Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх кредитних зобов`язань. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір № 4036377. 26.01.2022 року було укладено договір №26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4036377. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4036377. Ураховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості у загальному розмірі 50447,50 грн, відшкодувати понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 16000,00 грн. 30 вересня 2025 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в позовній заяві просив суд провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових викликів за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою відповідачки, які повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» - «адресат відсутній», іншої адреси [PERSON] суду не повідомила, тому, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Відповідачка клопотання про розгляд справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлену відповідачку, яка про причини неявки не повідомила, неподання відповідачкою відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд постановив про розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалення заочного рішення у даній справі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 4036377 (а.с.22-26), згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 8500,00 грн. строком на 30 днів. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту і процентів за користування кредитом 19.11.2021 року. Відповідно до пунктів 1.5.1, 1.5.2 Договору комісія за надання кредиту 935,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом 3187,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредит за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.3.1.2 Договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб визначений цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Відповідно до п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну кредитування, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Згідно з п. 3.2.6 кредитного договору кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Даний Договір підписаний відповідачкою електронним підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора, що підтверджується кредитним договором та довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» (а.с.66). ТОВ «Мілоан» виконало свій обов`язок щодо надання кредиту у сумі 8500,00 грн. на банківський рахунок відповідачки відповідно до договору №4036377, що підтверджується квитанцією від 20 жовтня 2021 року (а.с. 67). Відповідно до розрахунку заборгованості первинного кредитора ТОВ «Мілоан» (а.с.68-69) у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 8500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 28687,50 грн. заборгованість за відсотками, 935,00 грн. заборгованість за комісією. 26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 26-01/2022-83(а.с.27-31), відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 4036377 укладений з [PERSON] , що підтверджується реєстром боржників від 26.01.2022 року (а.с.40-43), відповідно до якого передано право вимоги на суму заборгованості 38122,50 грн, з якої 8500,00 грн. заборгованість за тілом, 28687,50 грн. заборгованість по процентам, 935,00 грн. заборгованість за комісією. Водночас із цим ТОВ «Вердикт Капітал» було складено власний розрахунок заборгованості за договором № 4036377 (а.с.1е), згідно з яким заборгованість [PERSON] станом на 10.01.2023 року становить 50447,50 грн, з яких 8500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 28687,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 12325,00 грн - нараховані відсотки, 935,00 грн. заборгованість за комісією. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023 відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.3-8), згідно з умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги первісного кредитора до боржників, в тому числі за кредитним договором № 4036377 укладений з [PERSON] , що підтверджується реєстром боржників від 10.01.2023 року (а.с.18-21), відповідно до якого передано право вимоги на суму заборгованості 50447,50 грн, з яких 8500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 28687,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 12325,00 грн - нараховані відсотки, 935,00 грн. заборгованість за комісією. В свою чергу ТОВ «Коллект Центр» було складено власний розрахунок заборгованості за договором № 4036377 (а.с.2), згідно з яким заборгованість [PERSON] станом на 08.09.2025 року становить 50447,50 грн, з яких 8500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 41012,50 грн - заборгованість за відсотками, 935,00 грн. заборгованість за комісією. За змістом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Судом установлено, що первісним кредитором відступлено ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідачки за кредитним договором, договори факторингу є дійсними та чинними, відомостей про те, що вони оскаржувалися в судовому порядку відсутні. Відтак, суд погоджується з ТОВ «Коллект Центр», що до нього, як до нового кредитора, перейшли права вимоги до [PERSON] за вищенаведеним кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як свідчать матеріали справи, станом на день ухвалення рішення у справі відповідачка відзив на позов або доказів сплати заборгованості за кредитним договором не надала. Виходячи з викладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи не надання та не спростування відповідачкою доказів, наданих позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що 01.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024 (а.с.52-54). З витягу з акту №13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року вбачається, що адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» погоджено надання ТОВ «Коллект Центр» правової допомоги щодо боржника [PERSON] за договором №4036377 у сумі 16000 гривень (а.с.58) За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved