Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 15 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 102412521, відповідно до умов якого відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн. 14.09.2021 згідно умов договору про відступлення прав вимоги № 08Т ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 102412521 від 15.05.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно договору факторингу сума боргу складає 31 902 грн. 50 коп., із яких: заборгованість за тілом кредиту 6 650 грн, заборгованість за відсотками 23 922 грн. 50 коп., заборгованість за комісійними винагородами 1330 грн. Позивач просить стягнути заборгованість по кредитному договору та понесені судові витрати. Ухвалою Подільського районного суду м. Полтави від 15.10.2025 матеріали позовної заяви передані за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2025 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи в його відсутність. Надав відповідь на відзив щодо безпідставності заперечень, які зазначив у відзиві відповідач. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у день судового розгляду подали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнають частково, у межах суми отриманого кредиту, що становить 12 530 грн. та судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Матеріали справи містять відзив в кому відповідач зазначив, що є військовослужбовцем та в період з 24.04.2022 по 13.04.2025 рік брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Позивачем нараховані відсотки поза межами строку кредитного договору. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 102412521 , відповідно до умов якого відповідачу на підставі платіжного документа перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7 000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідач всупереч умов кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив умови кредитного договору, не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, не виконав в повному обсязі грошові зобов`язання перед позивачем за договором. Відповідач умови договору в частині повернення коштів не виконав. 14.09.2021 року згідно умов договору про відступлення прав вимоги № 08Т ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 102412521 від 15.05.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно договору факторингу сума відступленого боргу складає 31 902 грн. 50 коп., із яких: заборгованість за тілом кредиту 6 650 грн, заборгованість за відсотками 23 922 грн, заборгованість за комісійними винагородами 1 330 грн. Як установлено з Договору про споживчий кредит № 102412521 від 15.05.2021року, сторони погодили наступні умови: сума кредиту 7 000 грн., кредит надається строком на 30 днів з 15.05.2021 року по 01.06.2021 рік, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12 530 грн., з яких 7000 грн кредит, 4 200 грн відсотки, 1330 грн комісія в порядку, передбаченому п. 1.5.1. договору. Таким чином, сторони кредитного договору погодили протягом строку дії кредитного договору нарахування відсотків у розмірі 4 200 грн., тому нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору є безпідставними. Позивачем суду не надано належних доказів щодо продовження строку кредитування відповідача. Що стосується стягнення комісії, то суд приймає до уваги наступне. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). З наданих до суду доказів неможливо встановити, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту. Тому позовні вимоги в частині стягнення комісії є безпідставним та не підлягають задоволенню. Щодо посилання відповідача на норми Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то на час укладення кредитного договору, відповідач не перебував на військовій службі, а тому норми зазначеного закону не підлягають застосуванню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог у розмірі 6 650 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4 200 заборгованість за відсотками, а всього 11 200 грн., що становить 35 % від заявлених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 726 грн.72 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., то судом враховується, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питань про відшкодування витрат на професійну правову допомогу та покладення на сторони судових витрат має враховуватися принцип пропорційності задоволених вимог, що вказано у додатковій постанові Велика палата ВС у справі № 206/4841/20. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, клопотання відповідача, межі задоволення позовних вимог, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 1 750 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: partial