Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Заявлені вимоги мотивувала тим, що з 09.09.2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, а з лютого 2025 року, остаточно припинили спільне проживання. Рішенням Попілянського районного суду Житомирської області від 30.07.2025 року у справі №288/858/25, шлюб між сторонами розірвано. Позивачу змінено призвіще з " [PERSON] " на дошлюбне - " [PERSON] ". Позивачка зазначає, що від шлюбу у сторін [INFO] народилась донька - [PERSON] , яка на час звернення до суду із даним позовом є повнолітньою та 01.09.2025 року вступила на навчання до Вінницького торгівельно - економічного університету за спеціальністю "Міжнародні економічні відносини" і навчається за договором про надання платної освітньої послуги на факультеті економіки, менеджменту та права, є здобувачем освітнього ступеня "Бакалавр", 1 курс денної форми навчання, група МЕВ-11д, спеціальності С1, за кошти фізичної особи. Термін навчання становить чотири роки: з 01.09.2025 року по 30.06.2029 року. Плата за навчання за один навчальний рік становить 32 000 грн. Загальна вартість платної освітньої послуги за розрахунковий строк виконання освітньої програми (для здобувачів вищої освіти), становить 128 000, 00 грн. Стипендію донька не отримує, та будучи студентом денної форми навчання, вона немає можливості самостійно працювати та отримувати доходи, тому після досягнення повноліття, перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач зі свого боку добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не бажає, хоча є здоровою та працездатною особою, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом та просити стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання. Ухвалою суду від 24.11.2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. 19.12.2025 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що у позовній заяві позивачкою не зазначено, що від шлюбу сторони мають окрім повнолітньої доньки ще й неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Не наведення позивачем зазначеної обставини свідчить про подання до суду неповної інформації щодо складу сім`ї сторін, що має істотне значення для правильного вирішення спору та визначення розміру аліментів. Повнолітня донька [PERSON] на даний час проживає разом із позивачкою та навчається у Вінницькому торговельно-економічному інституті Державного торговельно-економічного університету. Водночас до моменту вступу до закладу вищої освіти, вона проживала з відповідачем та перебувала на його повному матеріальному утриманні, що свідчить про належне виконання відповідачем батьківських обов`язків. Крім того зазначила, що у позовній заяві позивачка стверджує, що відповідач нібито не має наміру добровільно сплачувати аліменти на користь повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Зазначене твердження не відповідає дійсності. Між сторонами було досягнуто усної домовленості, відповідно до якої відповідач зобов`язався здійснювати щомісячні грошові перекази у розмірі 6 000 грн., починаючи з листопада 2025 року, на утримання дітей. Факт здійснення такого платежу підтверджується квитанцією з призначенням платежу «Переказ власних коштів за листопад 2025 року, дитячі витрати». Крім того, відповідач систематично надає додаткову матеріальну допомогу спільним дітям на поточні (кишенькові) витрати. На утриманні відповідача перебувають батьки похилого віку, а саме: мати - [PERSON] , [INFO] , та батько - [PERSON] , [INFO] , який є особою з інвалідністю III групи. У зв`язку з віком та станом здоров`я зазначені особи потребують постійної матеріальної допомоги та додаткового догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією та копіями пенсійних посвідчень, які додаються до цього відзиву. З 12.08.2024 року відповідач навчається у Білоцерківському національному аграрному університеті за спеціальністю «Агрономія», є здобувачем освітнього ступеня «Бакалавр» 3 курсу денної форми навчання та здійснює навчання за кошти фізичної особи. З урахуванням наведених обставин, а також того, що відповідчач не ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання власних дітей, відповідач вважає за можливе сплачувати аліменти на повнолітню доньку у розмірі 1/12 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 14.01.2026 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому вона просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача - адвокат Чернілевська Р. В., у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Маслякова Т. О., в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву, наданому до суду 19.12.2025 року. Заслухавши позиції та обгрунтування представників сторін, дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 30.07.2025 року було розірвано. Рішенням суду позивачу змінено призвіще з " [PERSON] " на дошлюбне - " [PERSON] ". Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.08.2007 року, [INFO] народилась [PERSON] ,та її батьками вказані: [PERSON] і [PERSON] . Із договору №852 ЕМЕВд від 15.08.2025 про навчання у закладі вищої освіти та про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у ВТЕІ ДТЕУ, та довідки з Вінницького торгівельно-економічного інституту від 02.10.2025 року за № 480 вбачається, що з 01.09.2025 року [PERSON] , вступила на навчання до Вінницького торгівельно-економічного університету за спеціальністю "Міжнародні економічні відносини" та навчається за договором про надання платної освітньої послуги на факультеті економіки, менеджменту та права, є здобувачем освітнього ступеня "Бакалавр" 1 курс денної форми навчання, група МЕВ-11д, спеціальності С1 за кошти фізичної особи. Термін навчання становить чотири роки, з 01.09.2025 року по 30.06.2029 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 128 000,00 грн. Як вбачається із Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 15.11.2025 року, позивачка [PERSON] 15.11.2025 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Відповідно до платіжних інструкцій з АТ КБ "Приват банк" вбачається, що відповідачем перераховуваль кошти на рахунок позивачки на дітей, однак твердження відповідача щодо того, що ним здійснюються щомісячні перекази в розмірі 6 000 грн. на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] не знаходять своє підтвердження у вищезазначених доказах, у зв`язку з чим суд не бере дані докази до уваги. Також до суду відповідачем не надано належних та достовірних доказів того, що мати та батько відповідача перебуває на його утриманні. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В ході розгляду даної справи судом встановлено, що [PERSON] досягла повноліття, однак не досягла 23 років, навчається на денній формі навчання, потребує утримання від батька. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача піклуватися та матеріально забезпечувати свою повнолітню доньку [PERSON] , тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи із засад розумності і справедливості, а також найкращого забезпечення інтересів [PERSON] , приймаючи до уваги її потребу в матеріальній допомозі з боку батька, суд прийшов до висновку, що на користь позивачки із відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 04.11.2025 року, на період навчання у Вінницькому торгівельно-економічному інституті Державного торгівельно- економічного університету, але не більше ніж до 18.07.2030 року - дня досягнення донькою 23-х річного віку. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 1 211, 20 грн. судового збору. Крім того, відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Представник позивачки підтвердила належними доказами понесення витрат на правничу допомогу в сумі 2 000 грн. 00 коп. Клопотання про зменшення розміру таких витрат до суду не надійшли. Отже суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки також витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved