Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі - позивач), діючи через свого представника Бачинського О.М., звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201023424 від 28 жовтня 2020 року у розмірі 15 292 грн 74 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 жовтня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201023424, у відповідності до якого відповідач отримала позику у розмірі 3 798 грн 00 коп. зі сплатою процентів. ТОВ «Фінансова компанія «Форза» виконало свій обов`язок щодо надання грошових коштів. Однак, відповідач здійснила оплат на суму 50 грн 00 коп. та перестала виконувати свої зобов`язання, передбачені умовами Договору, як повернення отриманих коштів, так і сплату процентів за користування кредитом. 30 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та позивачем укладено Договір факторингу №20210630-Ф/2. Згідно Договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», включно і до відповідача. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 02 грудня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 15 292 грн 74 коп., з яких: залишок заборгованості за тілом 3 798 грн 00 коп.; залишок заборгованості по процентам за користування 2 107 грн 80 коп., а також відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано відсотки за період з 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року в сумі 8 545 грн 50 коп., та збитки від інфляції за період з 27 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року у сумі 841 грн 44 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. 27 січня 2026 року представник позивача Бачинський О.М. подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі представника позивача на підставі доказів наявних у матеріалах справи, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду, враховуючи, що її місце проживання невідоме, була повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. А також, їй була направлена судова повістка за останнім відомим місцем проживання, яка 02 січня 2026 року повернулася до суду не врученою з відміткою на поштовому відправленні - адресат відсутній. Про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив не подала і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 28 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201023424. Відповідно до п. 3.1 вказаного Договору товариство на умовах цього Договору та Правил надає клієнту грошові кошти у сумі визначеній п. 5 Договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3 даного Договору. Кредит надається позичальнику на визначені ним особисто цілі. Відповідно до п. 5 вказаного Договору загальний розмір кредиту 3 798 грн 00 коп., дата видачі кредиту 28 жовтня 2020 року, дата погашення заборгованості 26 листопада 2020 року, строк дії договору 30 днів, базова процентна ставка 1,85%, процента ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,50%. Сторони погоджуються, що у випадку користування кредитом після настання дати погашення заборгованості, вказаної у п.п. 5 п. 5 Договору, умови щодо нарахування процентної ставки (п.п. 12 п. 5 Договору) не застосовується, а застосовується розмір процентної ставки визначений у п.п. 13 п. 5 Договору (крім випадків пролонгації строку дії договору, в такому випадку застосовується процентна ставка пролонгації). Відповідно до копії Довідки про ідентифікацію, за підписом ТОВ «Фінансова компанія «Форза», клієнт [PERSON] , з якою укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201023424 від 28 жовтня 2020 року, ідентифікована ТОВ «Фінансова компанія «Форза». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора) здійснено: одноразовий ідентифікатор e672084g; час відправки ідентифікатора позичальнику: 28 жовтня 2020 року 15:45:40; номер телефону, на який відправлено ідентифікатор: 380978965737. 30 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Форза», як клієнтом, та позивачем, як фактором, укладено Договір факторингу № 20210630-Ф/2, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором. Перехід права вимоги: право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку №1 до цього Договору. Згідно платіжних доручень №279 від 05 липня 2021 року та №282 від 14 липня 2021 року позивач здійснив оплату згідно Договору факторингу № 20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року. Відповідно до копії Витягу з Реєстру прав вимог №1 від 01 грудня 2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача по Договору №000201023424 від 28 жовтня 2020 року в сумі 5 905 грн 80 коп., з яких 3 798 грн 00 коп. залишок заборгованості за тілом, 2 107 грн 80 коп. залишок заборгованості по процентам. Як слідує з Детального розрахунку заборгованості (Виписки з особового рахунку) [PERSON] , складеного ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 02 грудня 2025 року, станом на 02 грудня 2025 року за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201023424 від 28 жовтня 2020 року у [PERSON] наявна заборгованість в сумі 15 292 грн 74 коп., з яких: залишок заборгованості за тілом 3 798 грн 00 коп.; залишок заборгованості по процентам 2 107 грн 80 коп., а також відповідно до ст. 625 ЦК України відсотки за період з 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року - 8 545 грн 50 коп., та збитки від інфляції за період з 27 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року - 841 грн 44 коп. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 28 жовтня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201023424. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. ТОВ «Фінансова компанія «Форза» виконало взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість в розмірі 5 905 грн 80 коп., з яких 3 798 грн 00 коп. залишок заборгованості за тілом, 2 107 грн 80 коп. залишок заборгованості по процентам. ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклавши 30 червня 2021 року з ТОВ «Фінансова компанія «Форза» Договір факторингу №20210630-Ф/2 набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201023424 від 28 жовтня 2020 року, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по вказаному Договору в розмірі 5 905 грн 80 коп., з яких 3 798 грн 00 коп. залишок заборгованості за тілом, 2 107 грн 80 коп. залишок заборгованості по процентам. З приводу стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та процентів від простроченої суми боргу суд зазначає, що станом на момент переходу права вимоги до позивача відповідач мала заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 905 грн 80 коп., тому позивач на законних підставах висунув вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат на суму боргу та відсотків, відповідно до ст. 625 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку, проведеного за період прострочення з 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року, вбачається, що відсотки становлять 8 545 грн 50 коп., а сума інфляційних нарахувань на суму боргу за період з 27 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року становить 841 грн 44 коп., тому, оскільки дані розрахунки відповідачем не спростовані, суд доходить висновку, що позовна вимога про стягнення зазначених сум з відповідача також підлягає задоволенню. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 7 000 грн 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано Договір про надання правової допомоги №20251202-3 від 02 грудня 2025 року, Розрахунок суми судових витрат . Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у розмірі 7 000 грн 00 коп.

Outcome: approved