 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. Тому звернення до суду з позовними вимогами про стягнення боргу без обмеження останніми трьома роками, що передували подачі позову, є обґрунтованим, у разі якщо позовна давність за такими вимогами не спливла станом на 2 квітня 2020 року. 5.25. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач, звернувшись до суду з даним позовом 30 жовтня 2025 року, не пропустив строків позовної давності, оскільки така позовна давність не сплинула на 02 квітня 2020 року (набрання чинності Законом України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)») та на 04 вересня 2025 року (набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності»). 6. Розподіл судових витрат між сторонами 6.1. Враховуючи висновок суду про задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, за умови повного задоволення позову, підлягали стягненню понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 3 028 грн. Проте оскільки позов задоволено на 67,76%, то з відповідача підлягає стягненню компенсація судового збору в розмірі 2051,77 грн. 6.2. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 6.3. Приписами ст. 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 6.4. Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. 6.5. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 6.6. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 6.7. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., підтверджуються: договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року; додатковою угодою № 1/1 від 01 липня 2024 року; актом прийому-передачі реєстру боржників від 10 вересня 2025 року; актом прийому-передачі наданої правової допомоги від 10 жовтня 2025 року. 6.8. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. 6.9. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). 6.10. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandispimeniw ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»npoTH України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). 6.11. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу (постанови ВС від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17, від 19 лютого 2019 року у справі № 917/1071/18). 6.12. Судом убачається, що заявлені представником позивача вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову. 6.13. На думку суду, співмірний розмір таких витрат, за умови повного задоволення позову, становить 2000 грн, а враховуючи що позов задоволено на 67,76 %, то з відповідача необхідно стягнути 1 355 грн 20 коп. компенсації витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial