Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 08.05.2025 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір № 07.05.2025 100000977, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 10000 гривень, строком на 168 днів. Однак, відповідач всупереч умовам договору своїх зобов`язань перед позивачем не виконала, внаслідок чого станом на дату звернення з позовом до суду 24.11.2025 року за відповідачкою наявна заборгованість по кредитному договору в розмірі 30300 гривень, з яких: 10000 грн заборгованість по тілу кредиту, 13300 гривень заборгованість по процентам, 500 грн заборгованість по комісії, додаткова комісія 1500 гривень, 5000 гривень - неустойка. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві також просила суд провести розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася шляхом надіслання судової повістки за його місцем реєстрації. Відзиву на позов відповідач не надала. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе за кредитним договором № 07.05.2025 100000977 від 08.05.2025 року зобов`язання, а саме не здійснювала виплату належних до сплати сум кредиту та не сплачувала відсотки за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості станом на дату пред`явлення позову 24.11.2025 року, заборгованість відповідачки становить 30300 гривень, з яких: 10000 грн заборгованість по тілу кредиту, 13300 гривень заборгованість по процентам, 500 грн заборгованість по комісії, додаткова комісія 1500 гривень, 5000 гривень неустойка. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо стягнення неустойки з відповідача суд зазначає таке. П. 61 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» виключено на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, у якому було зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону ; та установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Зміни до цього Кодексу можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України, одночасно з поданням до Верховної Ради України проекту ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» не було подано проєкту закону про внесення змін до ч. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому застосуванню підлягають норми. викладені у ч. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, які мають перевагу над нормою п. 61 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», а тому у стягненні з відповідачки 5000 грн неустойки суд відмовляє. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2022,66 гривень сплаченого судового збору, виходячи з розрахунку: 25300 грн (розмір задоволених позовних вимог)*2422, 40 грн (сума сплаченого судового збору) / 30300 грн (розмір заявлених позовних вимог)..

Outcome: partial