Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Стислий зміст (виклад) позовних вимог. 20 листопада 2025 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти: - на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття; - на її утримання у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем з 29 грудня 2023 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, вона з відповідачем разом не проживають, їх син проживає разом з нею, відповідач необхідної матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини у розмірах, необхідних та достатніх для забезпечення розвитку дитини, не надає, у зв`язку з чим вона завернулась до суду з даним позовом. Стислий зміст (виклад) заяв по суті справи. 22 січня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив, у якому він не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Аргументи (позиції) учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилась. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідач у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі. Рух справи. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2025 року позов [PERSON] залишено буз руху. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 29 грудня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після реєстрації якого [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Окрім того, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] № 245 від 19 серпня 2025 року, [PERSON] вибула в додаткову відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами з виїздом до м. Харкова на 126 календарних діб з 19 серпня по 22 грудня 2025 року (а.с. 15). Згідно копії довідки військової частини [NUMBER] Збройних Сил України від 12 листопада 2025 року, [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] (а.с. 14). З відомостей Пенсійного фонду України вбачається, що [PERSON] за період з січня 2025 року по вересень 2025 року мав дохід у розмірі 648 026,45 грн (а.с. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, позов направлено до суду засобами поштового зв`язку 18 листопада 2025 року, що підтверджується відомостями зазначеними на конверті, а також накладною та описом вкладення у цінний лист (а.с. 19-23). Отже, саме з 18 листопада 2025 року присуджуються до стягнення аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] . Стосовно визначення розміру аліментів у межах не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, суд зауважує, що таке обмеження стосується виключно вимог про стягнення аліментів, заявлених у наказному провадженні. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною 3-х років, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. У відповідності до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, діючим законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги, що малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що не заперечувалось відповідачем, відповідач проходить військову службу та має регулярний дохід, суд доходить висновку, що позивач має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення сином трьох років. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Частиною 1 статті 79 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як вже зазначалось, позов направлено до суду засобами поштового зв`язку 18 листопада 2025 року, що підтверджується відомостями зазначеними на конверті, а також накладною та описом вкладення у цінний лист (а.с. 19-23). Отже, саме з 18 листопада 2025 року присуджуються до стягнення аліменти на позивача до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. При цьому, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до приписів ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved