Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (по тексту рішення - АТ «ПУМБ», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 200299632635 від 19.10.2021 та № 1011761635 від 03.05.2023 в сумі 58493,84 грн, з яких: 27992,18 грн - заборгованість за кредитом; 1701,80 грн - заборгованість по відсотках; 28799,86 грн - заборгованість за комісією, а також стягнути 2422,40 грн судового збору . В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що 19.10.2021 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200299632635, за яким позичальнику видано кредит у сумі 3000,00 ї грн. Крім того, 03.05.2023 між сторонами було укладено кредитний договір № 1011761635, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 40000 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання за обома договорами виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 03.07.2025 у нього виникла сумарна заборгованість за кредитами в сумі 58493,84 грн, що складається із заборгованості за договором № 200299632635 у розмірі 4535,24 грн та за договором № 1011761635 у розмірі 53958,60 грн . АТ «ПУМБ» надіслало відповідачу письмові вимоги про необхідність погашення заборгованості, однак у встановлений строк відповідач не виконав вимоги позивача, заборгованість не погасив. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 11.11.2025 за його місцем проживання. Поштовий конверт повернувся на адресу суду 19.11.2025 з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що відповідач особисто отримав відправлення. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до Полонського районного суду Хмельницької області 05.11.2025. Ухвалою суду від 10.11.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження (а.с. 46). Копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем цінним листом (докази долучено до справи). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 19.10.2021 відповідач [PERSON] уклав з банком кредитний договір № 200299632635, за яким отримав кредит у сумі 3000 грн (а.с. 13-15). Основні умови договору: стандартна процентна ставка - 47,88%; реальна річна процентна ставка - 47,88%; орієнтовна загальна вартість кредиту - 1257,86 грн; Також судом встановлено, що 03.05.2023 відповідач уклав з АТ «ПУМБ» кредитний договір № 1011761635, відповідно до умов якого йому надано кредит у сумі 40000 грн. (а.с. 7, зворот -9) Сторони погодили такі його істотні умови цього договору: строк - 24 місяці; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 4,5 %; розмір процентної ставки 0,01% річних; спосіб надання кредиту - переказ на рахунок [NUMBER] в АТ «ПУМБ»; платіжні періоди з 03.05.2023 по 03.05.2025; реальна річна процентна ставка - 122,697 %;загальні витрати за споживчим кредитом - 43204,06 грн; загальна вартість кредиту - 83204,06 грн. При цьому, сторони погодили всі істотні умови кредитування, зокрема щодо сплати процентів та комісії. Так, за договором від 19.10.2021 відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки, а за договором від 03.05.2023, окрім тіла кредиту та відсотків, також передбачено сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості, про що свідчить підписана відповідачем заява та умови договору. Таким чином, відповідач зобов`язався щомісячними платежами повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитними коштами та комісію згідно з графіками та умовами кожного з договорів. З виписок за особовими рахунками вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами за обома договорами, частково здійснював погашення, але порушив графік платежів (а.с. 29-33). За розрахунком банку заборгованість відповідача станом на 03.07.2025 становить: за договором № 200299632635 від 19.10.2021 (а.с. 27-28) - 4535,24 грн (з яких 2836,80 грн - кредит, 1698,44 грн - відсотки); за договором № 1011761635 від 03.05.2023 (а.с. 25, зворот - 26) - 53958,60 грн (з яких 25155,38 грн - кредит, 3,36 грн - відсотки, 28799,86 грн - комісія). Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню, складає 58493,84 грн. АТ «ПУМБ» направило [PERSON] письмову вимогу про сплату вказаної заборгованості. Одночасно банк попередив відповідача про примусове стягнення боргу в судовому порядку (а.с. 22). 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Зібрані докази вказують на те, що між АТ «ПУМБ» і [PERSON] укладено договори комплексного банківського обслуговування, у рамках яких банк надав відповідачу кредитні кошти. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, суд зазначає таке. Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків. Станом на 03.07.2025 заборгованість за тілом кредиту та процентами за обома договорами становить: за договором № 200299632635 - 4535,24 грн (тіло та відсотки); за договором №1011761635 - 25158,74 грн (25155,38 грн тіло кредиту + 3,36 грн відсотки). Вказані вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією. Так, позивач у поданому до суду позові просить стягнути з відповідача заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості за договором № 1011761635 від 03.05.2023 в сумі 28799,86 грн. Розглядаючи ці аргументи, суд виходить із такого. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Однак, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків. Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі має бути зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія. При цьому до таких послуг не може бути віднесене щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно. Судом встановлено, що умовами договору № 1011761635 від 03.05.2023 передбачено сплату відповідачем щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка складає 4,5% від суми кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості передбачена і в графіку платежів. За цим договором щомісячна комісія визначена у сумі 1800,00 грн щомісячно. При цьому, в кредитному договорі не зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості (розрахунково-касове обслуговування). Банк не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. Отже, суд доходить до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення комісії в сумі 28799,86 грн за договором № 1011761635 від 03.05.2023 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а стягненню з відповідача підлягає лише заборгованість за тілом кредиту та відсотками в загальній сумі 29693,98 грн (4535,24 грн за першим договором + 25158,74 грн за другим договором). 5. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки позов задоволено частково (задоволено вимоги на суму 29693,98 грн, що становить 50,76% від ціни позову 58493,84 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 1229,72 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial